overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, 15.12.2009 року померла його мати [PERSON], яка 19.07.1998 року склала заповіт і заповідала все її майно на його імя. В його паспорті прізвище указано «Логвиненко», а в заповіті прізвище «Логвіненко». Заповіт посвідчено від імені заповідача на прізвище «Логвиненко», в свідоцтві про смерть спадкоємця записане «Логвіненко». Вказані обставини не дають йому змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а в майбутньому оформити належним чином документи про одержання спадщини. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану заяву, просить встановити факт родинних відносин з [PERSON] Зацікавлена особа в судове засідання не зявилася, письмово просила розглянути без його участі. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матірю заявника [PERSON] 19.07.1998 року його мати [PERSON] склала заповіт на його імя, в якому зазначила, що все її майно де б воно не було та з чого б не складалось. 15.12.2009 року померла його мати [PERSON] В його паспорті прізвище указано прізвище «Логвиненко», а в заповіті прізвище «Логвіненко». Заповіт посвідчено від імені заповідача на прізвище «Логвиненко», в свідоцтві про смерть спадкоємця записане «Логвіненко». У заявника [PERSON] виникла необхідність оформити спадщину нотаріально. Встановлення факту родинних відносин необхідно для визначення родинного звязку між заявником і його матірю [PERSON], з метою подальшого звернення до нотаріальної контори та отримання свідоцтва про право на спадщину. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з відповідачкою був у шлюбі. Під час шлюбу дружина народила дитину від іншого чоловіка і пішла жити до нього, залишивши його з донькою [INFO]. Він може надати дитині належні умови життя, тому просить визначити місце проживання доньки з ним. Він не бажає позбавляти відповідача батьківських прав, або стягувати з відповідача аліменти В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачка залишила дитину і його. Вона народила дитину від іншого, жила з тим чоловіком, потім її співмешканця посадили, і вона поїхала до рідних. Дитина проживає з ним, і він просить встановити місце проживання дитини з батьком. Відповідач, будучи повідомленої про час слухання справи, до суду не зявилася. Представник 3 особи - органу опіки і піклування [PERSON] просила задовольнити позов в інтересах дитини, тому що мати ані утриманням, ані вихованням дитини не займалася. Судом як докази досліджені свідоцтво про народження, характеризуючи документи. Суд приходить до наступного: Сторони мають доньку [PERSON] [INFO]. В квітні 2010 року шлюб позивача з відповідачем розірваний. Одною з причин розлучення стало те. що відповідач народила дитину, батьком якої є інший чоловік. Допитаний в якості свідка позивач пояснив, що з березня 2010 року вони з відповідачем не живуть, дитина залишилася з ним, на повному його утриманні та вихованні. Позивач позитивно характеризується, має постійне місце проживання. Орган опіки і піклування прийшов до висновку, що дитині потрібно проживати з позивачем, який створив необхідні умови для дитини, мати дитини самоусунулася від її виховання та утримання. Суд вважає, що на підставі ст.161 Сімейного кодексу місце проживання дитини повинно бути з позивачем. Мати дитини самоусунулася від її виховання, тому за Декларацією прав дитини це можна вважати винятковою обставиною. Тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивач 30.08.2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові посилаючись на різні характери з відповідачем, постійні сімейні скандали, на не знаходження спільної мови з питань сімейного життя і ведення сімейного бюджету, через що вони часто сварилися між собою, що створило неможливі умови сумісного проживання, і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного, що явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку на його погляд поновити не можливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 15.07.1995 року виконкомом Кандибинської сільської ради, Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 03 - розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач суду нічого не повідомив. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Неявка відповідача в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач наполягає на такому порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.07.1995 року. Їх шлюб зареєстровано виконкомом Кандибинської сільської ради, Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 03. Від спільного подружнього життя в сімї народилася донька Лідія, [INFO], батьком якої є відповідач. Подружжя припинили шлюбні відносини в 2010 році через різні характери, різні погляди на життя, через незнаходження спільної мови з питань спільного сімейного життя, ведення сімейного бюджету, постійні сварки, в результаті чого подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного. Їх сім`я остаточно розпалась і її не поновити. На запропоновані судом заходи щодо примирення сторін і надання їм строку для примирення, позивач категорично не погодилася, оскільки відповідач навіть не намагається поліпшити їхні стосунки. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його матері залишилося спадкове майно, а він являється спадкоємцем за заповітом. Коли звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус повідомив, що пройшов строк, у зв'язку з чим просить визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустив його з поважних причин. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що не міг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, так як після похорон мав складний майновий стан. Просив позов задовольнити. Відповідач про розгляд справи повідомлений, в судове засідання не з»явився, клопотання про відкладення справи не надав. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі за наявними доказами. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2008 року померла мати позивача [PERSON], яка мешкала в с. Нечаївка Буринського району Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, спадкоємцем за заповітом якої є позивач, але заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк він не подав у звязку з тяжким майновим становищем, що підтверджується показами позивача, свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження серії І-АГ №2837, довідкою Гвинтівської сільської ради, державним актом на право власності на землю. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній дія подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, фактичні обставини справи, а також те, що позивач не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, руд вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

ВАТ «Лубнигаз» у липні 2010 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за користування природним газом. В обґрунтування позовних вимог ВАТ «Лубнигаз» указує на те, що відповідач має заборгованість за використаний природний газ у сумі 2849 грн 61 коп, яку просить з нього стягти. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив що відповідач з січня 2009 року частково проводить оплату послуг за використаний природний газ, унаслідок чого станом на 01.05.2010 виникла заборгованість у сумі 2849 грн 61 коп яку і просить стягти з відповідача з віднесенням на рахунок останнього всіх судових витрат повязаних із розглядом справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідач надіслав до суду листа в якому просить справу за позовом слухати його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необов'язкові. Судом установлено: Відповідно до Правил надання послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 №2246( у редакції від 14.04.2004 № 476) та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572 (у редакції від 24.01.2006 №45) передбачено зобов'язання споживача вносити щомісяця плату за надані послуги газопостачання відповідно до встановлених норм споживання та цін на природній газ. Відповідач проживає у [INFO] і є користувачем природного газу, який надає відкрите акціонерне товариство «Лубнигаз». Проте, своєчасно та в повному обсязі за послуги не розраховується, унаслідок чого виникла заборгованість за отримані послуги у сумі 2849 гри 61 коп. Викладене, крім пояснень представника позивача, підтверджується: довідкою-рахунком за послуги з газопостачання абонента №5803 (а.с.2), згідно якої заборгованість відповідача за природний газ складає 2849 гри 61 коп, іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України ( далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

ВАТ «Лубнигаз» у липні 2010 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за користування природним газом. В обґрунтування позовних вимог ВАТ «Лубнигаз» указує на те, що відповідач має заборгованість за використаний природний газ у сумі 1454 грн 15 коп, яку просить з нього стягти. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідач з липня 2009 року частково проводить оплату послуг за використаний природний газ, унаслідок чого станом на 01.05.2010 виникла заборгованість у сумі 1454 грн 15 коп, яку і просить стягти з відповідача з віднесенням на рахунок останнього всіх судових витрат, пов'язаних із розглядом справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду листа, в якому просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необов'язкові. Судом установлено: Відповідно до Правил надання послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 №2246( у редакції від 14.04.2004 № 476) та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572 (у редакції від 24.01.2006 №45) передбачено зобов'язання споживача вносити щомісяця плату за надані послуги газопостачання відповідно до встановлених норм споживання та цін на природній газ. Відповідач проживає у [INFO] і є користувачем природного газу, який надає відкрите акціонерне товариство «Лубнигаз». Проте, своєчасно та в повному обсязі за послуги не розраховується, унаслідок чого виникла заборгованість за отримані послуги у сумі 1454 грн 15 коп. Викладене, крім пояснень представника позивача, підтверджується: довідкою- рахунком за послуги з газопостачання абонента №4572 (а.с.2), згідно якої заборгованість відповідача за природний газ складає 1454 грн 15 коп; іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України ( далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2005 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася з дійсним позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі однієї тисячі гривень на місяць до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає, вона з відповідачем мешкають окремо, інформація про місце роботи відповідача у неї відсутня. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши позивача [PERSON]В, відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, приймаючи до уваги відсутність відомостей про дохід відповідача [PERSON], його обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом до відповідача про визнання права власності в рівних долях по 1/3 за кожною із них на самочинно збудовану споруду розміром 6,6 м * 4,08 м, яка розташована по вул. Інтернаціональна, 4/10 кв.Ю, м. Умань, Черкаської обл. Зазначають, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, являються співвласниками двокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Для поліпшення житлових умов вони самовільно добудували прибудову розміром 6,6 м * 4,08 м, якою фактично користуються багато років. Вказують, що через деякий час вирішили узаконити самочинну прибудову, але згідно вимогам ст. 376 ЦК України прибудова може бути узаконена рішенням суду. Просять визнати за ними право власності в рівних долях по 1/3 за кожною із них на самочинно збудовану споруду розміром 6,6 м * 4,08 м, яка розташована [ADDRESS] В судовому засіданні позивачі підтримали свій позов. Представник відповідача не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено. Позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло, являються співвласниками двокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. В технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] вказано, що прибудова розміром 6,6 м * 4,08 м. самочинно збудована. Згідно акту головного управління МНС України в Черкаській області від 15.09.10 р. № 1971 добудова відповідає нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки. Відповідно висновку № 118 від 13.08.2010 року добудова розміром 6,6 м * 4,08 м відповідає вимогам діючих державних будівельних норм . Вислухавши сторони процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у шлюбі з 1996 року, від якого мають неповнолітнього сина. На теперішній час сторони разом не проживають, внаслідок чого відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є обтяжуючим фактором для позивача. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обємі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував сплачувати аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1996 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, і проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором для повного виховання неповнолітньої дитини та її забезпечення. У відповідності до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль, вказуючи на те, що він є власником автомобіля [NUMBER] з 2002 року. Вказаний автомобіль йому подарував його покійний родич [PERSON] та оформив на нього тимчасове посвідчення. Нотаріально оформити у встановленому законом порядку договір дарування автомобіля вони не встигли оскільки 17.04.2009 року [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого є його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які не заперечують, що він отримав в дар вказаний автомобіль. Прохав визнати за ним право власності на вказаний автомобіль. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідачі у письмовій заяві не заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст. 719 ЦК України договір дарування рухомих речей, які мають особливу цінність, укладається у письмовій формі. Передання такої речі за усним договором є правомірним, якщо суд не встановить, що обдаровуваний заволодів нею незаконно. Згідно з ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] отримав в дар від [PERSON] автомобіль [NUMBER], та як вбачається з тимчасового реєстраційного талону вказаний автомобіль зареєстрований за позивачем, однак в свідоцтві про реєстрацію ТЗ, як власник, вказаний [PERSON], який, згідно з свідоцтвом про смерть, помер 18.04.2009 року. На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачі визнають позов,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 гривень щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у шлюбі з 2003 року, від якого мають малолітнього сина. На теперішній час сторони разом не проживають, внаслідок чого відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є обтяжуючим фактором для позивача. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обємі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував сплачувати аліменти у розмірі 500,00 гривень щомісячно. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2003 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, і проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором для повного виховання неповнолітньої дитини та її забезпечення. У відповідності до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство комерційний банк [PERSON] (далі в рішенні-банк) звернулось з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 14/26/ЕК-2008-980 від 11 червня 2008 року (далі-договір), відсотків за користування кредитом та пені на загальну суму 28420 гривень 64 коп. Позивач вказує, що він належним чином виконав зобовязання за договором. У свою чергу, відповідач [PERSON] (далі-відповідач1) не виконує взяті на себе згідно договору зобовязання по своєчасному поверненню кредиту, сплаті процентів та комісійної винагороди. З метою забезпечення виконання договору між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі-відповідач 2) був укладений договір поруки від 11 червня 2008 року (далі-договір поруки) відповідно до умов якого, у разі невиконання умов договору відповідачем 1, відповідачі несуть відповідальність за невиконання зобовязань за договором як солідарні боржники. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та про те, що він підтримує позовні вимоги. Також у заяві вказано, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідачів. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду відповідачі в судове засідання повторно не зявились. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи через сімейні обставини. У відповідності із ч.4 ст.169 ЦПК повторна неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів. Оскільки відповідачі в судове засідання повторно не зявились, заперечень проти позову не подали, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вирішив винести заочне рішення на підставі наявних доказів. Через неявку всіх осіб, що беруть участь у справі, судовий розгляд проведено без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК. Дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі,

Outcome: approved