overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2229 грн. 54 коп. : В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 037399, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS].) Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюєтеся за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 2229 грн. 45 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Причин своєї неявки суду не повідомив, заперечень з приводу заявленого позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Заслухіавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримував теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно виконуватися зобов'язання ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання це допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2010року складає 2229 грн. 54 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2191 грн. 08 коп. В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 082987, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 2191 грн. 08 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з'явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку. Причин своєї неявки суду не повідомила, заперечень з приводу заявленого позову не надала. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та постановленая заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, щф позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримувала теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2010року складає 2191 грн. 08 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

27 серпня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] з яким вона зареєструвала шлюб 11 січня 2005року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у них з відповідачем різні характери, вони не знаходили спільної мови майже в усіх питаннях сімейного життя, часто виникали сварки і скандали. Подружжя не проживає разом, їх шлюб існує формально. У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON] 25 лютого 2005року народження. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, та пояснив що не заперечує проти розірвання шлюбу, спільне майно сторони поділять в добровільному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом зясовано, що 11 січня 2005року у відділі реєстрації цивільного стану Новоодеського РУЮ Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб за актовим записом №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №014472 від 30 червня 2006року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] 25 лютого 2005року народження (свідоцтво про народження серії І-ФП №004568 від 15 березня 2005року). Сторони не проживають разом так як у сімї постійно виникали сварки та неповага один до одного. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені. Спільного господарства сторони не ведуть. За таких обставин суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї не можливе, оскільки їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про призначення аліментів на свою користь на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] до його повноліття. Мотивуючи тим, що відповідач в добровільному порядку гроші на утримання дитини не надає. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що крім неповнолітнього сина [PERSON] на утриманні має малолітнього [PERSON] [INFO], на час звернення до суду ніде не працює. Позивачка зазначає, що неповнолітній [PERSON] має міопію середнього ступеню обох очей та потребує стаціонарного лікування два рази на рік, вітамінотерапію та санаторно-курортне лікування. Просить стягнути на утримання неповнолітнього сина 600 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не визнав заявлений позов, та зазначив, що у нього відсутня матеріальна можливість надавати таку допомогу. Відповідач не заперечив, що є приватним підприємцем, але зазначив, що обіг кошті не достатній для задоволення вимог позивачки. В судове засідання призначене на 28 вересня 2010 року відповідач не з'явився, причини неявки до суду не повідомив. Суд ухвалив явку відповідача з неповажних причин, оскільки заяви щодо можливості розгляду справи за його відсутності не надходило розглядати справу за відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів В судовому засіданні за клопотанням позивачки було направлено запит до ДПІ в Кіровоградській області щодо обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2009 рік склав -70 970,00 грн., перше півріччя 2010 року -45 260,00грн. (а.с.33). Дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] в графі батько записаний [PERSON]. Відповідно до СТ.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, те що, ні відповідачем ні позивачем не було надано будь-яких відомостей про можливий поганий стан здоров'я відповідача, осіб які знаходяться на утриманні відповідача. Згідно вимог ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд враховує матеріальний стан позивача в зв'язку з чим вважає за можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісяця На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі - 51 гривні, та збір на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому неї виконанню в частині суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 січня 1995 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме дочка [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя у них не склалося, так як у них різні характери та погляди на сімейне життя. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки та бійки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Близько десяти років не проживають разом та відповідно не ведуть спільного господарства. Матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини не надає. Тому просить розірвати шлюб з відповідачем, дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 січня 1995 року у виконкомі Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON] ([PERSON]), [INFO] та гр. [PERSON], [INFO], актовий запис № 02. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме: дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя. Близько десяти років сторони не проживають подружнім життям та не ведуть спільного господарства, а отже шлюб між ними існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та їхній дитині, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього встановлено, що обов`язок утримувати дитину відповідач не виконує. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність обставин передбачених ст.182 СК України, а саме: у відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сімї, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров`я дитини є задовільний. Судові витрати понесені позивачкою при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

КРЕП №10 м. Кіровограда звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 552 грн. ЗО коп. за обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідач до суду не зявився, повідомлявся належним чином. Представник КРЕП № 10 м. Кіровограда до суду не зявився, просе розглянути справу в його відсутність, про що надав заяву, де зазначив, по не заперечує проти винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає жюволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], к.2 в м. Кіровограді. Шляхом видачі розрахункової книжки по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території та наданням і отриманням послуг між сторонами склались фактичні договірні відносини по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. В порушення вимог ст. 68 ЖК України, ст.526, ст. 509 ЦК України в редакції 2003р. відповідач в односторонньому порядку відмовився від взятих на себе договірних зобов'язань по оплаті згідно явлених тарифів за обслуговування будинку та прибудинкової території, тому за період з жовтня 2008 року по січень 2010 року утворилась заборгованість в сумі 552 грн. ЗО коп.. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення на користь позивача, а судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави. На підставі ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, ст. 64, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування №NK/698/LK від 04.09.2007 року в сумі 8758,34 грн., що складається з заборгованості за встановленим лімітом кредитування в сумі 4375,79 грн., загальної суми пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в сумі 4382,55 грн., сплачене державне мито в сумі 87,58 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Судом ухвалено про заочний розгляд, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 04.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком NK/698/LK (далі - Договір), згідно якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт за картковим рахунком в сумі 6800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, строком до 03.09.2008 року. Відповідач була зобов'язана остаточно погасити заборгованість до 03.09.2008 року, забезпечувати щомісячну сплату нарахованих процентів у розмірі та в строки, передбачені договором, Однак, [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим, станом на 23.07.2010 року заборгованість склала 8758,34 грн., що складається з заборгованості за встановленим лімітом кредитування в сумі 4375,79 грн., загальної суми пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в сумі 4382,55 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплатити відсотки. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування №NK/698/LK від 04.09.2007 року в сумі 8758,34 грн., що складається з заборгованості за встановленим лімітом кредитування в сумі 4375,79 грн., загальної суми пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в сумі 4382,55 грн, тобто позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 207,58 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 травня 1984 року виконкомом Кудряшовської сільської ради Денгизського району Гур'євської області Казахскої PCP, актовий запис № 7, так як подальші шлюбні відносини між ними неможливі, відносини припинені у 1993 році , подальше спільне життя суперечить їх інтересам , на примирення не згодна. Допитаний в судовому засіданні при виконанні судового доручення відповідач вимоги позивачки визнав і також просить суд шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 110 Сімейного Кодексу України право про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НО № 204612 вбачається, що 24 травня 1984 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб і відповідно до ст.. 110 СК України позивач має право звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони з 1993 року спільно не проживають, суд вважає вимоги позивача задовольнити і шлюб розірвати. На підставі викладеного та ст. ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 27 червня 1981 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 70, так як шлюбні відносини між ними неможливі, відносини припинені у 2006 році , подальше спільне життя суперечить їх інтересам та неповнолітніх дітей, на примирення не згоден. Після розірвання шлюбу дітей просить залишити на виховання відповідачці. Сторони в судове засіданні не прибули, але надали суду заяви в яких просять суд справу розглянути без їх участі. Позивач вимоги підтримує, відповідачка їх визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України право про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 111-НО № 380432 вбачається, що 27 червня 1981 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб і відповідно до ст.. 110 СК України позивач має право звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони з 2006 року спільно не проживають, наполягають на розірванні шлюбу суд вважає вимоги позивача задовольнити і шлюб розірвати, залишивши неповнолітніх дітей на виховання позивачці. На підставі викладеного та ст. ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача уточнивши позовні вимоги в частині розміру боргу в обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно договору банківського вкладу № ДД-8339-3 від 08 жовтня 2009 року [PERSON] уклав договір з відповідачем про прийняття у користування грошових коштів у розмірі 5000 грн. строком на три місяця з 8 жовтня 2009 по 8 січня 2010р. під 18 % річних.. 11 січня 2010 року між Позивачем та Відповідачем була укладена додаткова угода про продовження строку договору на шість місяці, тобто до 11 липня 2010 року. Після закінчення терміну користування вкладом, позивач 12 липня 2010р. звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу. Відповідно до пункту 5 додаткового договору, відповідач був зобов'язаний видати вклад у день звернення позивача з вимогою про його повернення. Однак на звернення позивача, відповідач сплатив тільки відсотки, у поверненні вкладу відмовлено у зв'язку з відсутністю коштів в касі. Просить суд, стягнути суму коштів у розмірі неповерненого вкладу. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено і сторонами неоспорюється, що між сторонами було укладено договір № ДД-8339-3 від 08 жовтня 2009 року [PERSON] уклав договір з відповідачем про прийняття у користування грошових коштів у розмірі 5000 грн. строком на три місяця з 8 жовтня 2009 по 8 січня 2010р. під 18 % річних.. 11 січня 2010 року між Позивачем та Відповідачем була укладена додаткова угода про продовження строку договору на шість місяці тобто до 11 липня 2010 року. Відповідно до пункту 5 договору , частин 1 та 2 статті 1060 Цивільного кодексу України, відповідач був зобов'язаний видати вклад у день звернення позивача з вимогою про його повернення. Позивач звертався із заявою про повернення вкладу 12 липня 2010р. Таким чином, позивачем повністю виконані умови договору. Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України, обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, атому відмова відповідача у видачі коштів є безпідставною. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved