Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , з одного боку та [PERSON] з другого боку від 23 грудня 2009 року - дійсним; визнати за [PERSON] право власності на спірне майно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 23 грудня 2009 року між ним та [PERSON] у простій письмовій формі, з домовленістю про подальше нотаріальне посвідчення, був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до умов зазначеного договору відповідач продав, а позивач купив вказаний будинок. В даний час відповідач не має можливості нотаріально посвідчити зазначений договір купівлі-продажу у зв`язку із відсутністю коштів. В судовому засіданні позивач посилаючись на те, що умови вищевказаного договору виконані сторонами в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] - в судовому засіданні позов визнала та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, без дослідження письмових доказів по справі, вислухавши пояснення позивача, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. 22 грудня 2009 року між сторонами в простій письмовій формі, з домовленістю про подальше нотаріальне посвідчення, був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач продав, а позивач купив незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] . Сторони виконали всі суттєві умови договору, тобто покупець передав продавцю суму вартості спірного будинку в розмірі 10 000 грн.; продавець передав у власність позивачу спірний будинок. На теперішній час позивач не може розпорядитися своїм майном, оскільки вищевказаний договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно з ч.2 ст.220 Цивільного Кодексу якщо сторони домовились щодо усіх істотних .мов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, згідно зі ст. 334 Цивільного Кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved