Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

08.07.2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова і просив визнати протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду України в Ново заводському районі м. Чернігова щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2009 рік; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та забезпечити її виплату за 2009 р. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має статус «дитини війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посилається, що рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення, що обмежували його право на щомісячну соціальну державну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано такими, що не відповідають Конституції України, норми Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими обмежуються виплати «дітям війни». Зазначає, що його права гарантовані ст.ст. 8, 22, 55, 95 Конституції України, які мають пряму дію. В судове засідання позивач не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. В своїй заяві просив справу розглянути без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. В справі є письмові заперечення, згідно яких просили відмовити в задоволенні позову і розглядати справу у відсутності представника відповідача. Посилаються, що непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни. Вважають, що для стягнення коштів відсутні правові підстави та фінансування. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, представника відповідача на підставі наявних в справі матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку, то у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсягу з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється дитиною війни (а.с.7). Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» положення ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялось, в Законі України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» відсутні положення щодо обмежень у виплаті державної соціальної підтримки дітям війни, а отже допомога в 2009 року мала нараховуватись у визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розмірах. Згідно частини 2 статті 152 Конституції України, ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем в судовому засіданні не надано суду доказів та не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2009 рік, а отже позовні вимоги виходячи із наведених вище правових норм підлягають задоволенню повністю і потрібно зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова здійснити перерахунок [PERSON] щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за 2009 рік та забезпечити відповідні виплати за 2009 рік.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 37 грн. 00 коп. (а.с. 1). Оскільки позивач є інвалідом 2 групи і відповідно до ст.. 4 декрету КМУ «Про державне мито» звільнений від сплати державного мита, судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved