Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просить суд: передати йому в заклад шляхом вилучення у відповідачки належне їй на праві власності заставлене майно - кіоск-магазин №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), пральну машину «Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АОЬ800324Н, 2007 року придбання, чотири торгівельні вітрини синього кольору, виготовлені з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску; передати йому в заклад шляхом вилучення у відповідачки належне їй на праві власності заставлене майно, яке зазначено в договорі застави №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0808/45 від 21 серпня 2008 року в сумі 31273 грн. 41 коп. звернути стягнення на кіоск-магазин №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), пральну машину «Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АОЬ800324Н, 2007 року придбання, чотири торгівельні вітрини синього кольору, виготовлені з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску, і майно, яке зазначено в договорі застави №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 серпня 2008 року відповідно до укладеного договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року [PERSON] в нього отримала кредит в сумі 48000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 лютого 2010 року. Проте в порушення ст.ст.526, 527, 530 ЦК України вказані договірні зобов'язання відповідачка не виконала. Станом на 29 травня 2009 року заборгованість за кредитним договором становить 31273 грн. 41 коп., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 29123 грн. 34 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 420 грн. 70 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 2 грн. Об коп. та штрафів у фіксованій сумі 250 грн. 00 коп. і в процентній складовій в сумі 1477 грн. 31 коп. Згідно доводів ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 21 серпня 2008 року ним із [PERSON] були укладені договори застави: №0808/45/М, предметом застави за яким є кіоск-магазин №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), пральну машину «Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АОЬ800324Н, 2007 року придбання, чотири торгівельні вітрини синього кольору, виготовлені з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску, і №0808/45/ТО, предметом застави за яким є майно, опис якого зазначено в цьому договорі. Позивач стверджує, що вказане майно, що є предметом застави, відповідачкою в заклад заставодержателю не передано. Покликаючись на ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст.25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.590 ЦК України, ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» просить звернути стягнення боргу за кредитним договором на зазначене заставлене майно шляхом безпосереднього його продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. У судовому засіданні представник ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» - [PERSON] відмовився від частини позовних вимог, заявлених до [PERSON], щодо передачі в заклад шляхом вилучення у відповідачки належного їй на праві власності заставленого майна, зазначеного в договорі застави №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року. Відмова від цієї частини позовних вимог уповноваженого представника позивача прийнята судом, про що 30 серпня 2010 року постановлено відповідну ухвалу. Позов ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» в іншій частині його вимог [PERSON] підтримав повністю та просив суд його задоволити. В обгрунтування позову представник позивача пояснив, що в порушення умов кредитного договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року [PERSON] не погашала кредит і відсотки в порядку та терміни згідно визначеного графіку, внаслідок чого виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 30 серпня 2010 року складає 18857 грн. 70 коп., зокрема: прострочена сума кредиту - 12135 грн. 42 коп., прострочені відсотки - 4768 грн. 53 коп. і пеня - 1953 грн. 75 коп. Із пояснень [PERSON] слідує, що в рахунок погашення даної заборгованості 21 серпня 2009 року відповідачкою передано позивачу в заклад майно (аксесуари до мобільних телефонів) взамін майна в обороті, зазначеного в договорі застави №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року на загальну суму понад 10000 грн. 00 коп. На теперішній час це майно не продано і знаходиться ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк». Уточнивши позовні вимоги, представник ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» зазначив, що при зверненні стягнення на майно першопочаткова його ціна становить вартість, визначену в договорі застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 року і в договорі застави товару в обороті №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року, а саме: кіоску-магазину №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаного електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), - 39600 грн. 00 коп., пральної машини «Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АОЬ800324Н, 2007 року придбання, - 1408 грн. 00 коп., чотирьох торгівельних вітрин синього кольору, виготовлених з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску, - 3520 грн. 00 коп. і майна, яке зазначено в договорi застави товару в обороті №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року, - 10106 грн. 40 коп. Згідно' доводів представника позивача вказаний кіоск-магазин №27 є нерухомим майном, а все інше майно - рухомим майном. Проте обтяження цього рухомого майна в Державному реєстрі ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» не зареєстровано. З пояснень представника ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» також слідує, що конкретний покупець, з яким позивач має намір безпосередньо укласти договір купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця при зверненні стягнення на це майно, - це будь-яка особа, яка на теперішній час іще невизначена. Відповідачка [PERSON] не визнала позовні вимоги ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», підтвердивши факт наявності заборгованості по кредитному договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року і не визнавши її розміру, вказаного в розрахунках позивача. Згідно її доводів заборгованість по цьому кредитному договору не становить 18857 грн. 70 коп., а значно менше, так як 21 серпня 2009 року позивачу по акту прийому-передачі предмету застави в заклад було передано товар, загальна вартість якого складає понад 10000 грн. 00 коп. З пояснень, наданих відповідачкою, слідує, що заборгованість по даному кредитному договору виникла через те, що в неї виникла нагальна потреба в лікуванні її матері. А в подальшому вона не погасила заборгованість по кредитному договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року, оскільки позивач 21 серпня 2009 року забрав у неї товар в обороті (аксесуари до мобільних телефонів) на загальну суму понад 10000 грн. 00 коп., чим позбавив її можливості самій реалізувати цей товар, отримати дохід і погасити заборгованість по кредитному договору. Згідно доводів [PERSON] такими діями позивач спричинив їй збитків, так як вказаний товар до цього часу знаходиться у ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», а термін дії вилучених у неї стартових пакетів закінчився. При вирішенні спору по суті відповідачка також просила суд врахувати неспівмірність позовних вимог щодо звернення стягнення на майно із загальною вартістю цього майна. Вислухавши пояснення представника позивача і відповідачки суд дослідив письмові докази справи і прийшов до висновку, що позовні вимоги ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно - безпідставні і необгрунтовані, тому задоволенню не підлягають. Такий висновок суду грунтується на наступних обставинах. Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №0808/45, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачці кредит на споживчі цілі у рамках Програми мікрокредитування у сумі 48000 грн. 00 коп. з терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток №1 до даного договору, який згідно п.8.1. цього договору є невід'ємною його частиною), але не пізніше 03 лютого 2010 року, зокрема: сплатою відсотків в розмірі 24 % річних, а при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11 даного договору - в розмірі 50 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості, винагороди за відкриття позичкового рахунка в розмірі 2 % від суми кредиту в день укладання договору та винагороди за оформлення кредитного договору в розмірі 0,5 % від суми кредиту (п.п.1.1.-1.5., п.п.4.1.-4.6., 8.1.). Згідно з п.6.1. зазначеного кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплати відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток 1 до даного договору, який згідно п.8.1. цього договору є невід'ємною його частиною), а також п.п.2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток 1 до даного договору, який згідно п.8.1. цього договору є невід'ємною його частиною), а також п.п.1.3, 2.2.3, 2.3.3 даного договору, винагороди передбаченої п.п.4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня. Пунктами 6.2.-6.4. 6.6. вказаного кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п.п.2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 цього договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2 % від суми отриманого кредиту. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25 відсотків від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням, за кожний випадок нецільового використання коштів. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п.6.1., 6.2., 6.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років від дня, коли це зобов'язання повинне було бути виконане позичальником. При порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» не надано суду Додатку 1 до даного кредитного договору, в якому згідно з п.1.3 зазначеного договору передбачений Графік погашення кредиту, відсотків і винагороди та який згідно з п.8.1. цього договору є невід'ємною його частиною. Пункти 1.3., 2.2.2., 2.2.3, 4.1, 4.2. зазначеного договору мають відсилочний характер. Вказаного документу не надано суду і представником позивача. За таких обставин терміни повернення кредиту (дата погашення кредиту), відсотків (дата сплати відсотків) і винагороди та їх суми, належні до сплати, суду невідомі. За таких умов перевірити правильність розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором №0808/45 від 21 серпня 2008 року, вчиненого односторонньо позивачем, неможливо. Отже, факт невиконання чи неналежного виконання [PERSON] договірних зобов'язань ЗАТ комерційний банк „ПриватБанк" і його представником не доведено, належних і допустимих доказів у підтвердження даної обставини суду не пред'явлено. Кредитний договір №0808/45 від 21 серпня 2008 року, укладений між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON], і виписка по рахунку [PERSON] без сукупного аналіз) із Додатком 1 до даного кредитного договору, в якому передбачений Графік погашення кредиту, відсотків і винагороди, не є доказами, на підставі яких можна встановити факт порушення будь-яких договірних зобов'язань відповідачкою. Враховуючи при цьому невизнання [PERSON] даних розрахунку заборгованності, в тому числі відсотків і пені, а також відсутність актів взаємозвірки розрахунків по вказаному кредитному договору між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON], суд вважає неможливим застосування в такому разі в якості безспірного доказу - розрахунку заборгованості по даному кредитному договору, вчиненого односторонньо позивачем. Відсутність в матеріалах справи підтверджуючих документів про дату видачі кредиту і його суму, а також відсутність Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди унеможливлює перевірку та оцінку судом розрахунку заборгованості по даному кредитному договору, наданого ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» і його представниками, на предмет правильності обчислення боргу, в тому числі відсотків і пені. До того ж подані позивачем розрахунки заборгованості [PERSON] по кредитному договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року містять суперечності, зокрема: згідно з розрахунком, засвідченим підписом керуючої Кузнецовського відділення №1 Рівненської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та печаткою Рівненської філії ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», станом на 15 жовтня 2009 року прострочена сума кредиту становила 11140 грн. 31 коп., а згідно з розрахунками, засвідченими підписами представника позивача [PERSON], станом на 17 червня 2010 року і 30 серпня 2010 року прострочена сума кредиту складає 12135 грн. 42 коп., тобто через деякий період часу вона збільшилась на 995 грн. 11 коп., що фактично є неможливим. Окрім цього, судом встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі предмет застави в заклад від 21 серпня 2009 року в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року відповідачкою [PERSON] 21 серпня 2009 року передано позивачу ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» в заклад взамін майна в обороті, зазначеного в договорі застави №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року, наступне майно: 189 акумуляторів до мобільних телефонів, вартістю 25 грн. 00 коп. за 1 шт., 16 стартових пакетів «Вееlіnе», вартістю 10 грн. 07 коп. за 1 шт., 12 стартових пакетів «Вееlіnе», вартістю 20 грн. 00 коп. за 1 шт., 7 стартових пакетів «МТС», вартістю 17 грн. 00 коп. за 1 шт., З стартових пакети «МТС», вартістю 20 грн. 00 коп. за 1 шт., 24 USВ, вартістю 35 грн. 00 коп. за 1 шт., 30 зарядних пристроїв до мобільних телефонів, вартістю 30 грн. 00 коп. за 1 шт., 50 корпусів до мобільних телефонів, вартістю 20 грн. 00 коп. за 1 шт., 160 пакетів до мобільних телефонів, вартістю 15 грн. 00 коп. за 1 шт., а всього на загальну суму 10445 грн. 12 коп. Вказане майно з 21 серпня 2009 року до теперішнього часу перебуває у володінні позивача, заборгованість [PERSON] по кредитному договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року на вказану суму в розмірі 10445 грн. 12 коп. не зменшена. Згідно доводів [PERSON] зазначене майно, що передано ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» в заклад, до цього часу їй не повернуто, а термін дії вилучених позивачем стартових пакетів - прострочено. Такі дії ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» є невиправданими. Адже згідно з п.п.22, 23 договору застави товару в обороті №0808/45/ТО, укладеного між заставодавцем - [PERSON] і ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» -заставодержателем 21 серпня 2008 року, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: 1) передача предмету застави у власність заставодержателю в рахунок виконання забезпечених предметом застави зобов'язань; 2) продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Якщо публічні торги оголошено такими, що не відбулись, заставодавець цим договором надає заставодержателю право залишити предмет застави за собою за початковою ціною. Отже, наведені обставини свідчать про недостовірність даних про розмір заборгованості [PERSON] по кредитному договору №0808/45 від 21 серпня 2008 року, зазначених у розрахунках, поданих суду позивачем та його представниками. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В процесі розгляду справи представник позивача не навів конкретних обставин, які б давали підстави для звернення стягнення на заставлене майно, належних і допустимих доказів суду не надав. З наведеного слідує, що факт невиконання або неналежного виконання відповідачкою зобов'язань по кредитному договору №0808/45, укладеному між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] 21 серпня 2008 року, позивачем і його представником не доведено. За таких обставин передача в заклад шляхом вилучення у відповідачки майна, яке згідно з договором застави майна №0808/45/М, укладеного між [PERSON] і ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» 21 серпня 2008 року, є предметом застави: кіоск-магазйн №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), вартістю 39600 грн. 00 коп., пральну машину «Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АОЬ800324Н, 2007 року придбання, вартістю 1408 грн. 00 коп., чотири торгівельні вітрини синього кольору, виготовлені з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску, вартістю 3520 грн. 00 коп., та звернення стягнення на вказане майно і майно, яке зазначено в договорі застави №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року: 2 мобільні телефони «Samsung F300», вартістю 852 грн. 00 коп. за 1 шт., З мобільні телефони «Nокіа 6151», вартістю 522 грн. 00 коп. за 1 шт., 4 мобільні телефони «Nокіа 6085», вартістю 417 грн. 00 коп. за 1 шт., 2 мобільні телефони «Samsung D840», вартістю 768 грн. 00 коп. за 1 шт., 2 мобільні телефони «Samsung D840», вартістю 690 грн. 00 коп. за 1 шт., 4 мобільні телефони «Sonі Егісsson К510», вартістю 339 грн. 60 коп. за 1 шт., 1 мобільний телефон «Sonі Егісsson S500», вартістю 894 грн. 00 коп., або телефони в асортименті на загальну вартість 10106 грн. 40 коп. є неможливим. Адже при передачі предмету застави в заклад та зверненні стягнення на заставлене майно обов'язковою умовою є встановлення суми заборгованості з детальним наведенням її розрахунку та складових. Суд визнав безпідставними і необгрунтованими позовні вимоги ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» щодо звернення стягнення на рухоме майно: пральну машину ««Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АБЬ800324Н, 2007 року придбання, вартістю 1408 грн. 00 коп., чотири торгівельні вітрини синього кольору, виготовлені з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску, вартістю 3520 грн. 00 коп., 2 мобільні телефони «Samsung F300», вартістю 852 грн. 00 коп. за 1 шт., З мобільні телефони «ІNокіа 6151», вартістю 522 грн. 00 коп. за 1 шт., 4 мобільні телефони «Nокіа 6085», вартістю 417 грн. 00 коп. за 1 шт., 2 мобільні телефони «Samsung F840», вартістю 768 грн. 00 коп. за 1 шт., 2 мобільні телефони «Samsung D840», вартістю 690 грн. 00 коп. за 1 шт., 4 мобільні телефони «Sоnі Егісsson К510», вартістю 339 грн. 60 коп. за 1 шт., 1 мобільний телефон «Sоnі Егісsson 8500», вартістю 894 грн. 00 коп., або телефони в асортименті на загальну вартість 10106 грн. 40 коп. через відсутність в матеріалах справи витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про дату і час внесення відповідного запису до даного реєстру, про реєстрацію відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, через відсутність письмових повідомлень всіх обтяжувачів про початок судового провадження в даній справі, а також через відсутність даних про надіслання відповідачці письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Таких документів позивачем і його представником суду не надано, хоча в п.29 договору застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 року і в п.29 договору застави товару в обороті №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року передбачена обов'язковість реєстрації цих застав в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. А згідно із ч.4 ст.577 ЦК України моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Статтею 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.З ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до момент\ реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5; визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувач\ протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом ЗО днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Недотримання ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» вказаної процедури звернення стягнення на майно є однією з підстав для відмови в задоволенні даного позову. Згідно доводів представника ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] кіоск-магазин №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), вартістю 39600 грн. 00 коп., є нерухомим майном. Такі доводи представника позивача і опис цього кіоску-магазину, наведений в договорі застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 року, відповідають визначенню нерухомого майна, передбаченому в ч.І ст.181 ЦК України, а саме як об'єкту, який розташований на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни призначення. Суд визнав, що вартість (ціна) і призначення вказаного кіоску залежить від місця його розташування. Зазначені величини і поняття - взаємопов'язані між собою. Переміщення даного кіоску-магазину може викликати його знецінення та зміну торговельного призначення для провадження підприємницької діяльності (продаж продуктової чи промислової групи товарів) на соціально-культурне, побутове чи інше призначення. Відповідно до вимог, передбачених ч.І ст.577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Всупереч цим вимогам договір застави майна №0808/45/М, укладений між заставодавцем [PERSON] і заставодержателем ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» 21 серпня 2008 року, згідно з яким предметом застави є кіоск-магазин №27, - нотаріально непосвідчений. Частиною 4 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч.І ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Положення ч.2 ст.215 ЦК України про нікчемність правочину (договору) є імперативною нормою, тому відповідно до ч.І ст.236 ЦК України нікчемний договір є недійсним з моменту його укладення незалежно від того, чи виконали сторони його умови. А відповідно до ч.ч.І, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з ч.І ст.585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Окрім цього, згідно доводів відповідачки [PERSON] кіоск-магазин №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), вартістю 39600 грн. 00 коп., не є її власністю. Цих обставин представник ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» не спростував, належних і допустимих доказів у підтвердження факту належності вказаного майна відповідачки на праві приватної власності суду не надав. Гарантійний лист №1 станом на 07 серпня 2008 року, який зазначений у договорі застави майна №0808/45/М, укладеному між заставодавцем [PERSON] і заставодержателем ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» 21 серпня 2008 року, до того ж без його наявності не є таким доказом. Отже, за таких фактичних обставин, які свідчать про недотримання позивачем встановленої законом форми договору застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 року -нотаріального його посвідчення, і в зв'язку з відсутністю доказів про належність кіоску-магазину №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаного електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), на праві приватної власності відповідачці, що заперечується останньою в судовому засіданні, позовні вимоги ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» про передачу даного майна в заклад та звернення стягнення на це майно є безпідставними і задоволенню не підлягають. Судом також встановлено, що позовні вимоги ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» про звернення стягнення на кіоск-магазин №27 з металевим каркасом, площею 20 кв.м., обладнаний електроенергією, який знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області (ринок «Північний»), вартістю 39600 грн. 00 коп., пральну машину «Samsung», модель WF6450S7W, серійний номер Х5355АОЬ800324Н, 2007 року придбання, вартістю 1408 грн. 00 коп., чотири торгівельні вітрини синього кольору, виготовлені з плити ДСП, розмірами 2x1x0,4x0,5м, що складаються з 5-ти скляних поличок, 2006 року випуску, вартістю 3520 грн. 00 коп., 2 мобільні телефони «Samsung F300», вартістю 852 грн. 00 коп. за 1 шт., З мобільні телефони «Nокіа 6151», вартістю 522 грн. 00 коп. за 1 шт., 4 мобільні телефони «Мокіа 6085», вартістю 417 грн. 00 коп. за 1 шт., 2 мобільні телефони «Samsung F840», вартістю 768 грн. 00 коп. за 1 шт., 2 мобільні телефони «Samsung D840», вартістю 690 грн. 00 коп. за 1 шт., 4 мобільні телефони «Sоnі Егісsson К510», вартістю 339 грн. 60 коп. за 1 шт., 1 мобільний телефон «Sоnі Егісsson S500», вартістю 894 грн. 00 коп., або телефони в асортименті на загальну вартість 10106 грн. 40 коп. шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця не відповідають п.п.21-22 договору застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 року і п.п.21-22 договору застави товару в обороті №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року, якими передбачено продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах як один із позасудових способів звернення стягнення на предмет застави. Вказані умови цих договорів не передбачають можливості звернення стягнення на предмет застави шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю. До того ж згідно пояснень представника ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» на теперішній час цей покупець - невизначений, тобто конкретного покупця предмету застави немає. Згідно з ч.І ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. 4.6 ст.20 Закону України «Про заставу» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. В даному випадку п.п.21-22 договору застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 рокy і п.п.21-22 договору застави товару в обороті №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року передбачено інше, а саме: що сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо договір посвідчений нотаріально, а також заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: 1) передача предмету застави власність заставодержателю в рахунок виконання забезпечених предметом застави зобов'язань: 2) продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Отже, договором застави майна №0808/45/М від 21 серпня 2008 року і договором застави товару в обороті №0808/45/ТО від 21 серпня 2008 року встановлено інші способи звернення стягнення на предмет застави. Можливості звернення стягнення на предмет застави на підставі рішення суду вказані договори застави не передбачають. Підставами для відмови позивачу в задоволенні заявлених ним вимог про звернення стягнення на вищевказане майно є також відсутність у матеріалах справи даних про заподіяння відповідачкою [PERSON] позивачу збитків внаслідок невиконання чи неналежного виконання своїх договірних зобов'язань, а також неспівмірність суми недоведеної заборгованості в розмірі 18857 грн. 70 коп. із загальною вартістю заставленого майна в розмірі 54634 грн. 40 коп. Отже, з наведених підстав в задоволенні позову ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно слід відмовити. Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.577, ч.І ст.585, ч.ч.І, 5 ст.590 ЦК України, ст.11, ч.4 ст.23, ч.ч.І, 3 ст.24, ч.ч.І-З ст.25, п.2 ч.І ст.26, ст.27, ч.ч.2, 3 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: dismissed