Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Пенсійного зонду України в Куп'янському районі, в якому просить суд поновити їй пропущений -грок для звернення до суду, а також зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу "Дітям війни" за 2008-2009 роки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона належить до соціальної категорії "Дитина війни" та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2008 р. по 31 грудня 2009 р. має право на тримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Але відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік», в тому числі й щодо зупинення ст. 6 : акону України "Про соціальний захист дітей війни", не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надавши заяву, в хій просить розглядати справу без їх участі, просить суд у задоволенні позову повністю відмовити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи та наявних в ній доказів встановлено наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка має статус "Дитини війни", що підтверджується пенсійним свідченням серія АГ № 652424 від 06.03.2006 року (а. с.7). Враховуючи зазначений статус позивача, він, відповідно до ст. 6 Закону України 'Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, д приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, -: виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове а забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Вимоги позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому у 2008 році и місячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, суд вважає ятково обгрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України *- 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 !- ну України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. ~ям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів а ни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утшання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, № планується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ь:_еранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного л а чного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується кількість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, еігінтії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з а; - ям із законів. З 1 січня 2008 р. позивачу було нараховане та виплачене зазначене підвищення відно до встановленого розміру, що підтверджується довідкою [PERSON] : -. йного фонду України в Куп'янському районі № 9754-02/18 від 15.03.2010 року. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. за № 10-рп/2008 у гоїзі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності реституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України "Про Державний бюджет України І 38 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних .ітів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень г розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет -гни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа предмета та змісту закону України про Державний бюджет України), визнано таким, яким відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п. 41 розділу 2 України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до законодавчих актів України". Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення дів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, = иникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані -ттшуційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення луційного Суду від 22 травня 2008 р. та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, «г- до висновку, що з 22 травня 2008 року відповідач повинен був нараховувати та ^1 іти позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про ий захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року, оскільки з ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності -гозділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про мін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не .ті застосуванню. Отже, відповідач з 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності щ~*т сами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", := тати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії до 22 травня 2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення щуційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 1 січня 2008 р., з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають. Згідно ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн. Відповідно до цього Закону у 2008 р. позивачу підлягали доплати до пенсії: травень 481 х 30% = 144,3 грн.; червень 481 х 30% = 144,3 грн.; липень 482 х 30% = 144,6 грн.; серпень 482 х 30% = 144,6 грн.; вересень 482 х 30% = 144,6 грн.; жовтень 498 х 30% = 149,4 грн.; листопад 498 х 30% = 149,4 грн.; грудень 498 х 30% = 149,4 грн.; всього: 1170,60 грн. Але із наданої довідки вбачається, що позивачу з травня по 31 грудня 2008 р. було виплачено тільки 390,20 грн., різниця між виплаченими та не виплаченими сумами цієї доплати становить 780,40 грн. Щодо вимог позивачки відносно виплати їй підвищення до пенсії у 2009 р., необхідно зазначити наступне. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» статтю 6 Закону України -Про соціальний захист дітей війни» у новій редакції не викладено та її дію не зупинено. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Кабінету Міністрів України надано право у 2009 р. встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 р. дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що н оплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України Про соціальний захист дітей війни». З початку 2009 р. позивачу [PERSON] ПФУ в Куп'янському районі Харківської оласті здійснювало підвищення до пенсії у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, що 7:дтверджується довідкою. Згідно ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", у 2009 році установлений прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до повних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Стаття 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" ередбачала, що на одну особу, яка втратила працездатність, прожитковий мінімум в з рахунку на місяць складає з 01 жовтня 2008 р. - 498 грн., а тому, оскільки частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у такому ж розмірі, тобто 498 грн.. відповідач повинен був щомісячно виплачувати позивачу підвищення до пенсії, починаючи з 01 січня 2009 р. по 149,40 грн. (498 х 30% = 149,40 грн.). У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач за період з 01 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. повинен був виплатити позивачу 1792,80 грн. Як свідчить надана довідка, позивачу з 01 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. було сплачено тільки 597,60 грн., недоплата складає 1195,20 грн. Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання підвищеня до пенсії, основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Ууоппє уап Оиуп V. [PERSON] (Сазе 41/74 уап Оиуп V. [PERSON]), принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання підвищення до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни. Згідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Щодо строку звернення до суду із зазначеним позовом, то суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущений, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується : а минулий час без обмеження будь-яким строком. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved