Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] районна у м.Харкові рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контрольно-ревізійним відділом в м.Харкові проведено ревізію фінансово-господарської діяльності [PERSON] районної у м.Харкові ради за період з 01.01.2007 до 01.02.2010 р., внаслідок чого виявлено порушення, допущені колишнім завідувачем відділу обліку та звітності [PERSON] районної у м.Харкові ради [PERSON] під час виконання посадових обов»язків. [PERSON] працювала на посаді начальника відділу обліку та звітності райради відповідно до розпорядження голови [PERSON] райради м.Харкова від 23.07.2001 р. № 124-К. Згідно з розпорядженням голови райради від 10.08.2006 р. № 287 назва посади «начальник відділу обліку та звітності» змінена на «завідувач відділу обліку та звітності». Розпорядженням [PERSON] районної у м.Харкові ради від 12.02.2010 р. № 45-К [PERSON] звільнено з посади за одноразове грубе порушення трудових обов»язків відповідно до п.1 ст. 41, ст.43-1 КЗпПУ. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності [PERSON] районної у м.Харкові ради № 123-10-179 від 01.04.2010 р. встановлено, що заступнику голови райради з питань діяльності виконавчих органів ради керуючому справами виконкому [PERSON] районної у м.Харкові ради [PERSON] та заступнику голови райради з питань діяльності виконавчих органів райради [PERSON] проводилось нарахування та виплата премій і надбавок за високі досягнення у праці за наявності доган, які виносились відповідно до розпорядження голови райради за період з 01.01.2008 до 01.02.2010 р. Необґрунтовано нарахована сума в розмірі 2940,00 грн. [PERSON] сплачена добровільно. На адресу [PERSON] направлено лист, де запропоновано у термін до 01.05.2010 р. відшкодувати необґрунтовано нараховані кошти в розмірі 4526,75 грн. Однак вказана сума не відшкодована, у зв»язку з чим на адресу [PERSON] також було направлено лист від 21.04.2010 р. з вимогою про відшкодування необґрунтовано нарахованих коштів. Таким чином, оскільки необґрунтоване нарахування та виплата премій і надбавок за високі досягнення у праці за наявності доган працівникам райради допущені колишнім завідувачем відділу обліку та звітності райради [PERSON], позивач просив стягнути з останньої суму зайво нарахованих та виплачених коштів в розмірі 4526,75 грн. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що відповідно до ст. 151 КЗпПУ протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. Таким чином, [PERSON] дійсно не мала право отримувати заохочувальні виплати з моменту винесення доган, а саме з 18 квітня 2008 року та з 17 січня 2009 року. Але розпорядження голови райради до відділу обліку та звітності райради зазвичай надходили із запізненням на 2-5 днів. Таким чином, в момент отримання розпоряджень голови райради відомості нарахованої заробітної плати були уже зведені та підписані керівником, а дані передані до фінансового управління, усі перерахунки з утримання заохочувальних виплат за період з 18.04.2008 р. та з 17.01.2009 р. проводились у наступному місяці. Також відповідач [PERSON] посилалась на те, що відповідно до п. 2.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівнику надається право встановлювати надбавку за високі досягнення у праці, а у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір ї зменшується. Надбавка за високі досягнення у праці відповідно до п.6 вказаної Постанови встановлена [PERSON] рішенням сесії районної ради. Ні рішення сесії, ні розпорядження голови райради, як головного розпорядника коштів про скасування або зменшення розміру надбавки до відділу обліку та звітності райради не надавались. Таким чином відповідач вважала, що премія була встановлена [PERSON] за період до винесення доган. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2001 р. розпорядженням голови [PERSON] районної ради м.Харкова № 124-К [PERSON] переведена на посаду начальника відділу обліку та звітності райради (а.с. 7). Розпорядженням [PERSON] районної у м.Харкові ради від 12.02.2010 р. № 45-К [PERSON] звільнено з посади за одноразове грубе порушення трудових обов»язків відповідно до п.1 ст. 41, ст.43-1 КЗпПУ. Як вбачається з [PERSON] ревізії фінансово-господарської діяльності [PERSON] районної у м.Харкові ради за період з 01.01.2007 р. на поточний період 2010 року № 123-10-179 від 01.04.2010 р., проведеної Контрольно-ревізійним управлінням Харківської області, була проведена, окрім іншого, вибіркова ревізія правильності виплати премій та надбавок за високі досягнення у праці заступнику голови з питань діяльності виконавчих органів ради - керуючому справами виконкому райради [PERSON] та заступнику голови з питань діяльності виконавчих органів ради [PERSON], яким згідно з розпорядженням голови районної ради виносились догани. Ревізією встановлено, що заступнику голови з питань діяльності виконавчих органів ради керуючому справами виконкому райради [PERSON] та заступнику голови з питань діяльності виконавчих органів ради [PERSON] проводилось нарахування та виплата премій і надбавок за високі досягнення у праці за наявності доган, що є порушенням вимог ст. 151 КЗпП України і п.2.1в Постанови КМУ № 268 та призвело до необґрунтованих витрат бюджетних коштів за період з 01.01.2008 р. до 01.02.2010 р. у загальній сумі 7466,75 грн. і відповідно до зайвого нарахування і перерахування страхових внесків до державних цільових фондів у загальній сумі 2708,84 грн. Порушення допущені колишнім завідувачем відділу обліку та звітності [PERSON] і головним спеціалістом відділу обліку та звітності [PERSON], які проводили нарахування премій і надбавок за високі досягнення у праці працівникам установи, яким винесені догани. Як вбачається з того ж [PERSON], на запрошення з метою надання пояснень щодо допущених порушень [PERSON] не з»явилась. Необґрунтовано нарахована сума в розмірі 2940,00 грн. [PERSON] сплачена добровільно. На адресу [PERSON] направлено лист, де запропоновано у термін до 01.05.2010 р. відшкодувати необґрунтовано нараховані кошти в розмірі 4526,75 грн. Однак вказана сума не відшкодована, у зв»язку з чим на адресу [PERSON] також було направлено лист від 21.04.2010 р. з вимогою про відшкодування необґрунтовано нарахованих коштів. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 133 КЗпП України керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники несуть обмежену матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування шкоди сума середньомісячного заробітку на час звільнення 12.02.2010 р. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача 120 грн. витрат з інформаційно-технічного розгляду справи та 51,00 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 130,133 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10,11,84,88,209,212,214-218 ЦПК України, суд

Outcome: partial