Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

29.07.2010р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що вона у 2000 році зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], від цього шлюбу 05.12.2000 року народився син [PERSON], в липні 2004 року рішенням Городищенського районного суду з батька дитини стягнуто аліменти в розмірі 70,00грн., щомісячно. Наразі дитина живе з матірю. Враховуючи те, що допомога яку надає батько дитини є замалою, не задовольняє його потреб, просить, постановити рішення, за яким збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі до 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ним повноліття в особі матері, допустивши до негайного виконання, повернути понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнила, просить збільшити розмір стягуваних аліментів, і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сина повноліття; в інші частині позовні вимоги підтримує. Відповідач змінений позов визнав, вказавши, що він офіційно є непрацюючим, однак працює і отримує доходи в середньому на місяць в розмірі однієї тисячі гривень, інших утриманців не має, тому може сплачувати аліменти в розмірі не 70,00грн. як було визначено раніше за рішенням суду а більше, бо ця сума є незначною, дитина росте і відповідно її потреби збільшуються, у добровільному порядку вирішити це питання з позивачем не в змозі, шлюб між подружжям був розірваний у 2005 році, проживають окремо. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований частково і підлягає до часткового задоволення, та узгоджується зі ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, частка заробітку, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом у розмірі передбаченому законодавством ст. 182 СК України, за відсутності домовленості щодо способу виконання батьками обовязку по утриманню дитини, ст. 181 СК України. За ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них ст. 193 СК України. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що проживає та перебуває на утриманні [PERSON], як матері, позивача по справі, являється [PERSON], відповідач по справі, що за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30.07.2004р. зобовязаний до сплати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 70,00грн., щомісячно, починаючи з 20.07.2004р. до досягнення дитиною повноліття, який був визначений саме в такому розмірі, бо відповідач на той час був непрацюючим і не отримував доходи від своєї трудової діяльності. На даний час, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. 29.11.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно до записів трудової книжки БТ-ІІ №7493334 [PERSON], відповідач по справі, з 10.10.1997 року є непрацюючим. Відповідно до пояснень останнього, має середньомісячний дохід від виконуваної роботи в розмірі 1000,00грн., і вважає, що його фінансовий стан значно покращився порівняно з днем коли виносилося рішення суду в 2004 році. Інших утриманців не має. Суд, вирішуючи позов, враховує: середньомісячний дохід відповідача, те, що він є молодою працездатною особою (інвалідності чи хвороби, яка б була не сумісною з роботою, не встановлено) і спроможний платити аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на неповнолітню дитину, що визначено законодавством; прожитковий мінімум на одну неповнолітню особу віком від 6 до 18 років, та те, що матеріальне положення платника аліментів покращилося, а розмір аліментів у вигляді 70,00грн. на утримання неповнолітньої дитини є ущемлення її прав на належне матеріальне забезпечення. Суд, стягує з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу понесені позивачем в розмірі 180,00грн., державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та витрати на правову допомогу, що узгоджується з ст. ст. 79-81, 84, 88 ЦПК України та положеннями Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», постанови від 05.08.2009р. за №1258 «Про внесення змін до постанови КМУ від 21.12.2005р. №1258 «Щодо розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ». Позов підтверджується : свідоцтвом про народження, свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою про склад сімї, виконавчим листом за №2-800/2004р.. На підставі викладеного,

Outcome: partial