Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя, визнання права власності на ? частину незавершеного будівництвом жилого будинку. Свій позов обгрунтовує тим, що з 05 грудня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, подружжя, проживаючи в старому будинку, що належить відповідачу, побудувало новий цегляний будинок за адресою: вул. А. Зеленого, 28 в смт.В.Димерка Броварського району Київської області. Спільне життя у подружжя не склалось, на даний час сторони проживають окремо. Добровільно поділити незавершений будівництвом житловий будинок відповідач відмовляється. В звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, а саме просив суд визнати незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: вул. А. Зеленого, 28 в смт.В.Димерка Броварського району Київської області спільним майном подружжя, визнати за ним право власності на ? частину спірного житлового будинку відповідно варіанту № 1 висновку судової будівельно- технічної експертизи, пояснив, що до реєстрації шлюбу 05.12.2003 року сторони проживали в цивільному шлюбі в старому будинку, що успадкувала відповідач від своєї матері. Влітку 2004 року подружжя вирішило будувати для себе новий будинок на цій же земельній ділянці. Будівельні матеріали, придбавали за спільні кошти, виручені від торгівлі на ринку, більшість будівельних робіт виконували самі. За час спільного проживання збудували будинок, покрівлю з шиферу, встановили металопластикові вікна, вхідні двері, міжкімнатні перегородки, бетонну підлогу. Але на даний час сторони розірвали шлюб та не проживають спільно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що незавершений будівництвом будинок будувався за її особисті кошти, виручені після продажу в 2001 році її особистої квартири, що знаходиться в м.Києві, наполягала на тому, що відповідач свої грошові кошти в будівництво спірного будинку не вкладав, будівельні роботи особисто не виконував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в їх задоволенні відмовити. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні позивача [PERSON]С.( син позивача) та [PERSON] суду пояснили, що влітку 2006 року приїжджали допомагати [PERSON] по будівництву спірного будинку , в чому не заперчувала відповідач, так я будинок будувався для обох сторін. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що спірний будинок будували відповідач та її діти, не заперечували, що позивач [PERSON] теж приймав участь в будівництві будинку. Суд вислухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника позивача [PERSON], свідків, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 грудня 2003 року Виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстрований шлюб між сторонами, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 73, вищевказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 061225 (а.с. 7). В ході розгляду справи судом встановлено, що в 2004 році сторони на земельній ділянці відповідача, яку остання отримала в 2001 році в спадок від померлої матері, розпочали будівництво спірного житлового будинку. Як стверджувала в судовому засіданні відповідач, будівництво спірного будинку відбувалось за її особисті кошти, отримані від продажу особистої квартири в м.Києві за 12\~000 доларів США, але з пояснень відповідача також вбачається, що [PERSON] за вказані кошти придбано квартиру доньці за 4\~500 доларів США, будинок сину за 3500 доларів США та автомобіль за 2\~000 доларів США, таким чином, від суми, вирученої з продажу квартири залишилось 2\~000 доларів США, які остання нібито витратила на будівництво спірного будинку. Згодом, як пояснила відповідач, її син продав придбаний нею будинок за 4\~500 доларів США, які теж витрачені на будівництво спірного будинку. Але будь- яких доказів своїм поясненням в цій частині суду не надала. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та свідки на стороні позивача [PERSON], [PERSON]В суду засвідчили, що спірний будинок будувався з участю позивача по справі, який брав участь у проведенні та виконанні будівельних робіт по будівництву спірного будинку. Суд критично оцінив пояснення свідка [PERSON] в частині того, що спірний будинок будувався за особисті кошти відповідача, так як дане твердження є вираженням особистої думки свідка і не може бути беззаперечним доказом по справі. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі та сумісного проживання сторін, будівництво спірного будинку велось спільними коштами подружжя. Будівельні роботи виконувались найманими спеціалістами, а також частково сторонами та їх родичами. На даний час спірний будинок є недобудованим та не прийнятим в експлуатацію, право власності в установленому порядку на нього не зареєстроване. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В ході розгляду справи відповідачем не надано суду будь- яких доказів, які б підтверджували її заперечення, а саме докази того, що незавершений будівництвом спірний житловий будинок збудований не в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, навпаки в судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала цей факт, крім того відповідачем не надано суду будь- яких доказів того, що спірний будинок будувався за її особисті кошти, отримані від продажу квартири в м.Києві, ніби-то належній їй на праві особистої власності, а також будь-яких інших та доказів, які свідчили б про те, що позивач [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»(зі змінами від 25 травня 1998 року) суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво сторонами. В даному випадку судом встановлено, що поділ спірного незавершеного будівництвом житлового будинку, можливо провести, так як ступінь його готовності дозволяє визначити окремі його частини та є технічна можливість довести сторонами будівництво кожною своєї частини, що підтверджується висновком експерта С -10246 судової будівельно технічної експертизи від 04 червня 2010 року. З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved