Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

У червні 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 16.04.2008 року [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти у сумі еквівалентній 6000,00 доларів США, що на момент передачі коштів становило 47460.00 грн. Зазначені кошти мали бути спрямовані на купівлю в Німеччині [PERSON] автомобіля [PERSON] Проте в подальшому відповідач у справі повідомив, що автомобіль, який він придбав для позивача, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав механічні ушкодження і відновленню не підлягає. [PERSON] зазначив, що 20.05.2008 року [PERSON] представив розписку про отримання від нього грошових коштів у сумі 70000.00 грн. Термін повернення боргу - до 01.06.2009року. Але, як стверджував позивач, кошти, отримані в борг у розмірі 70000,00 грн., відповідач досі не повернув, причини відмови не мотивує. Тому [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 70000,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми, що становить 1927.40 грн.. втрати від інфляції за час прострочення у сумі 1927,40 грн. та судові витрати у розмірі 906,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили суд задоволити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду відповідач був належним чином повідомлений через оголошення у пресі, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, за таких обставин та за відсутності заперечень позивача та його представника суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню часково з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі еквівалентній 6000.00 доларів США. шо становило на момент укладення договору 47460,00 грн. 4.2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладнення між [PERSON] та [PERSON] договору позики відповідачем у справі було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі еквівалентній 6000,00 доларів США, що становило на момент укладення договору 47460,00 грн. (а.с.11). Зазначені кошти мали бути спрямовані на купівлю в Німеччині [PERSON] автомобіля [PERSON] Проте згодом відповідач у справі повідомив, що автомобіль, який він придбав для позивача, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав механічні ушкодження і відновленню не підлягає. Оскільки автомобіль, який був придбаний для позивача, останньому не був переданий. [PERSON] звернувся до [PERSON] із вимогою повернути кошти, отримані за договором позики від 16.04.2008 року, але відповідач повідомив позивача, що кошти він повернути не може у звязку з важким фінансовим становищем. Тоді, зважаючи на те. що змінився курс долара США до гривні, [PERSON] за наполяганням позивача представив йому розписку від 20.05.2009 року про отримання відповідачем від [PERSON] грошових коштів у сумі 70000.00 грн., проте зазначені грошові кошти не передавались [PERSON] [PERSON] Зазначену обставину визнали в судовому засідання позивач та його представник, тому відповідно до норми ч.І ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, а тому вона доказуванню не підлягатиме. Договір позики відноситься до категорії реальних договорів, а тому він вважається укладеним з моменту передачі коштів, які є предметом позики. Зазначене положення міститься в абз.2 ч.І ст.1046 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки за договором позики від 20.05.2009 року грошові кошти позикодавцем позичальнику не передавались, цей договір не був укладеним. Отож, у позивача відсутні будь- які правові підстави вимагати стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики від 20.05.2009року, на підтвердження укладення якого [PERSON] було представлено розписку про отримання ним грошових коштів у сумі 70000,00 грн. від [PERSON] Відповідно до ч.І ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, шо встановлені договором. Абз.1 ч.І ст.1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно з ч.І ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Абз.2 ч.І ст.1049 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення ВИМ.ОГИ, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що відповідно умов договору позики грошових коштів від 16.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], строк повернення позики не встановлений, проте, як встановлено судом, позивач предявив вимогу про повернення позики через три місяці після укладення договору позики. Такті чином, позичальник повинен був повернути позикодавцю суму боргу протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, проте всупереч взятих на себе за договором позики віл 16.04.2008 року зобовязань [PERSON] не повернув борг [PERSON] Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму боргу за договором позики від 16.04.2008 року у розмірі 47460,00 грн. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 474,60 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 625, 640, 1046. 1047. 1049. 1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved