Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 22.10.2008 року позивач придбав у відповідача автомобіль HUNDAI TUCSON 4WD 2,0 CRDi. Як було зазначено в рекламних листівках, витрати пального в автомобілі складають за містом 6,7 літрів, змішаний цикл 8 літрів, міський цикл 10,1 літра дизельного пального на 100 км. пробігу. Проте фактично витрати пального під час експлуатації автомобілю склали від 15 до 18 літрів в міському циклі та на трасі приблизно 12-13 літрів на 100 км. пробігу. Окрім того, позивачем було виявлено відмінність у комплектації автомобілю, який демонструвався в автосалоні, та у комплектації придбаного автомобілю. Так, у придбаному автомобілю не складається переднє пасажирське сидіння, були відсутні датчик температури двигуна, замки у передній пасажирській двері та у багажнику, тощо. Позивач вважає, що відповідачем йому було продано автомобіль з істотними недоліками, а крім того, не було надано всієї інформації про товар при його купівлі. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням усунути зазначену недоліки, але недоліки відповідачем усунуті не були. Позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір та стягнути на свою користь з відповідача: -вартість автомобілю, що станом на 29.07.2010 року складає 209000 грн; -неустойку у розмірі одного відсотка вартості товару за кожен день затримки усунення недоліків з 12.02.2009 року на момент винесення рішення суду; -суму, сплачену при реєстрації автомобілю в органах ДАІ у розмірі 5900 грн.; -вартість зняття автомобілю з обліку в органах ДАІ у розмірі 715,07 грн.; -послуги адвоката у розмірі 2000 грн.; -вартість проведених у справі експертиз 1137,45 грн. та 1390,54 грн.; -моральну шкоду у розмірі 100000 грн.; -витрати, повязані із передчасною заміною гальмівних колодок, у сумі 640,06 грн.; -витрати, повязані із надмірним споживанням пального у розмірі 3635,29 грн.; -понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Представник відповідача позов не визнав та у письмових поясненнях зазначив, що дійсно, 22.10.2008 року між сторонами було укладено договір купівлі- продажу зазначеного автомобілю. 11.02.2009 року позивачем було подано скаргу, в якій просив усунути дефекти в автомобілі. Працівниками відповідача вживались заходи для усунення заявлених споживачем недоліків, однак, технічні несправності автомобіля не мали ознак істотного недоліку. Основною скаргою позивача було перевищення витрат пального, але представник відповідача вважає, що при проведенні дослідження експертом з цього питання не були враховані всі необхідні фактори, а самі представники відповідача не повідомлялись про таке дослідження. Також зазначає, що 04.02.2010 року позивач надав відповідачу заяву про проведення гарантійного ремонту та протягом 04-15 лютого 2010 року відповідачем було проведено гарантійний ремонт автомобіля. Щодо наявності відмінностей у комплектації автомобілю, представник відповідача зазначає, що жодних претензій у позивача під час оформлення акту прийому передачі до комплектації не було. Тому відсутність істотного недоліку в автомобілі позивача, усунення несправностей муфти заднього приводу в рамках строку, можливість експлуатації автомобіля позивачем виключають підстави для розірвання договору. Також заперечує проти інших позовних вимог позивача, оскільки вони є похідними від вимоги про розірвання договору, а підстав для розірвання договору не мається. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 22.10.2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач придбав у відповідача автомобіль HUNDAI TUCSON 4WD 2,0 CRDi за 142400 грн. Під час експлуатації позивачем зазначеного автомобіля виявився істотний недолік автомобіля, а саме, заклинення муфти приводу задніх коліс та підвищене споживання палива у порівняння з технічними характеристиками автомобіля, про які повідомляв відповідач до укладання договору купівлі-продажу автомобіля з позивачем. У звязку з цим позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку із пошкодженням його майна. Крім того, позивачу було заподіяно збитки у вигляді сплати за проведення експертних досліджень фахівцями Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз на суму 1137,45 грн. та 1376,64 грн. Ці обставини підтверджуються рахунком від 22.10.2008 року та касовим чеком від 22.10.2008 року (а.с.10), скаргами позивача та її представника (а.с. 11, 83, 100-105), заказами-нарядами від 29.01.2009 року, 10.06.2009 року, 04.07.2009 року, 10.07.2009 року (а.с. 12, 84, 85, 98), висновком спеціаліста ХНДІСЕ № 3104 від 15.04.2009 року (а.с.25-31), квитанцією від 10.04.2009 року (а.с.32), даними сайту відповідача про технічні характеристики автомобіля (а.с.33-45), рекламаційним актом від 20.08.2009 року (а.с.97), висновком авто технічної експертизи №387 від 26.03.2010 року (а.с. 198-200), даними сайту відповідача про вартість автомобілю (а.с.224-227). Тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині розірвання договору між сторонами та стягнення з відповідача на користь позивача: -вартості автомобілю, що станом на 29.07.2010 року складає 209000 грн; -вартості проведених у справі досліджень 1137,45 грн. та 1390,54 грн.; -10000 грн. на відшкодування моральної шкоди; -250 грн. судових витрат, а всього в загальному розмірі 221764,09 грн. В іншій частині позовних вимог суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, позивач не довів суду сплату ним грошових коштів у розмірі 5900 грн. за реєстрацію автомобілю в органах ДАІ, 715,07 грн. за зняття автомобілю з такого обліку, 2000 грн. адвокату, оскільки ніяких доказів в цій частині суду не надав. Крім того, суд вважає, що позивач не довів суду, що зам -а гальмівних колодок, за що було сплачено 640,06 грн., було викликано саме істотними недоліками автомобіля. Також суд вважає недоведеною вартість пального, яку було придбано позивачем у звязку з надмірним споживанням палива, оскільки така вартість (3635,29 грн.) є лише припущенням позивача надані позивачем копії касових чеків про придбання пального лише підтверджують його загальну вартість, а не вартість надмірно спожитого палива. В частині відшкодування моральної шкоди суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. і вважає необгрунтованною позовну вимогу позивача в цій частині про стягнення з відповідача 100000 грн. Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі одного відсотка вартості товару, оскільки, як встановлено судом, позивач продовжував користуватися автомобілем після виявлення істотних недолік. Також суд вважає безпідставними заперечення відповідача про відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, а надані відповідачем докази в цій частині такими, що не спростовують висновків суду (а.с.238-241), оскільки судом встановлено, що навідь після проведення гарантійного ремонту автомобіля протягом 04-15 лютого 2010 року істотний недолік автомобіля, а саме, підвищене споживання палива у порівняння з технічними характеристиками автомобіля, про які повідомляв відповідач до укладання договору купівлі-продажу автомобіля з позивачем, не був усунений. На підставі викладеного,

Outcome: partial