Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

03 червня 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку в розмірі меншому ніж передбаченому Законом України « Про державну допомогу сімям з дітьми », стягнення недоплаченої щомісячної допомоги за період з грудня 2008 року по червень 2010 року в розмірі 7746,90 грн. та зобовязати відповідача проводити виплату допомоги в розмірі прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю. Пояснила , що 22 вересня 2008 року у неї народилась дитина [PERSON]. З грудня 2008 року позивач отримує допомогу по догляду за дитиною у відповідача . В супереч вимог ст. 15 ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" , яким передбачено , що допомога повинна виплачуватись в розмірі прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб , дану допомогу відповідач нараховував та виплатив в значно меншому розмірі , а саме в розмірі 130 грн. щомісячно. Бездіяльність відповідача грубо порушує її конституційні права і свободи, позбавляє її законного права на отримання доплат по догляду за дітьми, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача, який повинен був негайно здійснити заходи щодо виплати їй доплати. Просить стягнути недоплачену допомогу в розмірі 7746,90 грн. Відповідач позов не визнав . В заперечення позову представник відповідача пояснила , що підпунктом 7 пункту 23 ЗУ "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ч.1 ст. 15 викладена в такій редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень". Пункт 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" викласти у такій редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. були визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, пп. 7 п. 19, 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Положення пункту 23 розділу II зазначеного Закону не визнані неконституційними до теперішнього часу. Тому вважає, що дії Управління при виплаті допомоги у розмірах, затверджених цим Законом, були цілком законними. В 2008 та 2009 роках позивач не подавала довідок про розміри отриманих нею доходів , а тому допомога виплачувалась в розмірі 130 грн. щомісячно , в 2010 році допомога визначена у розмірі 347,60 грн. з врахуванням отриманих позивачем доходів. Суд , вислухавши сторони , дослідивши надані докази в межах заявлених вимог , вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав . Судом встановлено наступне, 22 вересня 2008 року у позивача народилася дочка [PERSON]. ( арк.с. 7). З грудня 2008 року позивач перебуває на обліку в Управлінні праці виконкому Малинської міської ради та отримує допомогу на дитину . ( арк.с. 4 ). Позивачем заявлені вимоги щодо права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", вона є не застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особою. Пунктом 14 ст. 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено на 2007 рік дію статті 15 і пункту 3 розділу VIII ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та, абзацом 3 частини 2 ст. 56, встановлено, що розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб. Рішенням КСУ N 6-рп/2007 (чинне з 9 липня 2007 року), положення пункту 14 ст. 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнано неконституційним. В подальшому підпунктом 7 пункту 23 розділу II ЗУ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", внесено зміни до ст. 15 ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Одночасно, внесені зміни до п. 3 розділу VIII цього Закону, на підставі яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, а з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Зазначені зміни внесені 28.12.2007 року, набули чинності з 1 січня 2008 року , діють у часі, неконституційним не визнавались і, на сьогодні, є чинними. На підставі викладеного суд приходить до висновку , щодо безпідставності вимог позивача в частині визнання дій відповідача неправомірним та стягнення недоплаченої допомоги. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобовязання проводити виплату допомоги в розмірі прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб так як права позивача стосовно цього питання не порушені, оскільки позивач у судовому засіданні не навів таких доказів, а також, що порядок та підстави нарахування допомоги можуть бути змінені законодавством, тому суд не може застосувати такий спосіб захисту прав на майбутнє, як визначення обов'язку відповідача здійснювати виплати лише у конкретному розмірі.

Outcome: dismissed