Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Морський транспортний банк» (далі ВАТ «Морський транспортний банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 11 червня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 00282/RK. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 51 107 дол. 92 центи США. зі сплатою 10,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 11 червня 2012 року. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі: 49 758 дол. 99 центів США, з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 44 971 дол. 21 цент США, заборгованість по відсоткам у розмірі 4 787 дол. 78 центів США, 14 015 грн. 29 коп. заборгованість по комісії, 37 658 грн. 89 коп. пені за прострочку виконання зобовязан, 7 366 грн. 48 коп. штрафу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 11 червня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 00282/RK (далі кредитний договір) (а.с. 8-14). Відповідно до умов зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 51 107 дол. 92 центи США зі сплатою 10, 5 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0,30 % від суми наданого кредиту без урахування страхових платежів з кінцевим терміном повернення до 11 червня 2012 року (п. 1.1. кредитного договору). Пунктом 1. 1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується на умовах, в розмірі та строки, встановлені в цьому договорі повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісію, пеню та штраф, що передбачені умовами цього договору, а також здійснювати погашення заборгованості за цим договором ( за винятком комісії, що сплачуються в момент надання кредиту). Відповідно до п. 4. 1. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 1. 1, 2. 2. 2, 2. 2. 3, 2. 2. 4 договору, банк нараховує, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0, 3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 1. 2. цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором складає: 44 971 дол. 21 цент США еквівалент суми 355 677 грн. 30 коп. кредитної заборгованості, 4 787 дол. 78 центів США еквівалент суми 37 866 грн. 55 коп. заборгованості по сплаті відсотків (офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 18 жовтня 2010 року становить 100 дол. США 790 грн. 90 коп.), 14 015 грн. 29 коп. заборгованість по сплаті комісії та 37 658 грн. 89 коп. пені за прострочку виконання зобовязань за договором за період з 5 січня 2009 року до 24 листопада 2009 року (а.с. 124-126). Виходячи з наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, пеня за прострочку виконання зобовязань за договором та заборгованість по сплаті комісії підлягають стягненню з [PERSON] на користь ВАТ «Морський транспортний банк» у повному обсязі. Разом з тим не підлягає стягненню сума штрафу у розмірі 7 366 грн. 48 коп., виходячи з наступного. Відповідно до п. 4. 2. кредитного договору за кожний випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобовязань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, встановлених в п. 1.1. даного договору. Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити на першу вимогу банку штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу, на рахунок, зазначений у п. 1. 2. даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У порушення зазначених вимог закону позивачем не надано належних доказів на обґрунтування зазначеної суми штрафу: з яких сум рахувався штраф та за який період. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1 700 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial