Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої позовні вимоги мотивує тим. що в листопаді 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі- продажу житлового будинку по 1-му провулку Пархоменко, 7 м. Новоград-Волинський загальною площею 81.61 кв.м., житловою площею 53.4 кв.м. з господарськими будівлями та земельної ділянки для його обслуговування, площею 0.0843 га. належних відповідачу на підставі договору забудови від 28.12.1966 р. та акту на право власності на земельну ділянку від 21.10.1997 р. за ціну в 50000 грн.. з оформленням документів за цією угодою за її рахунок. Позивачка стверджує, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, вона провела оплату згідно договору, а відповідач передав їй майно, а вона його прийняла та на даний час там проживає. Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу. тому вона змушена звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно акту на право власності на земельну ділянку від 21.10.1997 р. та реєстраційного напису домоволодіння №7 по перевулку Пархоменко м. Новоград- Волинському зареєстровано на праві приватної власності за гр. [PERSON] від 01 липня 1970 року/а.с.7.11/. Позивачкою [PERSON] на підставі укладеного договору купівлі-продажу /а.с.6/ сплачено відповідачу [PERSON] 50 000 грн. за продаж вищевказаного житлового будинку, а відповідачем передано майно позивачу , про що сторони в судовому засіданні не заперечували. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Ст. 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом. Оскільки судом встановлено, що сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору купівлі-продажу. та враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає йото та задовольняє позов. Відповідач є інвалідом 1-ї групи та відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнений від сплати судового збору. З відповідача підлягають стягненню на користь позивачки витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved