Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати інформацію, поширену Дем»яиенко К.В. відносно нього про те, що він хворий на туберкульоз та розповсюджує інфекцію цього захворювання, що загрожує життю її сімї та дітям, такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність. зобовязати відповідача спростувати перед [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказані вище та поширені відомості. зобовязати Дем»яненко К.В. звернутись до правоохоронних органів із заявою про спростування неправдивої інформації, викладеної у попередній заяві про його хворобу на туберкульоз, стягнути на його користь 1600 грн. за заподіяну моральну шкоду та судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд їх задоволити. відмовився під стягнення на його користь моральної шкоди. Пояснив, що в липні 2010 року, дати точно не памятає, до нього прийшла [PERSON] і запитала, чи він не хворіє на туберкульоз, оскільки сусідка [PERSON] говорила, що направить його в Геронимівку в диспансер, так як він хворий на туберкульоз, що загрожує її дітям та внукам, які граються на спільному дворищі. Перед цим відповідач неодноразово його ображала такими словами як «туберкульозник». Після цього його викликали в Драбівську центральну районну лікарню і обстежили, проте захворювання не виявили. Потім була заява відповідачки в Драбівський РВ УМВС про те, що він нібито-поширює хворобу на туберкульоз. Крім того, коли [PERSON] в липні 2010 року, дати точно не памятає викликала працівників РЕМ, в їх присутності та в присутності дружини вона знову кричала на нього «туберкульозник», про що чули [PERSON], яка проживає недалеко і виводила привязувати корову та [PERSON], яка їхала на велосипеді біля подвіря. Відповідач заявлені вимоги не визнала і просила суд відмовити в їх задоволенні. Вона пояснила, що позивач сам їй погрожував, що заразить туберкульозом, він постійно ходить та кашляє, плює на території, де гуляють її внуки, інші діти, тому вона боїться за здоровя своїх дітей і зверталась з цього приводу у правоохоронні органи. Про те, що сусід хворий на туберкульоз, вона нікому не говорила. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні наданими суду доказами доведено, що в липні 2010 року [PERSON] на подвірї свого домоволодіння публічно в образливій формі звинуватила [PERSON] в тому що він хворий на туберкульоз, про що чули [PERSON].[PERSON], [PERSON] Даний факт, крім пояснень позивача, підтверджується наступними доказами. Допитана як свідок [PERSON] в липні 2010 року чула як в липні 2010 року, числа не памятає [PERSON] на власному подвірї голосно кричала про те, що [PERSON] хворий на туберкульоз, погрожувала відправити його в Геронимівку в диспансер. Вона все чула так як виводила привязувати свою корову неподалік домоволодіння [PERSON] та [PERSON] Біля двора стояла автомашина з Драбівського РЕМ і в дворі знаходились електрики. Допитана як свідок [PERSON] дала покази про те. що в липні 2010 року, числа не памятає, вона чула що [PERSON] на власному подвірї голосно кричала про те, що [PERSON] хворий на туберкульоз і його чекає Геронимівка. Вона чула це особисто, так як їхала до своєї свекрухи на велосипеді. Біля двора стояла автомашина з Драбівського РЕМ і в дворі були його працівники. Допитана як свідок [PERSON] дала покази про те. що в липні 2010 року, числа не памятає вона чула від [PERSON] про те, що її чоловік - [PERSON] хворий на туберкульоз. Це було в присутності працівників РЕМ. які приїздили по виклику [PERSON], яка звинувачувала чоловіка в тому, що він переламав електропровід, що йде до її домоволодіння. Причому звинувачення з приводу хвороби вона говорила їй постійно. Допитаний як свідок [PERSON] дав покази про те, що він працює водієм-електриком Драбівського РЕМ. В липні 2010 року він в складі аварійної бригади виїжджав в домоволодіння, де проживають позивач та відповідач за заявою останньої, яка звинувачувала [PERSON] в тому, що той перегнув електропровід. Проте, такого висновку вони не дійшли. Під час виконання робіт з відновлення електропостачання він не чув якихось інших звинувачень та образ. Відповідно інформації, наданої суду Драбівською центральною районною лікарнею 28.09.2010 року. [PERSON] в 1990 році знятий з диспансерного обліку в протитуберкульозному кабінеті.21.07.2010 року він був обстежений і йому поставлено діагноз хронічний дифузний бронхіт в стадії ремісії, емфізема легень, віковий пневмосклероз. Даних за активний туберкульоз немає, він безпечний для оточуючих. За таких обставин, оцінюючи вказані докази в їх сукупності та у взаємозвязку, на підставі всебічного, повного та обєктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає доведеним факт поширення відповідачем неправдивих відомостей стосовно позивача у формі образи. Вказані відомості на думку суду є такими що порочать особу, посягають на честь та гідність позивача, оскільки принижують громадянина в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.09.1990 року «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій», під поширенням відомостей слід розуміти «.... повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині». Згідно ч.1 ст.270 ЦК України, відповідно до Конституції України, фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Згідно ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. В судовому засіданні суду відповідач не визнала, що вона поширювала завідомо неправдиві відомості стосовно позивача, проте не довела, що вона їх не поширювала, а тому і не надала обєктивних даних, які б свідчили про достовірність поширеної нею інформації. Крім її пояснень, інших доказів того, що вона не поширювала завідомо неправдиву інформацію суду не надано, її пояснення спростовуються поясненнями позивача та показами свідків [PERSON]. [PERSON], [PERSON] і не спростовуються показами свідка [PERSON] Відповідно ст.277 ЦК України, фізична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно ч.4 ст.277 ІІК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно ч.2 ст.75 ЦК України, захист особистого немайнового права може здійснюватись також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що спростування недостовірної інформації відповідачем може і повинно бути здійснене у такий спосіб, про який просить позивач, оскільки саме у присутності вказаних позивачем осіб була поширена неправдива інформація в образливій формі. При ньому суд не встановив факту поширення відомостей, які порочать честь та гідність особи шляхом звернення до правоохоронних органів. Відповідно довідки Драбівського РВ УМВС в Черкаській області, протягом 2010 року, не було зареєстровано звернення [PERSON] щодо поширення захворювання [PERSON] на туберкульоз.

Outcome: approved