Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом, при цьому посилалися на наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло , виданого акціонерним товариством «Житлобуд-2» 14.09.1999р.[ADDRESS] в будинку готельного типу № 169 по пр.50 річчя СРСР м.Харкова на праві спільної сумісної власності належить позивачці [PERSON] , її чоловіку позивачу [PERSON] та його сину - відповідачу [PERSON] Позивачі зазначають, що сподіваючись на добре ставлення відповідача до них , вони не заперечували проти його участі в приватизації зазначеної квартири, хоча на час здійснення приватизації він мешкав за межами України, у спірній квартирі зареєстрований не був. Посилаючись на положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , яким передбачено право на приватизацію громадян України, які постійно проживають в квартирі , позивачі просили визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане акціонерним товариством «Житлобуд-2» 14.09.1999р., на квартиру № 14 в будинку готельного типу № 169 по пр.50 річчя СРСР м.Харкова, в частині зазначення власником [PERSON], та визнати за позивачами право власності на 1/3 частину вказаної квартири. Крім того, просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням із зняттям його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] , яка за довіреністю від 29.09.2009р. діяла в процесі як представник позивача [PERSON], та представник позивачів - адвокат [PERSON], викладені вище позовні вимоги підтримали. Позивачка пояснила, що відповідач незаконно прийняв участь у приватизації спірної квартири. Первісно вказана квартира надавалася саме позивачці , на час приватизації відповідач мешкав у Російській Федерації і прийняв участь у приватизації квартири лише через сподівання позивачів на його подальшу допомогу. Проте на теперішній час ніякої допомоги похилим позивачам він не надає, веде аморальний спосіб життя, а тому вони вимушені були звернутися до суду. Відповідач проти позову заперечував, надав письмові заперечення на позов на а.с. 41-43. Посилався , що з юнацького віку був зареєстрований за місцем проживання свого батька [PERSON] та мешкав разом із ним. На час приватизації він також був зареєстрований у спірній квартирі , мешкав у ній , працював на підприємствах Харківщини, а тому вважає, що прийняв участь в приватизації цілком законно. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого акціонерним товариством «Житлобуд-2» 14.09.1999р.[ADDRESS] , що складається з 4-х кімнат , в будинку готельного типу № 169 по пр.50 річчя СРСР м.Харкова, приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі , [PERSON] є сином [PERSON] Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , ст. 65-1 ЖК України, передача квартир, що зайняті громадянами, здійснюється у сумісну чи часткову власність за письмовою згодою усіх повнолітніх членів сімї наймача , які постійно проживають в даній квартирі , в тому числі і тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. При цьому із змісту ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , ст. 65-1 ЖК України , « Положення про порядок надання квартир (будинків) у власність громадян» випливає, що до таких членів сімї , які поряд з наймачем мають право на приватизацію даного житлового приміщення, відносяться громадяни , які постійно проживають в квартирі або за якими зберігається право на житло, при цьому їх право користування жилим приміщенням є оформленим у встановленому законом порядку і підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї наймача та реєстрацію за вказаною адресою. Заперечення відповідача з приводу того, що на час здійснення приватизації спірної квартири він проживав та був зареєстрований за адресою [INFO], обєктивно підтверджуються інформацією , наданою суду з боку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Фрунзенського РВ ГУМВС України в Харківській області. Так встановлено, що за адресою розташування спірної квартири відповідач [PERSON] зареєстрований з 30.08.2006р. і по теперішній час, до цього був зареєстрований з 26.11.1991р. по 25.04.1995р., з 24.09.1996р. по 04.04.2000р. (а.с.83-89) Крім того з пояснень самої позивачки встановлено, що участь в приватизації спірної квартири 14.09.1999р. [PERSON] здійснював з відома та згоди позивачів, проте на теперішній час не виправдав їхніх сподівань на надання допомоги в звязку з їх похилим віком, веде аморальний спосіб життя, а тому 12.10.2009р. вони вимушені були звернутися до суду. За таких обставин посилання позивачів на обставини справи не можуть служити підставою для задоволення позовних вимог. Судові витрати суд визначає відповідно до положень ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed