overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначила, що з відповідачем знаходилася в фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу є син [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та в добровільному порядку допомоги на утримання сина [PERSON] не надає На даний час не має постійного місця роботи, прибутки отримує виконуючи будівельні роботи на замовлення громадян. Тому позивач просить стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила та просила стягувати з відповідача аліменти по 350 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наданих позивачем матеріалів та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що неповнолітній [PERSON] є сином сторін по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] і проживає з позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON], являючись батьком неповнолітнього, та будучи у відповідності до ч.1 ст. 180 СК України, зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття кошти на його утримання не надає. Тому суд знаходить, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина підлягають задоволенню. Відповідно до ст.184 СК України, якщо відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не має постійного місця роботи, але отримує прибутки виконуючи будівельні роботи на замовлення громадян, що є обставиною, яка має істотне значення, він є працездатним і має належно утримувати дитину. При вирішенні питання про розмір стягнення аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів. Позивач зменшила позовні вимоги та просила стягувати аліменти в сумі 350 грн., суд визначає цю суму, при цьому аліменти згідно положень ст.. 191 СК України присуджуються від дня предявлення позову. Судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн. суд покладає на відповідача, зважаючи, що на утриманні позивача знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом та просить шлюб розірвати посилаючись на те, що 27 січня 2008 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають доньку : [PERSON], 22 серпня 2009 року зародження. Спільне життя сторін не склалося, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться. Витрати по розірванню шлюбу просив покласти на нього. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідно до частини 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174,175 цього Кодексу. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи сторони вступили в зареєстрований шлюб 27 січня 2008 року (а.с.5). Від шлюбу мають доньку : [PERSON], [INFO] (а.с.6) Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіря та г звагу один до одного, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сімю не надається можливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач звертаючись з позовом до суду, просить визнати за ним право власності на 1 /2 частину земельної ділянки, яка розташована в с. Нехворощ по вул. Леніна, 7. В своєму позові позивач вказав, що 11 листопада. 2008 року померла його сестра - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у виді жилого будинку за №7 по вул. Леніна с. Нехворощ Андрушівського району, та земельної ділянки біля будинку площею 0,17 га. Спадкоємцями за законом другої черги, а спадкоємців першої черги не має, є позивач та його сестра [PERSON] Як позивач так і його сестра прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку в державного нотаріуса. Реалізувати своє право на отримання у спадщину 1/2 частину земельної ділянки позивач не може, у звязку з тим, що спадкодавицею не було отримано Державного акту на право власності на земельну ділянку. Рішенням виконкому Нехворощанської сільської Ради за №3 від 24.02.1995 року дану земельну ділянку було передано [PERSON] у приватну власність для обслуговування жилого будинку. В подальшому позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи 11 листопада 2008 року померла - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Нехворощанської сільської Ради Андрушівського району Житомирської області, Актовий запис № 20 від 13 листопада 2008 року (а.с.4). Позивач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку в державного нотаріуса 10 серпня 2010 року (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету №3 від 24.02.1995 року земельну ділянку було передано [PERSON] у приватну власність для обслуговування жилого будинку (а.с.6). Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинились внаслідок його смерті. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

07.09.2010 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Миколаївської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в якій зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №858 та зареєстрованого [PERSON] МБТІ 02.08.2010 р. в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №28686964, вона являється власником квартири №5, розташованої по вул. Пушкінській №11 в м. Вознесенську Миколаївської області. За час проживання в зазначеній квартирі позивачкою без належного дозволу та затвердженого проекту виконкому [PERSON] міської ради Миколаївської області було реконструйовано вищезазначену квартиру з добудовою сіней А-І площею 6,2 м2, в результаті чого житлова площа квартири зменшилась на 8,5 м2 та складає 26,5 м2, а загальна площа збільшилась на 7,5 м2 та складає 47,6 м2. Звернувшись до Виконавчого комітету [PERSON] міської ради із заявою про прийняття в експлуатацію реконструйованої квартири, позивачка отримала відмову на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 09.09.2009 р. «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків, а прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків с господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», згідно якої виконавчий комітет має право погоджувати прийняття в експлуатацію лише приватних житлових будинків. Посилаючись на те, що самовільна реконструкція квартири з добудовою сіней не порушує права інших осіб, здійснена з дотриманням архітектурних, санітарних і екологічних норм, а також відповідає правилам протипожежної безпеки, позивачка просить суд визнати за нею право приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повністю. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки в даному випадку самочинно реконструйована квартира з добудовою сіней відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам, що підтверджується відповідними довідками, а також не порушує права інших осіб, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на самовільно реконструйовану нею квартиру №5, розташовану по вул. Пушкінській №11 в м. Вознесенську Миколаївської області. На підставі викладених обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 17 лютого 2006 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між нею та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати. За час спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою. Позивачка позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві та надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 17 лютого 2006 року зареєстрували шлюб у Новобілокоровицькій селищній раді Олевського району Житомирської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про одруження. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини, вони втратили почуття і повагу одне до одного, а також не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою, що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб між ними слід розірвати. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Суд також дійшов висновку, що місцем проживання неповнолітніх дітей слід визнати за місцем проживання позивачки, оскільки це в даному випадку не суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

16.06.2010 року заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження та просить її задовольнити, посилаючись на те, що 03.06.2010 року померла його мати, [PERSON], яка проживала в [INFO]. Позивач вважає, що має право на отримання допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії за віком, оскільки він поховав матір за свої кошти, але отримати допомогу не може, т.я. в свідоцтві про його народження та паспорті прізвище заявника вказано як [PERSON], а в паспорті матері її прізвище вказано як [PERSON]. Просить суд встановити факт, що померла 03.06.2010 року в с. Олексіївка Первомайського району Харківської області [PERSON] є рідною матірю заявника. В судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні заявлених вимог, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, проте надала заяву в якій просить суд провести судовий розгляд без їх участі, зазначивши що заявлені вимоги визнають в повному обсязі, заперечень не мають. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав: так, з свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 269387 від 07.06.2010 року вбачається, що 03.06.2010 року дійсно померла гр. [PERSON] (а.с.8). Свідоцтвом про народження заявника серії ІІ-ЯР № 934623 від 26.06.1959 року доведено, що матірью заявника є гр. [PERSON], яка згідно довідки ВК Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області дійсно мешкала та була постійно зареєстрована [INFO], харківської області(а.с.4,9). Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] також доведено, що гр. [PERSON] доводилася заявнику матірью та за життя носила прізвище [PERSON]. На теперішній час заявник позбавлений можливості отримати допомогу на поховання матері, оскільки є розбіжності в їх прізвищах. З досліджених судом матеріалів справи достовірно встановлено, що імя та по батькові матері, вказаної в свідоцтві про народження заявника співпадають, крім того співпадає місце проживання померлої, яке зазначено в свідоцтві про народження позивача з свідоцтвом про смерть [PERSON], тому заявлені вимоги завника підлягають задоволенню. Таким чином позов обгрунтований і законний, т.я. відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі ст.ст.256-259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, в матеріалах справи є заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. 3-го Гвардійського полку № 49 в м. Рені Одеської області, власником в якому вказаний [PERSON]; копія нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.06.2007 р., згідно якого власником житлового будинку по вул. 3-го Гвардійського полку № 49 в м. Рені став [PERSON]; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2007 р., копія паспорта [PERSON] з відміткою про реєстрацію за адресою вул.. 3-го Гвардійського полку № 49 в м. Рені Одеської області. Дослідивши надані сторонами докази, судом були встановлені такі обставини. 18.06.2007 р. позивач [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. 3-го Гвардійського полка № 49 в м. Рені, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі продажу від 18.06. 2007 р. Після продажу вказаного житлового будинку, відповідачка по справі [PERSON] не виписалась, що підтверджується відміткою у паспорті, хоча там фактично не проживає. Таким чином, [PERSON] не проживає на житлоплощі позивача більше 6-ти місяців і те, що вона не оформила виписку, не дає позивачу можливості повноцінного розпорядження власністю. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що по справі мають місце правовідносини повязані із правом власності. Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. 346 ЦК України передбачає, що право власності припиняється у звязку з відчуженням власником свого майна. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. 3-го Гвардійського полка № 49 в м. Рені Одеської області припинилось у звязку з його відчуженням позивачу. Право власності позивача виникло на підставі договору купівлі продажу. Згідно ст. 321 ГК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Сервітут щодо житлового будинку для задоволення потреб відповідача не встановлено, та оскільки змінився власник житлового будинку, і відповідач не є членом сімї нового власника житла, тому він втратив право користуватися вищевказаним житлом. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

[PERSON] просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудовану веранду «а», літню кухню «Б», сарай «В», льох «Г», розташовані по вул.Чехова, 15 в смт.Золочів Харківської області. В 1988 році нею самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації виконано будівництво даних будівель, про що 30.08.2010 року спеціалістами КП „Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівського району було складено відповідний акт. Представник відповідача Золочівської селищної ради [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що скарг на вищевказані будівлі до селищної ради не надходили. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 п.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.11.1987 року [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Чехова, 15 в смт.Золочів (а.с.9-10). Під даним домоволодінням з метою будівництва та обслуговування надано земельну ділянку площею 0,1417 га, підтвердженням чого є довідка Золочвіської селищної ради від 07.09.2010 року №836 (а.с.15). Згідно акту обстеження домоволодіння, складеного спеціалістами КП „Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району 30.08.2010 р. за адресою вул.Чехова, 15 в смт.Золочів [PERSON] самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації в 1988 р. збудувала веранду «а», розміром 4,7х1,7 м.кв., літню кухню «Б», розміром 3,65х4,0 м.кв., сарай «В», розміром 4,1х4,0 м.кв., льох «Г», розміром 2,50х3,0 м.кв. Дані будівлі відповідають будівельно-технічним нормам та можуть бути узаконені (а.с.8). МНС Золочівського РВ надано висновок №785 від 02.08.2010 року, згідно якого будівництво проведено з порушенням будівельних норм та вимог «Правил пожежної безпеки в Україні», а саме без дотримання технічних умов та узгодження проектної документації в органах ДБН, та без отримання дозволу на проведення будівельних робіт (а.с.14). Як встановлено, права третіх осіб самочинними будівлями не порушено. Виходячи з вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1991 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів в сімї часто виникають суперечки та непорозуміння. Позиція її є обдуманою, примиритися з відповідачем вона не зможе і не бажає, а тому шлюб зберігати є недоцільним. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 7). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, відміткою в паспорті про сімейний стан ( зворот а.с. 3), та свідоцтвом про шлюб (а.с. 4) стверджується, що сторони із 25 липня 1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них двоє дітей син [PERSON], [INFO] (а.с. 5) та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6) . Жодна із сторін не бажає примирення чи збереження шлюбу. Про це суду заявила в суді позивач, а відповідач ствердив своєю безпричинною неявкою в судове засідання. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Одночасно суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення позивача виваженим і перевіреним. Витрати, пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу, слід покласти на відповідача, який винен у розпаді сімї. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Федишена змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. Отже, якщо є бажання позивача, слід забезпечити її право на отримання свого дошлюбного прізвища.

Outcome: approved