overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у позовній заяві, що він з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 13 лютого 2009 року відділом РАЦС Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили, 05 вересня 2009 року, через непорозуміння один до одного, несумісність характерів. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На примирення не згоден і просить у судовому порядку розірвати шлюб. Подальше збереження шлюбу неможливо, в зв'язку з тим, що шлюб існує формально. Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, про що подала письмову заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у повному обсязі у попередньому судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам обох, оскільки шлюбні відносини припинені з 5 вересня 2009 року і шлюб носить формальний характер, намірів на примирення обоє з подружжя не виказують, тому даний шлюб належить розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що позивач [PERSON] у встановленому законом строк до нотаріальної контори не подав заяву про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], померлого 22.10.2009 р., з поважної причини, оскільки він був необізнаний в законодавстві, і вважав що спадщина за заповітом переходить до спадкоємців автоматично. А тому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був та надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав, просив задоволити. Представник сільської ради в судове засідання не зявився, але направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутність представника, проти позову не заперечують. Прийнявши визнання позовних вимог , дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2009 р. помер дядько позивача, [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: с. Дударків Бориспільського р-ну вул. Гоголя, 25. Ще при житті, [PERSON] 26.06.2006 р. склав заповіт, відповідно якого все своє майно заповідав своєму племіннику, позивачу по справі [PERSON] Станом на 22.10.2009 р., тобто на день смерті [PERSON], даний заповіт не змінено та не скасовано, що підтверджується відповідною відміткою Дударківської сільської ради. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На момент смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за заповітом був позивач, оскільки сімї та дітей у померлого не було. Встановлено, що позивач по справі пропустив 6-ти місячний строк для прийняття спадщин з поважних причин, а саме: останній помилково вважав, через необізнаність у законодавстві, що спадщина за заповітом переходить автоматично. Крім того працює водієм та постійно знаходиться у відрядженнях. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачу по справі необхідно визначити додатковий строк, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, вважаючи причину пропуску поважною. На підставі ст.ст. 1222, 1223, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Рахівське РЕМ ВАТ ЕК «Закарпаттяобленерго» заклало позов до [PERSON] про стягнення шкоди, що була заподіяна внаслідок порушення правил користування електроенергією. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що внаслідок перевірки, що здійснили працівники Рахівського РЕМ, 09 червня 2010 року, було виявлено самовільне підключення житлового будинку, поза приладом обліку, алюмінієвим проводом переріз якого 2,5 мм.кв., до електромереж ВАТ ЕК «Закарпаттяобленерго». Спожита таким чином електроенергія не обліковувалася та не оплачувалася. На підставі даного акту та «[PERSON] обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальній організації внаслідок порушення споживачем ПКЕЕн» було визначено, що споживачем без обліково використано 12825 кВт/год електроенергії на суму 2885,63 гривень. Оскільки в добровільному порядку відповідач завдану шкоду не відшкодувала, тому просить стягнути дану суму з [PERSON], а також витрати, понесені при подачі позову до суду в сумі 51 гривню судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю згідна сплатити завдану шкоду, однак просить розстрочити вказану суму боргу на два роки. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно акту про порушення «Правил користування електроенергією для населення» № 86338 від 09.06.2010 року вбачається, що у [PERSON] виявлено самовільне підключення житлового будинку, алюмінієвим проводом, переріз якого 2,5 мм.кв., до електромереж ВАТ ЕК «Закарпаттяобленерго». Спожита таким чином електроенергія не обліковувалася та не оплачувалося. У відповідності до нарахування до акту №86338 від 09.06.2010 року за період з 09.12.2008 року по 09.06.2010 року, всього до сплати нараховано 2885,63 гривень. Нарахування проведено на підставі складеного акту відповідно до п. 3.1.5 ПКЕЕн та «[PERSON] обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальній організації внаслідок порушення споживачем ПКЕЕн». Також до стягнення підлягає сума судових витрат, понесених позивачем при подачі позову до суду по сплаті 51 гривні судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 квітня 2003 року між нею та відповідачем у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В звязку з різними поглядами на шлюб та сімю, вона припинила з ним подружні стосунки. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини, викладені в позові. Вказувала, що шлюбні та сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені у травні 2010 року. Причиною розпаду їх сімї стало те, що відповідач не забезпечує інтереси їхньої сімї. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно і на примирення вона не згодна, судові витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу просила покласти на відповідача. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно їх сімя припинила існувати з травня 2010 року, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2003 року у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У звязку з різними поглядами на шлюб та сімю у сторін виникають непорозуміння, які фактично призвели до розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені у травні 2010 року. Спір щодо розподілу майна та місця проживання дітей не існує. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружися, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\2 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця до повноліття дітей, посилаючись на те, що з 11.06.1994р. по 05.07.2007р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, діти знаходяться на утриманні позивачки. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова від 04.11.1997 р. (запис № 538 від 04.11.1997 р.) батьком [PERSON], [INFO] вказаний [PERSON] Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції м.Харкова від 05.09.2003р. (запис № 582 від 05.09.2003 р.) батьком [PERSON],[INFO] вказаний [PERSON]. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Фактично, вихованням та утриманням неповнолітніх дітей займається тільки мати, однак її доходів не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у звязку з чим підлягають задоволенню. Але, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1\\3 частині усіх видів заробітку щомісяця до їх повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

10.09.2010 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень вказала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народились двоє дітей син [PERSON], 24.05.1995р.н., та донька Тетяна, [INFO] Відповідач участі у вихованні їх спільних дітей не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. В звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач свій позов підтримала повністю, разом с тим, не заперечує про розмір 1/3 частини, так як відповідач має другу сім"ю. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу в них народились двоє дітей син [PERSON], 24.05.1995р.н., та донька Тетяна, [INFO] Дані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей та копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В даний час відповідач проживає окремо, у вихованні їх спільних дітей участі не приймає, добровільної матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Таким чином, враховуючи матеріальне становище дітей та платника аліментів, а відповідачем суду не подано жодних доказів про те, що він бере участь у вихованні доньок та надає належну допомогу, а також про те, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей, суд знаходить необхідним позов задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування від 15.04.2005 року на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Ревне Кіцманського району Чернівецької області. Право власності на дані будівлі 27.04.2005року зареєстровано за нею в Кіцманському РБТІ. Відповідач [PERSON] являється її рідним братом, який після звільнення з місць позбавлення волі не мав житла, тому за згодою покійної матері та за її згодою він проживав із ними в одному господарстві. Вироком Кіцманського районного суду від 21.02.2007 року відповідача [PERSON] засуджено до 10 років позбавлення волі за вбивство їх матері. Вона бажає продати господарство, однак цьому перешкоджає реєстрація відповідача [PERSON] біля належного їй господарства, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, подавши письмову про це заяву. Відповідач [PERSON] позову не визнав, що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Ревне, вул. Бригадна, 2, Кіцманського району Чернівецької області на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 15.04.2005 року. Право власності на будівлі 27.04.2005року зареєстровано за позивачкою в Кіцманському РБТІ. Відповідач [PERSON] зареєстрований біля належного позивачці на праві власності житлового будинку, але в будинку не проживає 2007 року, оскільки засуджений за ст.115 ч.І КК України вироком Кіцманського районного суду від 21.02.2007 року до позбавлення волі строком на десять років. Реєстрація відповідача біля належного позивачці житлового будинку позбавляє її права володіти та користуватись житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 383, 386, 387, 388, 391, 400, 405 ЦКк України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем 13 червня 2008 року було укладено кредитний договір № СL 55966, за яким відповідачу надано кредит в сумі 20\~000,00 грн. строком до 25 листопада 2012 року, зі сплатою кредиту, процентів в сумі, строки та на умовах передбачених договором. Свої зобовязання позивач виконав в повному обсязі, відповідач свої зобовязання не виконав. Станом на 26 травня 2010 року сума заборгованості складає 31\~200,71 грн. Досудовою вимогою від 13 квітня 2010 року відповідач попереджався про існуючу заборгованість та пропонувалось її погасити, але дана вимога була проігнорована, заборгованість до цього часу не погашена. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутність з викладених в позовній заяві підстав та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомленийналежним чином, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься заява в якій відповідач визнав позов в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 432,00 грн., які складається з державного мита 312,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

КП "ВРЕЖО-7" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] що мешкають: м. Запоріжжя, вул. Михайлова буд.№9 кв.№78 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам у сумі 3581грн. 96коп., вказавши в заяві, що відповідачі повинні були щомісяця робити оплату за квартиру і комунальні послуги. Однак відповідач за станом на 01.05.2007р. по 01.04.2010р. оплату за комунальні послуги не сплачували, їх заборгованість складає за технічне обслуговування 244грн 16коп, за комунальні послуги 3337грн. 80коп., а всього заборгованість складає 3581грн. 96коп. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають, посилаючись на важке матеріальне становище в родині. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість по житлово-комунальним послугам на квітень 2010 року в сумі 3581грн. 96 коп., поновивши строк позовної давності. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно. Тому суд у відповідності до ст. 169 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в їх відсутності на підставі наявних матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.66-68 ЖК України, п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМ України від 06.10.92р. - 572, Типовим договором наймання житлового приміщення від 11.08.88р. - 243, договору про участь у витратах по змісту будинку і прибудинкової території, наймач зобов'язаний вчасно щомісяця вносити оплату за надані йому житлово-комунальні послуги. З представлених документів вбачається, що відповідачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] і зобов'язана оплачувати квартплату і комунальні послуги щомісяця. За період з 01.04.2007р. по 01.04.2010р. вони не оплачували за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, у них утворилася заборгованість на загальну суму 3581грн. 96 коп., що підтверджено копією рахунку. Члени сімї наймача несуть солідарну відповідальність за житлово-комунальні послуги. Сторони за договором повинні виконувати свої зобов'язання належним чином і в передбачений договором термін. Відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань по оплаті за житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по житлово-комунальним послугам за станом на 01.04.2010р. в сумі 3581грн. 96 коп. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню ІТЗ-30грн., та держмито в доход держави сумі 51 грн. 00 коп. На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 88, 224-228 ЦПК України, ст.ст.64, 66-68 ЖК України, ст. 267 ЦК України, суд, -

Outcome: approved