Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 21.05.2008р., між ним та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №11349314000 на суму 13883,00 доларів США на підставі публічної пропозиції банку реклами. Предметом цього договору є надання грошових коштів в іноземній валюті на споживчі цілі. За цим договором позивач є споживачем послуг банку. При наданні пропозиції щодо кредитування, банк встановив більш вигідні умови кредитування в іноземній валюті, а саме менша кредитна ставка. Договором кредитування визначені умови здійснення правочину стосовно такого обєкту цивільного права як іноземна валюта. Вважає. що відповідач ввів його в оману, неправомірно уклав з ним кредитний договір в іноземній валюті та порушив умовами договору право позивача, як споживача. Просить захисти його право, як споживача послуг АКІБ «УкрСиббанк», шляхом визнання кредитного договору від 21.05.2008р. №11349314000 недійсним (нікчемним), укладеного між ним та АКІБ «УкрСиббанк». Позивач в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги та просив захистити права споживача [PERSON] з боку АКІБ «УкрСиббанк» шляхом застосування наслідків нікчемності правочину кредитного договору від 21.05.2008р., за №11349314000 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. Представник позивача просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що 21.05.2008р. між [PERSON], та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений та підписаний договір про надання споживчого кредиту №11349314000, за яким банк зобовязався надати, а [PERSON], прийняти в кредит грошові кошти в сумі 13883,00 доларів США, що еквівалентно 70109грн.15коп., та сплати проценти, комісії в порядку та умовах договору. Позичальник зобовязався повернути банку кредит в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 21.05.2015р., зі сплатою 13,00% річних. Відповідно до п.п.1.1, 1.2.1, 1.5 кредитного договору, відповідач повністю та у строки виконав зобовязання та видав [PERSON], шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №26205183641500 у Банку, код банку (МФО 351005). Згідно до п.1.4, кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконання обовязків найманого працівника), а саме на придбання автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, колір сірий, тип ТЗ легковий седан. Далі, 21.05.2008р., у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], а також між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладені договори поруки, предметом яких є зобовязання поручителя перед банком відповідати за невиконання [PERSON], усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобі №11349314000 від 21.05.2008р., укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до ч.1 та 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Посилання [PERSON] на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги оскільки відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (ч.1 п.23 та 19), споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Продукція будь-які вибір (товар) робота чи послуга, що виготовляються виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Пунктом 2 Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» передбачено, що оскільки закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин які ним регулюються належать, зокрема ті що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян. На підставі викладеного, суд вважає, що не зважаючи на те, що спірний договір кредиту має назву «про надання споживчого кредиту», надання коштів за умовами договору на придбання автомобіля не відноситься до побутових потреб, тому не є «споживчим кредитом» й «продукцією» на придбання якої видався кредит, а сторони договору не є «виконавцем» (продавцем) та «споживачем» в розумінні ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, положення норм Закону України «Про захист споживачів» не застосовуються до спірних правовідносин. Крім того, доводи позивача не ґрунтуються на законі, оскільки вказана позивачем норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Таким чином, судом вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: approved