Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнанняїхтакими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. При цьому предявила вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] вимоги позову підтримав та суду пояснив, що [PERSON]. є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, що видане 01.12.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №5338. Вказана квартира раніше належала [PERSON] та в ній були зареєстровані члени його сімї: дружина [PERSON] та син [PERSON], які проживають в квартирі по теперішній час. Оскільки після придбання позивачкою даної квартири, договір її найму є припиненим, просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилими приміщенням цієї квартири та виселити їх разом з проживаючими в квартирі в якості тимчасових мешканців [PERSON] та неповнолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без надання іншого жилого приміщення. При цьому просив про розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаєминисторін. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, що був посвідчений Миколаївською філією ТБ «Українська фірма нерухомості» 06.02.1998 року за № 7/1. Крім власника, в квартирі були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] Після реєстрації шлюбу в квартирі також стала проживати дружина [PERSON] [PERSON] та їх діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2004 року задоволений позов КТ „Злагода до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми та з останніх на користь товариства стягнуто 16737 грн. 45 коп. 21.08.2004 року [PERSON] помер. На виконання вищевказаного рішення суду 01.10.2004 року відбулися публічні торги з реалізації спірної квартири, яка була продана [PERSON] 01.12.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] видане свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №5338, на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS], яке зареєстроване КП ММБТІ 13.12.2004 року зар. № 9009945. Не погоджуючись із продажем вказаної квартири [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання торгів недійсними та визнання права власності. Рішенням Верховного Суду України від 10.02.2010 року скасовані рішення Центрального районного сулу м. Миколаєва віл 25.12.2008 тюку та рішення апеляційного сулу Миколаївської нерухомого майна та Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири [ADDRESS], № 5338 від 01.12.2004 року відмовлено. (а.с.89-92) Тому відповідно до ст. 328 ЦК України суд вважає, що [PERSON] правомірно набула права власності на вищевказану квартиру, та відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України, їй належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Проте, як пояснив представник позивачки, до теперішнього часу у спірній квартирі мешкають члени сімї колишнього власника квартири [PERSON] та [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] та дітьмиЗенюковим О.Ю., [INFO], та [PERSON], [INFO]. На неодноразові письмові прохання позивачки виселитися з квартири [ADDRESS], яка належить останній на правівласності, відповідачі не реагують, що також підтверджується копіями листів від 13.12.2004 року, від 24.І2.2004 року, від 14.01.2005 року (а.с.8, 10, 13), копією акту про відмову від підпису та прийняття листа від 18.01.2005 року (а.с.12), копіями квитанцій про направлення поштою кореспонденції (а.с.9, 11). На підставі вищевикладеного, у відповідності із ст.ст. 98, 99, 107,168,169 ЖК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для користування відповідачів жилим приміщенням квартири [ADDRESS], тому [PERSON], [PERSON], [PERSON], разом з неповнолітніми [PERSON], [PERSON] слід виселити з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. При цьому слід визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Тому вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 81, 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 4 грн. 25 коп. з кожного, стягнути із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ГУ ДКУ в Миколаївській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляд справи в розмірі 12 грн. 33 коп. з кожного.

Outcome: approved