Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вона відноситься до категорії "дитина війни" і на підставі ст.6 цього Закону їй повинна з 01.01.2006 року щомісячно виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. 22.04.2009року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду постанова Херсонського окружного адміністративного суду скасована та прийнята нова постанова, якою управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона зобовязано провести підвищення пенсії за період 09.07.2007року по 31.12.2007року відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Дана постанова Одеського апеляційного адміністративного суду залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2009року. В постанові було зобовязано управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона провести лише підвищення пенсії за період з 09.07.2007року по 31.12.2007 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але пенсійний фонд здійснив лише підвищення пенсії, а виплату відмовляється проводити, оскільки постановою суду на них такого зобовязання не було покладено. У звязку з зазначеним позивач просить зобовязати управління Пенсійного фонду в Суворовському районні м. Херсона, виплатити їй недоплачену та начислену щомісячну соціальну допомогу за період з 09.07.2007року по 31.12.2007 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а також судові витрати. Позивач в судовому засіданні, просила суд, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона здійснити виплату їй недоплачену та нараховану,щомісячну допомогу, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку ст. 74 ЦПК України, Причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач по справі, [PERSON], [INFO], відповідно до ст.1 Закону України № 2195- IV від 18.11.2004 року "Про соціальний захист дітей війни" відноситься до категорії "дитина війни". 03.11.2008року Постановою Херсонського окружного адміністративного суду у м. Херсоні, Управління пенсійного фонду України в Суворовському районі було зобовязано нарахувати на користь [PERSON] надбавки, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2006року до 31.12.2007року за рахунок коштів Державного бюджету України. 22.04.2009року постанова Херсонського окружного адміністративного суду скасована та прийнята нова постанова, якою управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона зобовязано провести підвищення пенсії за період з 09.07.2007року по 31.12.2007року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду залишена без змін ухвалою Вищого Адміністративного суду України. Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" встановлено, що "Дітям війни" пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст. 2 ч.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком; Згідно ч.1 ст.63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" прожитковий мінімум на одну особу в 2006 році складав з 1 січня - 350 грн., з 1 квітня - 359 грн., з 1 жовтня - 366 грн. Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою визначений прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Законом України № 323 5-IУ вiд 20.12.2005 року "Про державний бюджет України на 2006 рік" статтею 110 було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6, у 2006 році запроваджується поетапно, за результатами виконання бюджету у першому пiврiччi, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету; цей Закон набрав чинності з 02.04.2006р. і ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення "дітям війни" пенсії могло здійснюватися лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, чого зроблено не було. Оскільки Законом України № 3235-IV від 20.12.05 року "Про Державний бюджет України на 2006 рік", (ст. 77 та ст. 110), та Законом України № 489-V від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік", (ст. 71, пункт 12), дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була призупинена, і у 2007-2009 роках відповідач не нараховував і не сплачував позивачу державну допомогу як "дитині війни". Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 року визнав положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" п.12. ст.71, яким призупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", такими, що не відповідають Конституції України. Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Пунктом 41 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції, а саме: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року вказані зміни у ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (діє з 22.05.2008 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") передбачено, що до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах : з 22 травня - 48,1 грн., з 1 липня - 48,2 грн. та з 1 жовтня - 49,8 грн. Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи з наведеного, п.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року; п.41 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", яким змінено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22.05.2008 року. Таким чином, виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що несплата позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як "дитині війни" з дня втрати чинності п.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.41 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" у розмірі, який передбачений ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", є неправомірною. Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону №2195, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, частиною 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Постановою Пленуму Верховного суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 року визначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України. Положення "Про Пенсійний Фонд України" передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Бюджет Фонду щороку затверджує Кабінет Міністрів України. У відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18.02.2010 року № 1691-VI, спори з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат та інше, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю в три роки, перебіг якої відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу надбавки, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, суд вважає, що позов підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved