Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач АТ «[PERSON] компанія «АХА» звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19 січня 2007 року в м. Києві на перехресті бульвару Верховної Ради та вулиці Будівельників з вини [PERSON], який керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] Розмір заподіяних збитків пошкодженого транспортного засобу становить 8\~660,30 грн. 01 березня 2007 року та 06 березня 2007 року ЗАТ «СК Український [PERSON]» правонаступником якого є АТ «[PERSON] компанія «АХА» потерпілій особі [PERSON] здійснило виплату на відшкодування заподіяної шкоди в сумі 8\~660,30 грн. Крім того позивач поніс витрати повязані з проведення товарознавчої експертизи транспортного засобу та на отримання довідки з ДАІ. Посилаючись на те, що відповідач добровільно свої зобовязання не виконує, позивач просить поновити строк позовної давності, стягнути суму страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції в розмірі 9\~302,06 грн., три відсотки річних в розмірі 170,83 грн., витрати на проведення товарознавчої експертизи транспортного засобу в сумі 300,00 грн., витрати для отримання довідки з ДАІ в розмірі 34,05 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з викладених в позовній заяві підстав та просив ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним вимоги визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 січня 2007 року в м. Києві на перехресті бульвару Верховної Ради та вулиці Будівельників з вини [PERSON], який керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] 12 жовтня 2006 року ЗАТ «СК Український [PERSON]» та [PERSON] уклали договір добровільного страхування наземного транспорту серії МА № 058478 (а. с. 6). Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2007 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди /а. с. 9/. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування № 761/07 від 14 лютого 2007 року розмір заподіяних збитків пошкодженого транспортного засобу становить 8\~660,30 грн. /а. с. 14/. Згідно видаткових касових ордерів від 01 березня 2007 року та 06 березня 2007 року потерпілій особі [PERSON] здійснено виплату на відшкодування заподіяної шкоди в сумі 2\~328,90 грн. та 6\~331,40 грн. /а. с. 15-16/. Відповідно до платіжного доручення № 2366 від 12 березня 2007 року ЗАТ «СК Український [PERSON]» здійснило виплату на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 300,00 грн. Згідно платіжного доручення № 458 від 12 січня 2007 року ЗАТ «СК Український [PERSON]» здійснило платіж для отримання довідки з ДАІ в розмірі 34,05 грн. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. п. 38.1, 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регресний позов страховика та МТСБУ має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стосовно вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних, суд приходить до висновку про те, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відшкодування шкоди в порядку регресу не є грошовим зобовязанням. Оскільки від відповідача не поступало заяв про застосування до спірних правовідносин терміну позовної давності, то відповідно ст. ст. 257, 267 ЦК України підлягають стягненню з відповідача по справі на користь позивача грошові кошти по відшкодуванню шкоди в порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial