Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Позивач 11 серпня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 березня 1998 року. Від спільного подружнього життя з ним вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з серпня 2009 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки починаючи з дня звернення позивачем до суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20 березня 1998 року, зареєстрованому Відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №157 (а.с.7). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю (а.с.4), і перебуває на її утриманні. Батько матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також згідно статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в звязку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] починаючи з серпня2009 року. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, а також враховуючи, що відповідач на теперішній час працевлаштований, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 11 серпня2010 року і до повноліття дитини. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved