Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому вказує, що 19 березня 2003 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та [PERSON] було укладено кредитний договір № 367, у відповідності до якого відповідач отримав 30000 гривень на споживчі потреби строком на 24 місяця до 19 березня 2005 року. Виконання зобовязань по кредитному договору забезпечувалося договором поруки № 1 , укладеним 19 березня 2003 року між СФГ «Міраж», банком та [PERSON] Свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконав. Станом на 25 січня 2010 року у позичальника за кредитним договором існує заборгованість по кредиту - 30000 гривень, заборгованість по несплаченим відсоткам - 44888 гривень, пені за прострочені відсотки - 0128,70 гривень, пеня по простроченому кредиту - 6637,31 гривень. Загальна сума заборгованості складає 90654,67 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь загальну суму нарахованої заборгованості 90654,67 гривень , державне мито в сумі 906,54 гривень та витрати по сплаті ІТЗ в сумі 120 гривень. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просить у йшо задоволенні відмовити, застосувавши позовну давність.. Представник відповідача СФГ «Міраж» позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, застосувати позовну давність. Суд, вислухавши представників позивача та відповідачів, вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає, що позов не обгрунтований і задоволенню не підлягає з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що дійсно існує кредитний договір № 367 від 19.03.2003 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк Україна» та [PERSON]. Позивачем надано в якості обґрунтування своїх позовних вимог ксерокопію видаткового касового ордеру від 19 березня 2003 року про видачу з каси банку [PERSON] кредиту в сумі 30000 гривень. Однак в видатковому касовому ордері не вказано , що кредитні кошти видано саме на підставі кредитного договору № 367. Відповідно до ПІЛ кредитного договору № 367 від 19 березня 2003 року встановлено банк надає позичальнику кредит у сумі 30000 гривень на строк 24 місяці до 19 березня 2005 року . У відповідності з вимогами ст, 530 ЦК України , якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Позовна заява надійшла до Оріхівеького районного суду Запорізької області 01 липня 2010 року, тобто після сплину трирічного терміну . У відповідності з вимогами п 1 ч 2 ст, 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) встановлено спеціальну позовну давність терміном у один рік. Вимогами ч 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. В судовому засіданні представник позивача не надав доказів того, що своєчасно предявляв вимоги до поручителя . Вимогами ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовні вимоги, заявлені позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України» до відповідачів [PERSON] та СФГ «Міраж» не являються вимогами, передбаченими ст. 268 ЦК України, на які позовна давність не поширюється. В судовому засіданні представник позивача не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності. 257, 258,

Outcome: dismissed