Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

09 грудня 2009 року ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулося в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення боргу в сумі 15765 грн. 07 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі кредитного договору №89/08, укладеного з [PERSON] 01 квітня 2008 року, останній отримав на споживчі цілі кредит в сумі 15000 грн. 00 коп. зі строком остаточного повернення не пізніше 31 березня 2011 року з умовою погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у розмірі 28% річних кожного місяця до 25 числа в сумі 621 грн. 00 коп. Виконання даних зобов'язань [PERSON], як вказує ВАТ «Державний ощадний банк України», забезпечено порукою [PERSON] і [PERSON] згідно з договорами поруки №89/08/1 і №89/08/2 від 01 квітня 2008 року. Згідно доводів позивача взяті на себе зобов'язання по вказаному кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту і щомісячної сплати процентів відповідач [PERSON] не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка в добровільному порядку позичальником і поручителями не повернута. Дані обставини, як зазначає ВАТ «Державний ощадний банк України» в позовній заяві, є підставою для вимагання дострокового повернення відповідачами кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів та солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заборгованості в сумі 15765 грн. 07 коп. у примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» і, уточнивши їх розмір, просив суд стягнути з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] солідарно в користь позивача заборгованість в загальній сумі 15743 грн. 57 коп., в тому числі: борг по кредиту в сумі 13166 грн. 94 коп., прострочені проценти за користування кредитом в сумі 1004 грн. 27 коп. та пеню в сумі 1572 грн. 36 коп. При цьому представник ВАТ «Державний ощадний банк України» пояснив, що позичальник [PERSON]М, належним чином не виконав зобов'язань по кредитному договору №89/08, укладеному з ним 01 квітня 2008 року, в зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту і процентах за користування кредитом та нарахована позивачем пеня. [PERSON] зазначив, що оскільки вимоги позивача щодо погашення простроченої заборгованості по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року були проігноровані позичальником [PERSON] і поручителями: [PERSON] і [PERSON]С, то відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наданий кредит підлягає достроковому поверненню зі сплатою нарахованих процентів та інших платежів відповідно до умов вказаного кредитного договору. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року в загальній сумі 15743 грн. 57 коп., підтвердивши під час розгляду справи факт невиконання ним взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Відповідачі: [PERSON] і [PERSON] не визнали позовних вимог ВАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості в загальній сумі 15743 грн. 57 коп., зазначивши суду, що основним боржником в даному випадку є [PERSON], з якого належить здійснювати стягнення вказаного боргу в зв'язку з неналежним виконанням ним зобов'язань по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року. Даючи пояснення в судовому засіданні, відповідачі: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] визнали ту обставину, що на теперішній час розмір заборгованості перед ВАТ «Державний ощадний банк України» по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року становить 15743 грн. 57 коп. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, суд дослідив та оцінив письмові докази справи і прийшов до висновку, що позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає задоволенню. Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених обставинах. Кредитний договір №89/08, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] 01 квітня 2008 року, та додаток до касового ордер;. №0405037 від 02 квітня 2008 року свідчать, що 02 квітня 2008 року [PERSON] отримав від позивача кредит в сумі 15000 грн. 00 коп. на споживчі потреби зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 31 березня 2011 року та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 28% річних. Згідно з п.п.1.5., 1.6. даного кредитного договору відповідач [PERSON], як позичальник, повинен був здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту ануїтетними платежами в сумі 621 грн. 00 коп. шляхом внесення готівки до каси ВАТ «Державний ощадний банк України» або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих у ВАТ «Державний ощадний банк України». Однак, як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконав цих договірних зобов'язань, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року. Факт прострочення [PERSON] сплати чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом підтверджується листами ВАТ «Державний ощадний банк України» №840, №841, №842 від 15 грудня 2008 року і розрахунком заборгованості за кредитним договором №89/08 від 01 квітня 2008 року та визнається відповідачем [PERSON] Відповідно до п.п.2.2., 3.2.2. вказаного кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або за договором застави (іпотеки), в тому числі, але не виключно, у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором на один календарний місяць. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Зазначеному праву ВАТ «Державний ощадний банк України» кореспондує відповідний обов'язок позичальника [PERSON], який передбачений в п.3.3.1. даного кредитного договору, зокрема: позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 15000 грн. 00 коп., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому цим договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, під якими сторони розуміють витрати будь-якої з сторін, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, знищення, втрати або пошкодження майна (грошових коштів), що належить стороні, а також неотримання доходів, котрі могли бути отримані, якби зобов'язана сторона виконала свої обов'язки належним чином в порядку, передбаченому цим договором відповідно до чинного законодавства України. У відповідності до п.5.2. зазначеного кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Судом встановлено, що виконання [PERSON] вказаних зобов'язань позичальника за кредитним договором №89/08 від 01 квітня 2008 року забезпечено порукою згідно з договорами поруки №89/08/1 і №89/08/2, укладеними ВАТ «Державний ощадний банк України» з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] 01 квітня 2008 року. Зі змісту п.п.1.1., 2.5., 3.1. і 3.2. вказаних договорів поруки №89/08/1 і №89/08/2 від 01 квітня 2008 року слідує, що [PERSON] і [PERSON] є поручителями, які зобов'язуються перед кредитором - ВАТ «Державний ощадний банк України» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником - [PERSON] зобов'язання за кредитним договором №89/08 від 01 квітня 2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Поручителі зобов'язуються протягом п'яти календарних днів з момент)" отримання повідомлення кредитора або боржника згідно з п.2.4. даного договору виплатити несплачену боржником суму кредитору. Поручителі: [PERSON] і [PERSON] відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, та залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Вказаних договірних зобов'язань відповідачі: [PERSON] і [PERSON]С, як поручителі, не виконали, хоча 17 грудня 2008 року одержали вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» про сплату простроченої [PERSON] заборгованості по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року. Згідно розрахунку ВАТ «Державний ощадний банк України», визнаного [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні, на теперішній час заборгованість перед позивачем по кредитному договору №89/08 від 01 квітня 2008 року становить 15743 грн. 57 коп. В такому випадку згідно з ч.І ст.61 ЦПК України дана обставина, що визнана сторонами, доказуванню не підлягає. З'ясовані судом фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позову ВАТ «Державний ощадний банк України», заявленого до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 15743 грн. 57 коп. В якості підстав для прийняття даного рішення суд керувався наступними правовими нормами, які регулюють спірні відносини сторін. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами, передбаченими в ч.І ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Застосувавши ч.2 ст.1054 ЦК України, суд примінив в даному випадку ч.І ст.1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України, яка діє в даному випадку, передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.І ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч.ч.І, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, з наведених підстав суд вважає, що позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 15743 грн. 57 коп. слід задоволити в повному обсязі. Враховуючи викладені обставини, на підставі ст.526, ч.І ст.546, ч.І ст.548, ч.ч.І, З ст.549, ч.2 ст.551, ст.ст.553, 554, ч.ч.І, 2 ст.614, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України,

Outcome: approved