Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

27.03.2009 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. (а.с. 2-4) Одночасно із позовною заявою від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу. (а.с. 36-37) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2009 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на квартиру [ADDRESS], шляхом заборони нотаріусам укладати будь-які угоди стосовно цього майна, та заборони КП «ДМБТІ» видавати витяг з реєстру про реєстрацію права власності на це майно, та проводити його перереєстрацію; на гараж № 89 (19) третій поверх, що розташований по вул. Добровольців, 3 у м. Дніпропетровську, шляхом заборони нотаріусам укладати будь-які угоди стосовно цього майна, та заборони КП «ДМБТІ» видавати витяг з реєстру про реєстрацію права власності на це майно, та проводити його перереєстрацію; на кошти, що знаходяться у АКБ «Укрсоцбанк» на депозитному рахунку № 2630/1001414319/15, за договором банківського вкладу № 526 від 12 лютого 2009 року, шляхом заборони АКБ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії стосовно цих коштів; на кошти, що знаходяться у АКБ «Укрсоцбанк» на депозитному рахунку № 2630/1001414319/16, за договором банківського вкладу № 537 від 06 березня 2009 року, шляхом заборони АКБ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії стосовно цих коштів. (а.с. 43) Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві та її представник у судовому засіданні посилалася на те, що 13.10.1989 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від якого позивач та відповідач мають дитину [PERSON] [INFO]. В період шлюбу у 1998 році позивачем та відповідачем було придбано чотирьохкімнатну квартиру № 337, що розташована у м. Дніпропетровську по пр. Героїв в будинку № 35 та у 1999 році - гараж № 89 (19) третій поверх, що розташований у м. Дніпропетровську по вул. Добровольців 3, правовстановлюючі документи на зазначене майно були оформлені на відповідача. В подальшому сімейні стосунки між позивачем та відповідачем були припинені, шлюб розірваний. Зазначене майно позивач вважає майном, що було набуто нею та відповідачем у шлюбі, а тому позивач просила суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя між позивачем та відповідачем в рівних частках, стягнувши з відповідача на її користь вартість половини такого майна. (а.с. 2-3) У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що колись йому на праві приватної власності належала двокімнатна квартира та автомобіль, за рахунок продажу яких він придбав спірне майно, крім того відповідач посилався також на те, що він регулярно надсилав позивачу грошові кошти, працюючи у Сполучених Штатах Америки, у вигляді щомісячного утримання, а тому позивач не має законних підстав претендувати на належне йому майно. Вислухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 13.10.1989 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та відповідача у судовому засіданні. (а.с. 8, 12, 16) Судом також встановлено, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 13) Судом було встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2005 року, про що Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 517 від 19.10.2005 року, що підтверджується копією витягу з рішення та копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с. 16-17) У судовому засіданні було встановлено, що за час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі ними спільно придбавалося нерухоме майно, а саме чотирьохкімнатна квартира № 337, що розташована у м. Дніпропетровську по пр. Героїв в будинку № 35 та гараж № 89 (19) третій поверх, що розташований у м. Дніпропетровську по вул. Добровольців 3, право власності на які було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача та її представника у судовому засіданні. (а.с. 20-35) Судом також було встановлено, що відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15.07.1998 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3880, належить квартира [ADDRESS] у м. Дніпропетровську, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 20-21) Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за відповідачем у КП «ДМБТІ» 01.02.1999 року, про що свідчить копія реєстраційного посвідчення. (а.с. 29) Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «ДМБТІ» станом на 24.06.1998 року, квартира [ADDRESS], має наступні технічні характеристики: загальна площа 87,7 кв.м., житлова 52,7 кв.м., та складається з приміщення 1 коридор площею 14,7 кв.м., приміщення 2 кладова площею 1,3 кв.м., приміщення 3 кухня площею 8,2 кв.м., приміщення 4 житлова кімната площею 16,6 кв.м., приміщення 5 житлова кімната площею 13,6 кв.м., приміщення 6 кладова площею 4,0 кв.м., приміщення 7 житлова кімната площею 11,5 кв.м., приміщення 8 кладова площею 0,7 кв.м., приміщення 9 кладова площею 1,4 кв.м., приміщення 10 туалет площею 1,4 кв.м., приміщення 11 ванна площею 3,3 кв.м., приміщення 12 житлова кімната площею 11,0 кв.м. (а.с. 22-28) Судом встановлено, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу гаражу, укладеного на виконання біржової угоди, зареєстрованої на товарній біржі «УНІВЕРСАЛ» 19.08.1999 року за № Г-119, належить гараж № 89 (19) третій поверх, що розташований у м. Дніпропетровську по вул. Добровольців № 3, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 30) Судом також було встановлено, що на імя відповідача КП «ДБМТІ» був виданий технічний паспорт, виготовлений станом на 11.06.1997 року, на гараж № 89 (19) розташований на ІІІ поверсі у автогаражному кооперативному комплексі по вул. Добровольців, 3 у м. Дніпропетровську, який має загальну площу 21 кв.м. (а.с. 31-35) Згідно висновку № 982-10 експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 05.05.2010 року науковим співробітником Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за наслідками проведеного дослідження спірних квартири та гаражу, ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 24.04.2010 року становить з ПДВ 756\~099 грн., а ринкова вартість гаражу № 89 (19), розташованого в автогаражному кооперативі по вул. Добровольців, 3 у м. Дніпропетровську на ж/м Перемога, Жовтневого району станом на 24.04.2010 року становить з ПДВ 134\~820 грн., ? частина від загальної вартості квартири і гаражу становить 445\~460 грн. (а.с. 108-117) У судовому засіданні також було встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, не було, шлюбний договір між ними не укладався, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. Судом також було встановлено, що на час розгляду даної справи позивач фактично проживає у помешканні своєї матері за адресою: [ADDRESS], що підтверджується поясненнями позивача та її представника у судовому засіданні. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, жилий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні в їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача, суд виходив з того, що при визначенні обсягу набутого подружжям майна, що є їх спільною сумісною власністю, обовязковому врахуванню підлягає, зокрема, час набуття такого майна, підстави його придбання. З огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що заявлене позивачем до розподілу майно, а саме квартира [ADDRESS] та гараж № 89 (19) ІІІ поверх у автогаражному кооперативному комплексі по вул. Добровольців, 3 у м. Дніпропетровську, було набуте позивачем та відповідачем за час їх перебування у законному зареєстрованому шлюбі, що дозволяє вважати таке майно в розумінні ст. 60 СК України таким, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що майно, яке є обєктом поділу, є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку про те, що форма власності на таке майно має відповідати його характеру та призначенню, а отже за позивачем та відповідачем має бути визнано право спільної сумісної власності на зазначене майно. Приймаючи до уваги те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності між позивачем та відповідачем домовленості з приводу розподілу майна та те, що між ними не укладався шлюбний договір, суд виходить із рівності часток співвласників та вважає за необхідне розподілити спірне майно рівними частками, тобто по ? частці кожному із подружжя. При цьому, суд також враховує наявність згоди позивача на виділ їй ? частини спільного сумісного майна подружжя у вигляді грошової компенсації у розмірі 445\~460 грн., а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме спільне сумісне майно подружжя необхідно розділити в рівних частках, виділивши позивачу 1/2 частину квартири у вигляді грошової компенсації у розмірі 445\~460 грн. та передавши відповідачу у власність всю квартиру та гараж. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved