Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Шепетівка (далі - Управління) про стягнення з Управління недоплаченої щомісячної держаЕної соціальної допомоги «Дітям війни» -20% заборгованості за 2008-2009 роки в сумі 2 449,40 грн. та зобов'язання Управління " здійснювати в подальшому виплату підвищень до пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те. що мас статус «дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - [PERSON]) має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В судове засідання позивачка з'явилася. Просила задоволити позовні вимоги, стягнути на її користь з Управління недоплачену державну соціальну допомогу відповідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до пенсії за період 2008, 2009 роки-20% невиплаченої заборгованості. Представник Управління в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити за відсутності. Позов не визнає. При цьому, в письмовому запереченні на позов, представник Управління, вважає, що законні підстави для його задоволення відсутні, оскільки фінансування витрат на виплату надбавки до пенсії «дітям війни» здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в зв'язку з чим в Управління відсутні кошти на вказані виплати і останнє не може відповідно до чинного законодавства виходити за межі наданих повноважень, оскільки не являється розпорядником коштів. Стверджує, що законодавством не визначений механізм виплати надбавки до пенсії «дітям війни», не встановлено розміру мінімальної пенсії за віком, з якого слід проводити розрахунки, а мінімальний розмір пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, застосовується лише для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і не може по аналогії застосовуватись до інших правовідносин, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Стверджує, що у 2008 році здійснювались виплати надбавки до пенсії 10% від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність; в 2009 році-10 % мінімальної пенсії. Суд дослідивши матеріаги справи, заслухавши позивачку, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонеркою і має статус «дитини війни», що стверджується матеріалами справи, сторонами не оспорюється. Отже, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, протягом 2008, 2009 років підвищення пенсії [PERSON] нараховувалось та виплачувалось частково, що стверджується інформацією Управління та підтверджується позивачкою. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнано неконституційними положення ст. ст. 71, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки», якими було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо підвищення пенсій на 30 % мінімальної пенсії за віком. Конституційний Суд України визнав, що зупинення та обмеження Законом України «Про державний бюджет» дії інших законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України. Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України у цих справах мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними; є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Положення статей 71, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. Отже, бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачці підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень є незаконною. В той же час. як встановлено судом та сторонами не оспорюється, починаючи з січня 2008 року, позивачці, проводиться нарахування та виплата підвищення до пенсії в розмірі 10%, а не 30%. як те визначає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, з врахуванням часу винесення рішення Конституційного Суду України, а саме 22.05.2008 року, позивачці повинно бути виплачено, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року підвищення до пенсії у розмірі 30% за мінусом 10%, що є вже виплаченою у 2008- 2009 році. Відповідно до ст.ст. 10.11.60 ЦПК.суд вирішує справу в межах заявлених вимог. Таким чином, відповідач - Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачці належне їй підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 рік в розмірі 20 % заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни. В той же час. позивач згідно поданого позову, просить стягнути з відповідача на свою користь підвищення пенсії регламентованої Законом, за період з 1.01.2008 року по 31.12.2009 рік. Враховуючи вищевикладене. Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачці натежне їй підвищення пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 рік в розмірі 20 % заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни. Суд вважає, що вимоги позивачки про виплату їй підвищення до пенсії, як «дитині війни» за період з 1.01.2008 року по 21.05.2008 року до задоволення не підлягають, оскільки Кабінетом Міністрів України за результатами бюджету в 2007 році жодних нормативних актів про зазначенні виплати не приймалось. Обрахування конкретної суми надбавки відповідно до ч.5 п.4. Положення «Про Пенсійний фонд України» віднесено до виключної компетенції органів пенсійного фонду. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення. Основним завданням Пенсійного фонду України є забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, що здійснюються з коштів Пенсійного фонду України. Пенсіййий фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Вимоги позивачки стосовно зобов'язання відповідача надалі нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу не підлягають задоволенню, оскільки, в разі зміни в подальшому діючого законодавства, яке регулює пенсійне забезпечення осіб, віднесених до категорії «діти війни», право позивачки на збільшення розміру пенсії може бути порушеним, в той час. як суд. \\ відповідності до вимог ст..ст.213-214 ІДПК. викосить рішення, яке б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від будь-яких порушень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на час винесення рішення.. Судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з Управління, оскільки саме неправомірні дії останнього призвели до порушення законних прав позивачки. Виходячи з наведеного, на підставі ст. 22 Конституції України, рішення Свропейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України», Закону України ..Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року із змінами і доповненнями. Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195- IV. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1- 29/2007 та від 22.05.2008 року 10-рп/2008. ст.ст. 15. 209. 212-215. 223 ІДГІК України, суд,-

Outcome: partial