overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 24.10.2007 року в відділі РАЦСу по м.Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 536. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розлучення є те, що сторони не змогли створити міцної сім»ї через непорозуміння та сварки, сім»я розпалася, шлюб носить тільки формальний характер. Тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав . Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено,що сторони по справі зареєстрували шлюб 24.10.2007 року в відділі РАЦСу по м.Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 536 (а.с.3). Від спільного проживання дітей немає. Причиною розлучення є те, що сторони не змогли створити міцної сім»ї, тривалий час не проживають разом, шлюб носить тільки формальний характер. Судом надавався строк на примирення, однак сторони за зазначений період не примирилися. У відповідності до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Петрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно . На обґрунтування своїх вимог вона вказала , що 16.05.2008 року помер її батько [PERSON] власник земельної ділянки , що знаходиться на території Петрівської сільської ради. Вона є спадкоємицею за заповітом , але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на момент відкриття спадщини і в подальший шестимісячний термін , вона не мала можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Її мати [PERSON] відмовилася від своєї обовязкової частки у спадковому майні , про що надала відповідну заяву. Позивачка в судове засідання не з'явилася , надала суду заяву , в якій просить слухати справу в її відсутність , позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився , надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, з позовом згодні. Суд вивчивши заяви сторін , матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що 16.05.2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 224096, який доводився позивачці батьком , згідно свідоцтва про народження ІУ УР № 1235964. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 6,662 га , що знаходиться на території Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та належала покійному на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП № 053588. Своє майно [PERSON] заповідав своїй дочці [PERSON] , позивачці по справі. Крім неї право на обовязкову частку у спадковому майні має дружина покійного [PERSON] , відповідно до ст.. 1241 ЦК України, але вона відмовилася від спадщини на користь дочки [PERSON], про що надала письмову заяву . Позивачка не отримала свідоцтво про право на спадщину , так як на момент відкриття спадщини та в подальший шестимісячний строк у неї не було правовстановлюючого документу, що і змусило її в подальшому звернутися до суду. Крім цього , позивачка фактично прийняла спадщину , так як на момент смерті батька вона проживала разом з ним , доглядала та поховала його, що підтверджується довідкою сільської ради №385 від 16.05.2008 року. Право володіння та користування спадковим майном позивачкою ніким не оспорюється, інших спадкоємців немає. Стаття 1225 ЦК України передбачає , що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , зі збереженням її цільового призначення. Згідно ст.. 1268 ч.3 ЦК України , спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з цивільним позовом до Управління пенсійного фонду України в Петропавлівському районні Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання виконати певні дії В обґрунтування своїх вимог він вказав, що відповідно до статті 1 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006 - 2010 роках йому така допомога не виплачувалась. Верховна Рада України Законом України № 489 V від 19.12.2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік», ст. 71 п. 12 призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак Конституційний суд України своїм рішенням № 6 рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, який був зареєстрований 14 квітня 1984 року виконавчим комітетом Енергодарської селищної ради, актовий запис № 72. Неповнолітні діти відсутні. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинилися з квітня 2004 року, вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спорів майнового характеру між сторонами не існує. Сторони до суду не зявилися, надавши заяви про розгляд справ за їх відсутністю. Позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.6.2009року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших доказів. Частина 4 ст.174 ЦПК України, передбачає підставу для задоволення позовних вимог у випадку визнання їх відповідачем. На підставі вищенаведеного суд вважає, що правовідносини між сторонами щодо розірвання шлюбу є безумовними, які не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у звязку з їх визнанням відповідачем без зясування і дослідження інших доказів. Оскільки відповідачка не зазначила про намір після розірвання шлюбу змінити прізвище, суд вважає, що вони бажає залишити прізвище без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача вказуючи на те, що між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № U165/bsk від 12/03/2008 року, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 2800 грн. у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Кредитні кошти [PERSON] одержала, що підтверджується меморіальним ордером від 12.03.2008 року. Позивач вказує, що відповідачка порушила умови кредитного договору, не належним чином виконувала взяте на себе грошове зобовязання, в звязку з чим у неї утворилась заборгованість перед банком станом на 04.08.2010 р. в загальній сумі 3145 грн. 43 коп., тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь банку 3145 грн. 43 коп. боргу та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без її участі. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 12.03.2008 року згідно кредитного договору № 544 № U165/bsk ПАТ „ВіЕйБі Банк надав [PERSON] кредит в сумі 2800 грн. строком до 11 березня 2011 р., на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Кредитні кошти [PERSON] одержала, що підтверджується меморіальним ордером від 12.03.2008 року. Встановлено, що [PERSON] порушила умови кредитного договору, не належним чином виконувала взяте на себе грошове зобовязання, в звязку з чим у неї утворилась заборгованість перед банком станом на 04.08.2010 р. в загальній сумі 3145 грн. 43 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачів вказуючи на те, що між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 224/20 від 17.01.2008 року про надання йому кредиту в розмірі 16667 грн., строком на 36 місяців, тобто по 17.01.2011 p., на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Позивач вказує, що відповідач порушив умови кредитного договору, оскільки кредит не погашається, в звязку з чим у нього утворилась заборгованість перед ПАТ „ВіЕйБі Банк станом на 16.08.201 Ороку в загальній сумі 23940 грн. 85 коп. Позивач вказує, що при одержанні кредиту, у відповідача була поручителем [PERSON], згідно договору поруки від 17.01.2008 р. Зазначає, що оскільки боржник [PERSON] ухиляється від сплати боргу, то за порушення зобовязання ним, повинен відповідати поручитель, який несе солідарну відповідальність разом з боржником перед кредитором, тому просить стягнути з обох відповідачів заборгованість в розмірі 23940 грн. 85 коп. та судові витрати в солідарному порядку. У письмовій заяві представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявленні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без її участі. Судом встановлено. 17 січня 2008 р. між ПАТ „ВіЕйБі Банк та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 224/20 від 17.01.2008 року про надання йому кредиту в розмірі 16667 грн., строком на 36 місяців, тобто по 17.01.2011 p., на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності Встановлено, що тривалий час [PERSON] кредит не погашається, в звязку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 23940 грн. 85 коп. При одержанні кредиту, у відповідача була поручителем, згідно договору поруки від 17.01.2008 року [PERSON] Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку і у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, у тому обсязі, що й боржник. Виходячи з обставин справи, [PERSON] повинна нести відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно- правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. За таких обставин положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Отже, вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Аналогічні правовідносини склалися в 2008 році, 2009 році, оскільки зміни до статті 6 вищезазначеного Закону, шо внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.200.8 № Ю-рп/2008. Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень, знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. У зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконною бездіяльності [PERSON] Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови у виплаті їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, я дитині війни, стягнення з відповідача недоплаченої суми виплат дитині війни у строк з 09.07.2007 року по 31.12.3 !07 року та з 22.05.2008 року по день винесення рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. З ЦПК України, захисту підлягають існуючі по; ; 1 юні права, свободи та інтереси особи, а том) майбутні правовідносини не можуть бути вирішені заздалегідь. Тому позовні вимоги [PERSON] щодо зобов'язання відповідача здійснювати нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенси за ніш і у подальшому, тобто вчини дії на майбутнє, суд залишає без задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про надання строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 10 травня 2009 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно. 4 грудня 2009 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просить надати додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки він пропустив його з поважної причини, а саме в теперішній час він мешкає в Львівській області та навіть не догадувався, що у його батька є власна квартира, оскільки в ній проживає чоловік його бабусі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, та просив визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, оскільки він з поважної причини пропустив строк звернення в нотаріальну контору, із заявою про прийняття спадщини. Відповідач представник Виконавчого Комітету Жовтневої районної у місті Ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивача, дослідивши представлені матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до Виконавчого Комітету Жовтневої районної у місті Ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити, за наступними підставами. Встановлено, що 10 травня 2009 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді приватизованої квартири. 4 грудня 2009 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки причину пропуску строку суд вважає поважною, та визначити позивачеві додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач дійсно пропустив строк для прийняття спадщини, але зробив це не навмисне: оскільки йому було невідомо про наявність спадку. Суд вважає причину пропуску подання заяви про прийняття спадщини [PERSON]., після померлого батька поважною та вважає можливим надати позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини строком на два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300,00 гривень щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у шлюбі з 27 жовтня 2001 року, від якого мають малолітнього сина. На теперішній час сторони разом не проживають, внаслідок чого відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є обтяжуючим фактором для позивача. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обємі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував сплачувати аліменти у розмірі 300,00 гривень щомісячно. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 жовтня 2001 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, і проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором для повного виховання неповнолітньої дитини та її забезпечення. У відповідності до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], 22.08Л 995 року народження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19.12.2000 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причин втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. На даний час сторони шлюб розірвали та не підтримують жодних стосунків, спільне господарство не ведуть. Дитина залишилась проживати з позивачем і знаходиться на її утриманні, тому вона просить стягнути в її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечує сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такий розмір посильний йому для сплати. Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, оскільки батьки зобовязані утримувати своїх дітей. На даний момент сторони шлюб розірвали, і згідно довідки сільської ради, дитина перебуває на утриманні позивачки, та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому розмір аліментів необхідно встановити ? всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви до повноліття дитини, а також в силу ст.81 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Розмір аліментів необхідно встановити ? всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним як спадкоємцем за законом право власності на земельну ділянку площею 0,11 га, що розташована в с.Зарічани по вул.Цюрупи,100 Житомирського району Житомирської області після смерті його дружини. На попередньому судовому засіданні позивач підтримав свою позовну вимогу та пояснив суду, що 01 березня 2000 року його дружина [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. 22 липня 2004 року дружина померла. Він як єдиний спадкоємець майна покійної дружина не може прийняти її спадщину, зокрема, земельну ділянку, так як за життя дружина не встигла одержати державного акту на право власності на придбану земельну ділянку. З цих підстав орган нотаріату відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач на попереднє судове засідання не з'явився, але надіслав до суду письмове повідомлення в якому просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, так як повністю визнає позовну вимогу позивача і не заперечує проти їх задоволення. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши надані суду дока\-зи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 01 березня 2000 року державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори дружина позивача придбала 01.03.2000 року у [PERSON] земельну ділянку, розташовану в с.Зарічани Житомирського району для обслуговування житлового будинку ( а.с.8 ). ! За довідкою Зарічанської сільської ради № 874, виданою позивачу 30.07.2010 року його дружина [PERSON] дійсно придбала у власність земельну ділянку площею 0,1100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, однак державний акт -на право власності їй не видавався ( а.с.9 ). Згідно свідоцтва про смерть 1-ТП № 249638, виданого 22 липня 2004 року виконкомом Зарічанської сільської ради [PERSON] померла 22 липня 2004 року ( а.с.10 ). Згідно повідомлення державного нотаріуса Третьої Житомирської нотаріальної контори № 654 від 02 серпня 2010 року позивач є спадкоємцем після [PERSON], яка померла 22 липня 2004 року ( а.с.11 ) . Постановою державного нотаріуса Третьої житомирської нотаріальної контори від 02 серпня 2010 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1100 га, що знаходиться в с.Зарічани Житомирського району у зв'язку з відсутністю державного акту на право власнсоіт на земельну ділянку ( а.с.12 ). Відповідно до п. " г " ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а тому суд вважає, що дана обставина є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем. Судом встановлено, що між сторонами у справі є цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано під час проведення попереднього судового засідання до початку судового розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved