Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі та просить визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі Черкаської області щодо перерахунку пенсії протиправною, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 01.01.2006 по 01.04.2010 року в сумі 6057 грн. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, на їх обгрунтування суду пояснила, що вона [INFO] і, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону відповідач повинен виплачувати їй щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Така допомога їй не виплачувалася. 30.04. 2010 року вона звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в Лисянському районі з заявою про проведення перерахунку підвищення пенсії як дитині віни у відповідності до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, але в проведенні такого перерахунку їй відмовлено, тому вона і просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Лисянському районі Черкаської області здійснити перерахунок підвищення пенсії відповідно до Закону України „ Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за період з 01.01.2006 року по 01.04.2010року у сумі 6057 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вказані виплати не проводилися, оскільки Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік встановлено, що пільги, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету, проте кошти для виплати таких соціальних гарантій не виділялися. Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік було передбачено, що у 2007 рпоці підвищення пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, виплачується особам, які є інвалідами, окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту, у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 5 % прожиткового мініміму для осіб, що втратили працездатність.У 2008 році Законом „Про Державний бюджет України на 2008 рік внесено зміни до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і встановлено, що дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% прожитквого мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи, що Законом України „Про соціальний захист дітей війни передбачено , що фінансування виплат за цим Законом проводиться із Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, то не вбачається будь-яких порушень законодавства з боку відповідача. І, крім того, зі змісту ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не вбачається, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата зазначеного підвищення пенсій.Ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений ч. 1 цієї ж статті , застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону, тобто, для перерахунків або підвищень пенсій не застосовується. Враховуючи, що Законом України „Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансування виплат за цим Законом проводиться із Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, не вбачаєтьсчя будь-яких порушень законодавства з боку відповідача . За таких обставин в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , оцінивши докази в їх сукупності , суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] [INFO], є пенсіонером, має статус, відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, дитини війни.Відповідно до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , що набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком. Як вбачається з матеріалів справи, наданих позивачем в обгрунтування позову та відповідачем на обгрунтування своїх заперечень, рішення про підвищення пенсії позивачеві відповідачем не приймалося, як не приймалося рішення і про перерахунок пенсії відповідно до зазначеного Закону і такі перерахунки пенсії не проведені.. Такі рішення Управління Пенсійного Фонду України відсутні і на день розгляду справи в суді. Статтею 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року № 3235-IV встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни , у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджені не були, а положення статті 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік скасовані не були і діяли протягом всього 2006 року, оскільки до 15.03.2006 року дію ст.6 Закону України „Про соціальні гарантії дітям війни було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені. . За таких обставин , виходячи із вище зазначених Законів, у відповідача не було законних підстав нараховувати та виплачувати позивачеві вказану доплату до пенсії, тому в частині стягненння з відповідача в користь позивача суми виплат , що передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за 2006 рік, необхідно відмовити. Посилання відповідача на те, що Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року, який набрав чинності з 01 січня 2007 року, скасовано відповідні соціальні допомоги, зокрема і ті, що передбачені Законом України „Про соціальний захист дітей війни, не може бути прийнято судом виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007( справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) стаття 111 та пункт 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Конституційний Суд України в своєму рішенні №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року відмітив, що зі змісту положень ст.95-98 Конституції України та Бюджетного кодексу вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше ( додаткове ) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів. [PERSON] предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. З огляду на це Конституційний Суд України в рішенні 2007 року визнав неконституційними положення закону про Державний бюджет України на 2007 рік щодо скасовання відповідних соціальних допомог, зокрема і тих, що передбачені Законом України „Про соціальний захист дітей війни. Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.Таким чином, п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо скасування соціальної допомоги дітям війни, втратив чинність 09 липня 2007 року, тому при визначенні розміру державної соціальної допомоги дітям війни у 2007 році починаючи з 09 липня 2007 року необхідно керуватися статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. [PERSON] України „Про Державний бюдет України на 2007 рік діє до 31 грудня 2007 року, то і дія Рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності окремих положень Закону України „ Про державний бюджет України на 2007 рік поширюється до 31 грудня 2007 року. Таким чином , вимоги позивача щодо нарахування підвищення пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року є законною і підлягає до задоволення. Щодо перерахунку пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведення виплати у відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період 2008 року, суд зазначає наступне. 1 січня 2008 року до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни були внесені зміни відповідно до підпункту 2 пункту 41 розділу П Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , згідно яких дітям війни (крім тих, на які поширюється дія Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги , що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі надбавки , встановленої для учасників війни, а саме 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.Такий прожитковий мінімум встановлено ст.58 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів у розмірі : з 01 січня 2008 року- 470 грн., з 01 липня 2008 року -482 грн., з 01 жовтня 2008 року -498 грн. Дані положення діяли з 01 січня 2008 року до 22 травня 2008 року і ними повинен був керуватися відповідач при нарахуванні і виплаті підвищення до пенсії дітям війни, тому за вказаний період вимоги позивача про перерахунок пенсії відповідно до ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни до задоволення не підлягають. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення підпункту 2 пункту 41 розділу П Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнані неконституційними, а тому починаючи з 22 травня по 31 грудня 2008 року (на час дії Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України) відповідачу необхідно було керуватися положеннями ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, в звязку з чим вимоги позивача про перерахунок та виплату підвищення пенсії як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року підлягають до задоволення. Що стосується вимог позивача про перерахунок пенсії за період з 31.12.2008 року по 01.04.2010 року, то необхідно відмітити, що 28 травня 2008 року прийнята Постанова Кабінету Міністрів України за № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян відповідно до п.8 якої дітям війни до пенсії підвищення проводиться у розмірах: з 01 жовтня 2008 року 49,8 гривні. Цією постановою керувався відповідач проводячи підвищення до пенсії дітям війни до цього часу. Однак, таке не можна визнати правильним, оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва № 2/385 від 15.06.2009 року пункт 8,15 Постанови Кабінету Міністрів України за № 530 визнано незаконними, тому з цього моменту відповідач повинен був при нарахуванні підвищення до пенсії дітям війни керуватися виключно Законом України „Про соціальний захист дітей війни, а тому вимоги позивача про стягнення підвищення до пенсії в розмірі 30% за ьперіод з 15.06.2009 по 01.04.2010 року підлягають до задоволення. Відповідно до пунктів 5,6 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007( справа про соціальні гарантії ) це Рішення у справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами , які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними .Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України „Про соціальні гарантії дітям війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на відсутність коштів для здійснення виплат дітям війни не може бути прийнято до уваги . Ст. 72 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 IV передбачено, що джерелами формування коштів Пенсійного Фонду є також кошти Державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного Фонду у випадках, передбачених цим Законом. Ст. 73 цього Закону передбачає, що кошти Пенсійного Фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом. Соціальною підтримкою дітей війни, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни є виплата саме пенсій, встановлених Законом України„ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , але підвищених на 30 %. Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання субєктом владних повноважень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, судом до уваги не приймається. При винесенні постанови по даній справі суд враховує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, а саме : в рішенні від 08 листопада 2005 року „ Кечко проти України було встановлено порушення Україною Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині відмови національних судів у задоволенні вимоги заявника про виплату надбавок до заробітної плати, де зокрема Суд зазначив, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань не повинно прийматися до уваги. До спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Таким чином, невиконання або неналежне виконання законів, якими передбачено певні соціальні гарантії та зобовязання держави щодо їх виконання , через відсутність коштів на їх виплату не є підставою для виправдання бездіяльності субєкта владних повноважень. У відповідності до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач має статус дитини війни і тому має право на щомісячне державне підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У відповідності до ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті та застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених цим Законом. Так як позивач має право на щомісячне підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року,з 15.06 по 01.04.2010р. то дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку підвищення пенсії є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам Закону України „Про соціальний захист дітей війни. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при регулюванні відносин щодо перерахунку пенсії позивачеві з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведення виплат у відповідності до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовуються норми законодавства України про пенсії, а саме: [PERSON] України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV та [PERSON] України „Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788. Статтями 87 Закону України „Про пенсійне забезпечення та 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Крім того, позивач звернулася до відповідача з вимогою про перерахунок підвищення до пенсії 30.04.2010 року і їй було відмовлено , а тому позивачем не порушено строків звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Суд також враховує, що субєкт владних повноважень зобовязаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, а тому вважає, що бездіяльність відповідача щодо нарахування щомісячного підвищення пенсії у розмірах, визначених Законом України „Про соціальний захист дітей війни не може бути визнана такою, що вчинена на підставі, у межах повноважень, неупереджено та добросовісно. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходить з того,що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь підвищення до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають до задоволення, оскільки позивач фактично просить суд провести перерахунок та нарахування підвищення до пенсії замість органу,якому такі повноваження надані.

Outcome: dismissed