Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачі в особі [PERSON], та [PERSON], звернулися до суду з позовом до [PERSON]. [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області, відповідно до якої ними були заявлені вимоги щодо визнання недійсним Договору купівлі - продажу 3/10 частки квартири [ADDRESS], посвідченого 10 лютого 2010 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на порушення, допущені під час укладання даного правочину його сторонами, вимог ч.2 ст.362 ЦК України, тобто їх /переважного купівлі - продажу частки в майні, що є об"єктом права спільної часткової власності/, та ст.84 Закону України «Про нотаріат» в частині неповідомлення їх як учасників спільної часткової власності про продаж належної відповідачу [PERSON] частки житлового приміщення. В судовому засіданні позивачі повністю підтримали свої вимоги і позивач [PERSON], додатково пояснив, що крім вищенаведених порушень під час укладання оспорюваного ним правочину, він вважає, що нотаріус не мав право посвідчити договір купівлі - продажу, оскільки ним були зроблені без належного погодження з відповідними органами та отримання дозволу у встановленому законом порядку ремонт та переобладнання у квартирі. Вважає, що [PERSON], тільки після належного узаконення даних робіт мав право отримати відповідний витяг з органів ВТІ та провести відчуження своєї частки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності з участю представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що оспорюваний позивачами правочин був посвідчений приватним нотаріусом на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року № 20/5. [PERSON], згідно Свідоцтва про право власності на майно від 26 червня 2007 року є власником 3/10 частки трьохкімнатної квартири [ADDRESS], що не оспорювалося позивачами, які є власниками іншої частини даної квартири. На виконання вимог закону - ч.2 ст.362 ЦК України від імені його довірителя неодноразово на адресу [PERSON], та [PERSON], направлялися письмові заяви про наміри продати належну йому 1/3 частину вищевказаного житлового приміщення, власником якої він є, за 40 000 гривень, з пропозицією викупити ними дану частку. Перші такі заяви, адресовані на позивачів посвідчені в нотаріальному порядку 26 червня 2009 року, були отримані ними 31 липня 2009 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. В подальшому перед вчиненням оспорюваного правочину нотаріусом були повторно направлені заяви [PERSON], на ім,я [PERSON] та [PERSON] з повідомленням про наміри продати належну йому частку [PERSON] в разі відмови у її викупі позивачами, в якій були обумовлені всі умови продажу. Від отримання даних заяв позивачі відмовилися, в зв,язку з чим повернуті поштою з відміткою про закінчення терміну зберігання. Виконання зі сторони його довірителя даних вимог закону та надання нотаріусу всіх необхідних для відчуження частки житла документів, давало право нотаріусу посвідчити цей правочин. В разі порушення нотаріусом вимог закону при посвідченні даного правочину позивачі мали б право на заявлення позову не про визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна, а відповідно до ч.4 ст.362 ЦК України просити суд перевести на них права покупця з попереднім внесенням вартості проданої частки житла на депозитний рахунок суду. Враховуючи вищенаведене вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав і пояснив, що за пропозицією [PERSON] він на законних правах придбав належну останньому на праві власності частку у квартирі, де є співвласниками позивачі, а тому має право на проживання в ній [PERSON]І йому по даний час чиняться перепони у здійсненні цього права У задоволенні позову просив відмовити. Третя особа, приватний нотаріус Славутицького міського нотаріального округу Київської області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підтримала, вважає їх незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Зі своєї сторони вона вчинила всі нотаріальні дії відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вона засвідчила в нотаріальному порядку заяви [PERSON] В про повідомлення позивачів про наміри продати належну йому на праві спільної часткової власності частку у квартирі, в яких було відображено всі умови продажу, а також можливість її продажи іншій особі - [PERSON] Дані заяви завчасно були направлені нею поштою рекомендованим листом на адресу позивачів [PERSON] відмовилися від отримання цих листів, після чого до неї повернулися заяви [PERSON] з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання. Це давало їй всі підстави відповідно до ст. 84 Закону України «Про нотаріат» за проханням продавця видати свідоцтво про передачу його заяв, що вона і зробила. Після того, як зі сторони продавця та покупця були надані всі необхідні документи, в тому числі і дозвіл органу опіки та піклування, вона посвідчила в установленому законом порядку оспорюваний правочин. Для відмови у здійснені цієї нотаріальної дії в неї не було ніяких підстав. До підписання договору сторонам були роз'яснені їх права та обов'язки, наслідки вчиненої угоди. Крім того, вона додатково попередила покупця про наявність інших співвласників даного житлового приміщення, в тому числі неповнолітньої [PERSON] Вважає свої дії законними і просить відмовити у задоволенні позову. Представник притягнутої за ініціативою суду третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області - [PERSON]М позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підтримала і пояснила, що з їх сторони після ретельного вивчення всіх обставин, які торкалися продажу частки квартири, належної відповідачу [PERSON] на праві власності, було на законних підставах надано дозвіл на продаж. Перед цим у грудні 2009 року вона особисто спілкувалася з [PERSON], якому було відомо про наміри [PERSON] продати свою частку житла, і пропонувала позивачу добровільно вирішити питання про її викуп, від чого він відмовився Вона вважає, що [PERSON] мав право продати свою частку і зробив це відповідно до вимог закону. Суд. заслухавши сторони по справі, дослідивши надані письмові докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими і не підлягають задоволенню з наступних підстав Згідно Договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 10 лютого 2010 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 466 [PERSON] було продано [PERSON] належні йому на праві спільної часткової власності 3/10 частки трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Славутицької міської Ради Київської області 26 червня 2007 року, та зареєстрованого в КП АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації» 09 липня 2007 року [PERSON] на момент вчинення оспорюваного правочину був власником 3/10 частки вищевказаного житлового приміщення яке знаходиться за адресою м. Славутич Добринінський кв-л 6.9 кв.44. З нотаріально засвідчених заяв [PERSON], направлених на адресу [PERSON] та [PERSON] від 26 червня 2009 року та від 10 лютого 2010 року вбачається, що ним як продавцем частки майна, що належало йому та позивачам на праві спільної часткової власності, виконано вимоги ч. 2 ст. 362 ЦК України - повідомлено інших співвласників про наміри продати свою частку житла, ціну та інші умови, на яких вона продається, з пропозицією до них викупити за даними умовами цю частку житлового приміщення. Отримання першої заяви [PERSON] від 26.06.2009 року позивачі не заперечували. Посилання позивачів на те, що вони не були повідомлені вдруге [PERSON] про його наміри продати свою частку спростовуються наданими суду третьою особою, приватним нотаріусом, поштовими конвертами з відміткою пошти про неодноразові повідомлення на адресу [PERSON] про отримання рекомендованих листів та повернення їх нотаріусу в зв'язку з закінченням терміну зберігання. 10 лютого 2010 року приватним нотаріусом були посвідчені у встановленому законом порядку свідоцтва про передачу вищевказаних заяв [PERSON], адресованих на [PERSON] та [PERSON] В наданій суду нотаріальній справі по відчуженню [PERSON] належної йому на праві власності частки житла в наявності всі документи, які передбачені Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року № 20/5, які підтверджують особу покупця та продавця, право власності останнього на предмет договору купівлі - продажу, дозвіл органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області, а також витяги по перевірці даної частини об'єкту нерухомого майна на предмет арешту, заборон та інших обтяжень. Вищенаведені обставини, досліджені судом докази, свідчать про повну відповідність вимогам ч.2 ст.362 ЦК України, ст. 84 Закону України «Про нотаріат», п.54- 55 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року №20/5, оспорюваного позивачами правочину. Відповідно до позовних вимог [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати недійсним вищевказаний правочин, з посиланням на порушення ч. 1 ст.215. ч.1 ст.203 ЦК України, що суперечить вимогам ч.2 ст.362 ЦК України. Застосування в даному випадку загальних правил ст.215 ЦК України про недійсність правочинів є неможливим, оскільки в цьому разі застосовується спеціальне правило, передбачене ч 4 ст. 362 ЦК України, яке надає співвласникам, чиє переважне право порушене, можливість звернення до суду з позовною заявою про переведення на них /на нього/ прав та обов'язків покупця. Таке практичне застосування закону за даною категорією цивільних справ передбачено і п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України за N9 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». На позивача, при заявлені такого позову, покладається обов'язок внести на депозитний рахунок суду одночасно з вчиненням позову всі суми, які повинен оплатити покупець частки в спільній частковій власності. Невнесення цих сум. за наявності підстав для визнання недійсним правочину, дає суду підставу для відмови в задоволені позову. Відсутність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним за тими нормами закону, на які посилалися позивачі в своїх вимогах, дає право суду прийти до висновку про необгрунтованність заявленого позову та відмови у його задоволенні.

Outcome: dismissed