Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу обєктів нерухомого майна та визнання на них права власності, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 30.05.2007 року ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (перелік зазначений в позовній заяві), згідно якого вони зобовязалися не пізніше 10.06.2007 року укласти даний договір купівлі-продажу у нотаріальній формі (п.9 Договору) зазначених нежитлових приміщень. Тоді ж ними було досягнуто згоди щодо ціни продажу предмета договору. В цей же день ним, [PERSON], як покупцем, були повністю виконанні умови договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою та актом прійому-передачі від 30.05.2007 року. Нотаріально посвідчити даний договір виявилось неможливим у звязку з тим, що продавцем не було виявлено оригіналів правовстановлюючих документів на зазначені нежитлові приміщення, а отримати дублікат вказаного документа у нотаріуса також виявилося неможливим. Зазначеними приміщеннями Позивач користується з дня її передачі за актом приймання-передачі. Відповідач безмотивно ухиляється від посвідчення договору у нотаріуса. За таких обставин позивач просив визнати фактично укладений ним з відповідачем договір купівлі-продажу нежитлового приміщення дійсним та визнати за ним право власності на нього. Як зазначає Позивач, свої обов'язки за договором він виконав у повному обсязі, 30.05.2007 року надав відповідачеві документи, необхідні йому для виконання передбачених цим Договором обов'язків та 30.05.2007року сплатив вартість послуг за даним Договором, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів. Натомість, відповідач своєю бездіяльністю порушує його майнові права та законні інтереси, а тому він просить визнати бездіяльність відповідача протиправною і, посилаючись на норми Цивільного кодексу України позивач просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. В своїй заяві до суду відповідач [PERSON] проти позову не заперечував та прохав суд слухати справу без його участі. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлових приміщень, а саме: нежитлові приміщення №№ 1-8 в літ. «Г», що знаходяться за поштовою адресою м. Київ, проспект Науки, 4, загальною площею 150,6 (сто пятдесят цілих, шість десятих) кв.м. та нежитлові приміщення №№ 9-20 в літері «Д», що знаходяться за поштовою адресою м. Київ, проспект Науки, 4, загальною площею 189,0 (сто вісімдесят девять цілих нуль десятих) кв.м. (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору Продавець продав та передав Покупцю» а Покупець купив та прийняв від Продавця вищезначені нежитлові приміщення. Пунктом 6 Договору встановлено, що за домовленістю Сторін, продаж нежитлових приміщень вчинено за 410704 (чотириста десять тисяч сімсот чотири) гривні 00 копійок, які Продавець одержав в повному обсязі від Покупця відповідно до підписаних розписки та акту прийому-передачі приміщень в день підписання даного договору, що підтверджують надані позивачем розписка та акт прийому-передачі. Відповідно до п. 7 Договору звільнення нежитлових приміщень Продавцем здійснюється протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання цього Договору Сторонами. Пунктом 8 Договору встановлено, що Продавець та Покупець зобовязуються посвідчити цей Договір нотаріально (укласти в нотаріальній формі) не пізніше 10.06.2007 року. Однак через укладення договору у простій письмовій формі та не завірення його в подальшому нотаріально, призвело до недійсності укладеного договору купівлі продажу, що спричинило порушення майнових прав позивача, в зв'язку з чим він звертається до суду. Також враховуючи те, що статтею 657 ч. 1 ЦК України передбачено, що договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджено письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з проханням оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна оформивши його нотаріально, але відповідач не виявив бажання з'явитись до нотаріальної контори. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Даними приміщеннями Позивач користується з дня її передачі по акту. Таким чином враховуючи, що сторонами фактично виконані всі істотні умови договору купівлі- продажу за яке були передані гроші, та яке було прийнято у власність покупця (позивача), суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, по якому виконаю всі істотні умови договору купівлі-продажу, проти його укладення сторони не заперечують, тому вищезазначений договір є укладеним та дійсним і нерухоме майно підлягає визнанню власністю позивача, яке він придбав правомірно. Враховуючи наведене вище, на підставі ст. ст. 209, 220 ч. 2, 656,657 ЦК Україна,

Outcome: approved