Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом мотивуючи тим, що 08.04.03 року о 18 годині на вул. Костянтинівській у м. Києві сталось ДТГІ, в результаті якої автомобіль "Міцубісі" державний номер 00"?44 КА під керуванням відповідача зіткну вся з керованим позивачем автомобілем "Тойта", державний номер [NUMBER]. Позивач зазначив, що дана пригода виникла в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав пошкодження на суму 37064 грн. 36 коп., яку він просив стягнути з відповідача на його користь, крім того просив стягнути судові витрати та моральну шкоду в сумі 20000 грн., яка полягала в отриманні нервового струсу, хвилюваннях, психологічних переживаннях, зміни звичайного способу життя, неможливості використання автомобіля та придбання нового автомобіля. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду позов) повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути позов у її відсутності, позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи тим, що вини відповідача у скоєні ДТП немає, навпаки, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи саме позивач визнаний винним у ДТП. Представник відповідача також зазначив, що позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди.. Представники ВДАІ з обслуговування адміністративної території Подільського району та автомобільно- технічної інспекції підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в м. Києві, УДАІ ГУМВС м. Києва в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду позову. З урахуванням думки представника відповідача, наявності достатніх доказів по справі, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача та відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалось сторонами, 08.04.03 року о 18 годині на вул. Костянтинівській у м. Києві сталось ДТП, в результаті якої автомобіль [NUMBER] під керуванням відповідача зіткнувся з керованим позивачем автомобілем "Тойта", державний номер [NUMBER]. Згідно з вимогами ст. 440 ЦК України (в редакції 1963 р. з подальшими змінами) - шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 П.ПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦГІК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З змісту висновку судово-трасологічної та автотехнічної експертизи № 2819/3790-10 від 17.06.10 р вбачається, що в конкретній дорожньо-транспортній ситуації дії [PERSON] з технічної точки зору не відповідати вимогам п.п. 12.3 і 13.1 ПДР, а в діях [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. і 0.4 ПДР (а.с. а.с. 113-119). Зазначений висновок сумніву у суду не викликає, оскільки при проведення судово-трасологічної та автотехнічної експертизи були проаналізовані пояснення учасників ДТП - сторін по справі, схема ДТП. дані протоколу огляду транспортних засобів від 08.04.03 р., фото додатки до акту № 2252 авготоварознавчого дослідження та матеріали справи. Заперечуючи проти зазначеного висновку представник відповідача посилався на висновок спеціаліста № 45 ат від 17.05.06 р„ яким було встановлено невідповідність дій [PERSON] п.п. 10.1, 10.3 ПДР. порушень ПДР [PERSON] - не встановлено (а.с.а.с. 36-42 матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи). Однак, при проведенні зазначеного дослідження спеціалістом перевірялась лише одна версія запропонована відповідачем [PERSON] про що свідчать дані схеми ДТП. відтворення обстановки обставин подій від 21.04.05 р., вихідні дані (а.с. а.с. 31, 32, 34). Версія, запропонована [PERSON]В вбачається з змісту висновку, спеціалістом не перевірялась. Інших доказів, які б були визнані судом належними, представник відповідача не надав. Суд не визнає постанову про відмову в порушенні кримінальної справи преюдиційною при розгляді цивільного спору, оскільки як такий доказ ч. 3 ст. 61 ЦГІК України вона не визнана. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про доведеність винності [PERSON] у Д І Ї 1. що відбулась 08.04.03 р. при викладених вище обставинах, та приходить до висновку про доведеність позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Вирішуючи питання про суму, що підлягає відшкодуванню, суд приймає акт № 2252 автотоварознавчого дослідження від 10.09.03 р. як належний доказ, оскільки відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надані докази, які б спростовували зазначений висновок (а.с. а.с. 11-25). З змісту висновку вбачається, що вартість відновлення автомобіля становить 37064 грн. 36 коп., яку суд і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог до ст. 440-1 ЦК України моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. В судовому засіданні достеменно встановлено, що позивач на протязі тривалого часу був позбавлений права користування автомобілем, чим порушено його право власника та змінило спосіб життя. Крім того, суд також враховує пережитий позивачем психологічний струс при ДГП, оскільки нормальний спосіб житі ї не визнає Д'ГГІ щоденною подією. і урахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000 грн. Оскільки представником позивача надана угода про надання юридичних послуг на сум у 5700 грн та квитанції про сплату зазначеної суми, суд вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги до ВДАІ з обслуговування адміністративної території Подільського району та автомобільно-технічної інспекції підпорядкованого УДА1 ГУМВС України в м. Києві, УДАІ ГУМВС м. Києва з точки зору суду задоволенню не підлягають, оскільки винність останніх в спричиненні ані матеріальної, ані моральної шкоди позивачем не доведена. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір (державне мито), сплачене останнім при подачі позову - 387 грн. та витрати за проведення судово-трасологічної та автотехнічної експертизи в сумі 2294 грн. 40 коп., а також 83 грн. 64 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. ст. 440. 440-1 ЦК України (в редакції 1963 р. з подальшими змінами),

Outcome: approved