Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

15.02.2010 року позивач в особі ПАТ "Універсал Банк, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 17090,20 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.10.2008 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №CL 93874, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 13500 грн., для поточних потреб, строком на 48 місяців з 01.10.2008 року до 15.09.2010 року. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний у встановлені строки здійснювати повернення частини кредиту та сплачувати нараховані відсотки за його використання. Правилами користування кредитом, що є невідємною частиною договору, встановлено, що погашення заборгованості здійснюється в терміни, визначені графіком погашення кредиту та процентів. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач не виконав зобовязання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 15.02.2010 року становить 17090,20 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1561,29 грн., заборгованості по процентах в розмірі 3702,73 грн., заборгованості по сумі дострокового стягнення кредиту в розмірі 11223,58 грн. та заборгованості по підвищених відсотках в розмірі 602,60 грн. Звернення позивача з проханням повернути заборгованість за кредитом відповідачем проігноровано, у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача на судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій ПАТ "УніверсалБанк" підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглянути у відсутність представника банку. Відповідач [PERSON] на судовому засіданні, визнав позовні вимоги позивача, не заперечував проти задоволення позову, пояснив, що заборгованість за ним утворилась, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Зобов'язався погашати заборгованість. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 01.10.2008 року між ПАТ "УніверсалБанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CL 93874, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 13500 грн., для поточних потреб, строком на 48 місяців з 01.10.2008 року до 15.09.2010 року. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний у встановлені строки здійснювати повернення частини кредиту та сплачувати нараховані відсотки за його використання. Згідно з положеннями п. 2.4 кредитного договору, у випадку прострочення терміну сплати щомісячного платежу, встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 115,8% річних, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. На момент звернення з позовною заявою до суду заборгованість за кредитом по підвищених відсотках складала 602,60 грн. Правилами користування кредитом, що є невідємною частиною договору, встановлено, що погашення заборгованості здійснюється в терміни, визначені графіком погашення кредиту та процентів. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач не виконав зобовязання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 15.02.2010 року становить 17090,20 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1561,29 грн., заборгованості по процентах в розмірі 3702,73 грн., заборгованості по сумі дострокового стягнення кредиту в розмірі 11223,58 грн. та заборгованості по підвищених відсотках в розмірі 602,60 грн. Вимоги позивача про повернення суми заборгованості відповідачем проігноровано. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України Таким чином суд вважає, що відповідач не виконав зобовязання і не сплатив своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з нього на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved