overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Цро соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 30 червня 2010року у сумі 3627,68грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 30 червня 2010року та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6' вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 30 червня 2010року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 30 червня 2010року у сумі 3627,68грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

26 березня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача порядку борг за спожиті послуги теплопостачання в сумі 3 291, 46 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач проживає в [ADDRESS] . Відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] . Починаючи з 01 січня 2006 року відповідач не сплачує за надані йому послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, через що утворилася зазначена заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку сплатити не бажає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, обставини, викладені у позові підтвердив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення йому судової повістки, будь-яких заперечень проти позову не надав. За згодою представника позивача суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач мешкає в [ADDRESS] . Відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] (а.с.5). За період з 01 січня 2006 року до 01 січня 2010 року у зв`язку з несплатою відповідачем за надані йому послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, утворилася заборгованість в сумі 3 291, 46 грн. (а.с.6), яку відповідач у добровільному порядку сплатити не бажає. Як встановлюють ст.526, ст.525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, відповідно до п.п.18, 30 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Через несплату суми заборгованості у добровільному порядку вона має бути стягнута примусово. Разом із тим, враховуючі відповідні положення ч.І ст.68 ЖК України, суд вважає, що суму боргу слід стягнути з відповідального квартиронаймача, а саме з [PERSON] , відтак позов підлягає повному задоволенню. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені останнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також судовий збір в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка наполягала на стягненні з відповідача 47550 грн. за договором позики. \~ \~ \~ \~Відповідач позов не визнав у повному обсязі, вказуючи, що він писав розписку під тиском через борг його дружини. При цьому визнав, що з цього приводу до відповідних органів не звертався. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Встановлено, що за умовами цивільної угоди сторони уклали між собою правочин позики. Згідно цього позивачка позичила відповідачу 6000 доларів США (зараз 47550 грн. за курсом НБУ 7 грн. 9251 коп.), які останній зобов`язався віддати за першою вимогою. При цьому, сторони дотрималися письмової форми угоди. Про це свідчить розписка з власним підписом відповідача (від 25 березня 2010 року (на суму 6000 доларів США), яку останній не спростовував. Але, зобов`язань своїх за договором відповідач не виконав та гроші не віддав. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов у повному обсязі, суд повинен керуватися положеннями ст. 88 ЦПК України і стягнути з відповідача на користь держави 475 грн. 50 коп. державного мита, та з нього ж на користь держави 120 грн. ІТЗ, бо позивачка як інвалід ІІ групи на підставі п. 18 ст. 4 декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року за № 7-93, від сплати державного мита звільняється (посвідчення серії [NUMBER] від 31 березня 2004 року). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , стверджуючи, що 01 березня 2003 року вони зареєстрували шлюб в відділі РАГС Котовського міського управління юстиції Одеської області за актовим записом № 43, в якому [INFO] народилась донька [PERSON] , та [INFO] народилась донька [PERSON] . Стверджувала, що сімейно шлюбні стосунки з відповідачем остаточно припинені із-за різниці в характерах та поглядах на життя, що призвело до зруйнування сім`ї. Всі спроби сторін зберегти сім`ю бажаного не дали, тому просить суд шлюб розірвати та визначити місце проживання доньки [PERSON] , з ним, оскільки у нього кращі умови для утримання та виховання доньки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач позов визнав в повному обсязі, вважає збереження сім;ї неможливе, просить шлюб розірвати, згоден на проживання доньки [PERSON] з ним. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї неможливе, у відповідача в теперішній час кращі умови для утримання та виховання доньки [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на садибний житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер його брат [PERSON] , після чого відкрилась спадщина на спадкове майно. Оскільки 22.08.2008 року [PERSON] склав заповіт в його користь, він є спадкоємцем майна померлого за заповітом, проте не може оформити право власності на будинок в зв?язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він не може оформити право власності, тому що відсутні правовстановлюючі документи. Просить позов задоволити. Відповідач представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Згідно заповіту, посвідченого 22.08.2008 року Івачеводолішнівською сільською радою, [PERSON] заповів усе майно, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, що я за законом буде мати право - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що стверджує відповідний актовий запис №09. Згідно постанови Тернопільської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого брата [PERSON] , в зв?язку з відсутністю правовстновлючого документа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, мотивуючи тим, що 27.09.2008 року померла його мати [PERSON], але він звернувся в нотаріальну контору після закінчення встановленого законодавством 6-ти місячного строку. Сторони в судове засідання не з'явились, але просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач є сином [PERSON], померлої 27.09.2008 року. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії ІІ-АР №224545 від 19.06.1970 року, та про смерть серії 1-ТП №085576 від 29.09.2008 року. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернувся. Відповідно до ч.З ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач постійно працює в ДП «Народицький райавтодор», а також певний час хворів і знаходився в зв»язку з цим на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АБС №814786. Враховуючи викладене, суд причину пропуску встановленого законом терміну звернення до нотаріальної контори визнає поважною, і вважає за необхідне надати позивачу додатковий строк в 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування вимог зазначає, що 7 квітня 2009 року надав відповідачу позику у розмірі 15\~000 доларів США, що еквівалентно 123\~000 грн., про що складена розписка. Кошти [PERSON] зобовязалась повернути на першу про те вимогу. 12 лютого 2010 року відповідачу направлена вимога про повернення позики, але [PERSON] кошти не повернула. Просить стягнути з відповідача 123\~000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити. Свідок [PERSON] суду показав, що 7 квітня 2009 року був присутнім при отриманні [PERSON] коштів від [PERSON] у розмірі 15\~000 доларів США. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 7 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] 15\~000 доларів США, що еквівалентно 123\~000 грн. На підтвердження укладеного договору позичальником складена розписка (а.с. 13). З розписки вбачається, що [PERSON] зобовязалась повернути позику на першу про те вимогу. 12 лютого 2010 року [PERSON] на адресу відповідача направлена письмова вимога про повернення позики, але кошти до теперішнього часу не повернуті (а.с. 9,10). Форма та зміст договору не суперечать вимогам ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором строк повернення позики визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це. Згідно із ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. [PERSON] отримала у [PERSON] позику, але у встановлений строк її не повернула, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню 123\~000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved