Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини в якій вказувала, що 21 липня 2001 року померла її рідна сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входили частки в житловому будинку, розташованому по вул. Космонавтів, 5 в м. Вознесенську Миколаївської області, а також земельній ділянці за цією ж адресою, площею 0,0841 га., призначеній для обслуговування житлового будинку. З метою оформлення права на спадщину після смерті [PERSON], заявниця, як спадкоємиця за заповітом, яка прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва. Відмову нотаріус обґрунтував тим, що заявниця не надала доказів прийняття нею спадщини. В звязку з цим [PERSON] просила про задоволення заяви. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради - в судове засідання не зявився, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим розглядати справу без участі представника заінтересованої особи, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2001 року в м. Вентспілс р. Латвія померла [PERSON] (а.с.5-7). З матеріалів справи вбачається, що після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входили частки в житловому будинку, розташованому по вул. Космонавтів, 5 в м. Вознесенську Миколаївської області, а також земельній ділянці за цією ж адресою, площею 0,0841 га., призначеній для обслуговування житлового будинку (а.с. 8-9). [PERSON], як спадкоємиця за заповітом, у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме отримала правовстановлюючі документи та іншу технічну документацію щодо цього майна, користувалася ним, зокрема була зареєстрована та проживала в частині будинку, що ввійшла до складу спадщини, несла витрати на його утримання (а.с. 8-17). Проте довідкою-розясненням державної нотаріальної контори від 09 липня 2010 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Однією з підстав відмови була відсутність доказів прийняття спадкоємицею спадщини. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами (далі Постанова Пленуму) окреме провадження\~ це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення згідно переліку цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України та Постанови Пленуму в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти не передбачені нормами Цивільного процесуального кодексу України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факт прийняття спадщини (щодо спадкових відносин, що існували до введення в дію Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року). Встановлені судом обставини та неможливість вирішення цього питання в іншому порядку вказують на обґрунтованість заяви [PERSON], яка підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved