Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивує вимоги тим, що відповідно до рішення [PERSON] обласної ради від 25.12.2002 року та відповідного рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 260 від 15.04.2003 року гуртожиток „Медик по вул. Прокофєва, 32 в м. Суми переданий до комунальної власності територіальної громади м. Суми. В подальшому виконавчий комітет [PERSON] міської ради прийняв рішення № 99 від 03.02.2004 року згідно якого гуртожитку по вул. Прокофєва, 32 був наданий статус житлового будинку для проживання малих сімей. Позивачка [PERSON] була поселена в гуртожиток на ліжко-місце кімната №604. Відповідач намагався визнати її втратившою правом користуватись даним житлом, однак за рішенням суду було визнано її право і право неповнолітньої дитини на мешкання в даному гуртожитку, рішення суду набрало законної чинності і було предметом перегляду в апеляційній інстанції. Просить суд оскільки за нею визнано право на дане житло, вселити її і неповнолітню дитину в кімнату №604 будинку №32 по вулиці Прокофєва м. Суми, оскільки з 2007 року вона неодноразово зверталась до відповідача з даним питанням, однак її звернення позитивного результату не дали. В судовому засіданні позивачка яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої дитини позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] міська рада з позовом не згодні в тій частині, що дійсно позивачка яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої дитини, довела за рішенням суду своє право на проживання в гуртожитку, однак та частина гуртожитку де знаходиться кімната №604 не придатна для житла,в звязк з відсутністю електропостачання, тепла, води, в звязку з чим немає підстав для вселення позивачки і її дитини до даної кімнати. 3-ті особи ВГІРФО Зарічного ВМ СМВ ГУМВС України в Сумській області, просить справу розглядати без їх участі. Служба у справах дітей [PERSON] міської ради з позовом згодна просить суд при прийнятті рішення врахувати інтереси неповнолітньої. ТОВ Керуюча компанія „Коменерго- Суми, з позовом не згодні, зазначають що в гуртожитку відсутні житлові кімнати придатні для житла в звязку з чим немає можливості вселити позивачку і її неповнолітню дитину. Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Як було встановлено під час судового засідання, що гуртожиток по вул. Прокофєва, 32 в м. Суми „Медик з часу введення в експлуатацію в 1983 році був переданий на баланс [PERSON] обласній клінічній лікарні як гуртожиток для проживання одиноких громадян. Обласна клінічна лікарня відповідно до вимог законодавства поселяла в гуртожиток громадян на ліжко-місце, згідно ордерів і плату за проживання мешканці вносили на рахунок [PERSON] обласної лікарні. Відповідно до рішення [PERSON] обласної ради від 25.12.2002 року та рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 15.04.2003 року № 260 гуртожиток „Медик по вул. Прокофєва, 32 в м. Суми переданий до комунальної власності територіальної громади м. Суми . В подальшому виконавчий комітет [PERSON] міської ради прийняв рішення № 99 від 03.02.2004 року згідно якого гуртожитку по вул. Прокофєва, 32 був наданий статус житлового будинку для проживання малих сімей . На підставі ордеру № 30 від 01.06.1991 року, виданого [PERSON] обласною клінічною лікарнею, позивачці [PERSON] було надано кімнату в гуртожитку „Медик по вул. Прокофєва, 32 в м. Суми, за №604 що підтверджується повідомленням [PERSON] обласної лікарні . [PERSON] в гуртожитку була зареєстрована з 06.12.1991 року разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO] . Позивачка працює в закладі охорони здоровя на посаді медсестри відділення реанімації, інтенсивної терапії і анестезії Сумського обласного онкологічного диспансеру. Дані обставини у судовому засіданні підтверджуються доказами матеріалами справи а.с.а.с. 12-14, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.05.2007 року а.с. 8-9, копією ухвали апеляційного суду Сумської області від 10.07.2010 року а.с. 10-11. Дані рішення набрали чинності і підтверджують факт того, що позивачка [PERSON] і її неповнолітня дочка мають право на проживання в гуртожитку. Відповідно до вимог ст.61 ч.3 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. З 2007 року позивачка [PERSON] яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої дитини не може скористатись своїм право встановленим за рішенням суду вселитись до гуртожитку і мешкати в своїй кімнаті, оскільки їй відмовляють, що у судовому засіданні підтверджується доказами, копією звернення а.с. 5, копією відповіді відповідача а.с.6. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При вирішенні зазначеного питання не повинні порушуватися права й законні інтереси неповнолітнього. Виходячи із встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою має право на проживання в даному гуртожитку в кімнаті за № 604, посилання відповідача і третьої особи, про неможливість вселення позивачки в дану кімнату оскільки відсутні всі умови для проживання, хоч і заслуговує на увагу, однак не являється підставою для відмови в позову, навпаки відповідно до вимог ст. 15 ЖК України відповідач зобовязаний забезпечувати належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні. Відповідачем дані вимог ст. 15 ЖК України проігноровані. Виходячи із вищезазначених обставин та норм житлового законодавства, суд приходить до висновку, що позивачка має право на проживання в даній кімнаті разом з неповнолітньою дитиною і у суду є всі правові підстави для вселення її до кімнати за №604.

Outcome: approved