Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 25.01.1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вона з відповідачем мешкають окремо, діти знаходяться на її утриманні. Відповідно до медичних висновків дітям поставлено діагнози помірна розумова відсталість, мовна нерозвиненість ІІ рівня, тобто це потребує додаткових витрат на їх лікування, розвиток, харчування. На користь третіх осіб відповідач аліменти не сплачує. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, 250 грн. за надання їй юридичної допомоги. До початку проведення відкритого судового засідання позивач надала заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до початку проведення відкритого судового засідання надав суду заяву, у якій зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності. Позов визнає повністю. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Видані повторних копій свідоцтв про народження Серії І-КИ №066077 від 07.12.1999 року та 1-КИ № 157845 від 12.01.2008 доводить факт походження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно від батьків, які є сторонами у справі. Згідно копії квитанції № 40 до договору 20-08/10 позивач сплатила 250 грн. за надання їй юридичних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved