Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1995 роки, житловий будинок № 28 по вулиці Жовтневій в селі Розумниця Ставищенського району Київської області, 1974 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. 10 березня 1988 року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла позивачка [PERSON] спадкоємиця за заповітом, посвідченим 6 лютого 1988 року [PERSON] сількою радою, за реєстром №7, вступивши в 6-ти місячний строк, після смерті останнього, у володіння та управління спадковим майном. Проте, своїх спадкових прав юридично не оформила. Вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок № 28 по вул. Жовтневій в с. Розумниця і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 10 березня 1988 року внаслідок смерті останнього. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на імя померлого не видавала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській державній нотаріальній конторі. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорта 45068 гривень, будинок загальною площею 41,9 кв. метри, житловою площею 26,7 кв. метри. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок не приватизована. Позивачка за первинним позовом просить суд визнати за нею право на спадщину за заповітом після смерті 10 березня 1988 року [PERSON] на житловий будинок № 28 по вул. Жовтневій в с. Розумниця Ставищенського району Київської області, загальною площею 41,9 кв. м, житловою площею 26,7 кв. м, вартістю 45068 гривень. З зустрічною позовною заявою до суду звернувся [PERSON], посилаючись на те, що виконкомом Тетіївської районної ради депутатів трудящих його матері [PERSON] на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу 13 - річчя Жовтня була виділена земельна ділянка під забудову житлового будинку в с. Розумниця в розмірі 0,47 га. На підставі рішення виконкому Тетіївської районної Ради депутатів трудящих від 6 квітня 1964 року його матері було видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. Фактично остання на підставі вказаних рішень розпочала будівництво спірного жи\-тлового будинку в 1964 році та закінчила у 1965 році. 26 січня 1980 року [PERSON]А померла. Спадкоємцем за законом після смерті матері є позивач, оскільки він є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, а тому перебував на утриманні своєї померлої матері. [PERSON], який помер 10 березня 1988 року, проживав в с. Розумниця і мав власний житловий будинок, який він продав в 1968 році та перейшов жити у спірний житловий будинок, який фактично був на той час власністю [PERSON]. А тому, після смерті його матері, яка була членом колгоспного двору, її майно, у відповідності до норм частини 3 ст. 563 ЦК УРСР, як особисте майно члена колгоспного двору, після її смерті переходить до нього, як до спадкоємця на загальних підставах. Крім того, у відповідності до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1967-1969 роки він також був членом колгоспного двору і вказане членство не втратив, так як є інвалідом з 1960 року і по даний час. Тобто, членами колгоспного двору були лише двоє осіб: [PERSON] та він. Рішен\-ня про визнання права власності на вказаний будинок не приймалося. Відсутність правовстановлюючого документу на вказаний будинок та витягу з ре\-єстру прав власності на нерухоме майно, не дає змоги оформити йому право на вказаний бу\-динок, як спадкоємцю за законом. Позивач за зустрічним позовом з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним право на спадщину за законом після смерті 26 січня 1980 року матері [PERSON] на ? частину житлового будинку № 28 по вул. Жовтневій в с. Розумниця, загальною площею 41,9 кв. м, житловою площею 26, 7 кв. м, вартістю 22534 грн. та право власності на майно, як за членом колгоспного двору на ? частину вищевказаного житлового будинку, загальною площею 41,9 кв. м, житловою площею 26, 7 кв. м, вартістю 22534 грн. В судовому засіданні позивачка за первинним позовом, відповідачка за зустрічним позовом позовні вимоги по первинному позову підтримала, підтвердила обставини, на які посилається у первинній позовній заяві. Зустрічний позов не визнала, посилаючись на те, що [PERSON] була відведена земельна ділянка під забудову із земель колгоспу імені 13 - річчя Жовтня. В погосподарській книзі [PERSON] сільської ради за 1967-1969 роки в колгоспному дворі, головою якого був [PERSON] значиться житловий будинок 1918 року побудови. В погосподарській книзі за 1971-1973 роки в колгоспному дворі, головою, якого був [PERSON] значиться житловий будинок 1968 року побудови та хлів 1965 року побудови. В погосподарській книзі за 1974-1976 роки в колгоспному дворі, головою якого був [PERSON], рік побудови житлового будинку не вказаний. Після 1980 року в погосподарських книгах, як рік побудови спірного будинку значиться 1974 рік. Як вбачається з погосподарських книг за 1986-1990 роки житловий будинок № 28 по вулиці Жовтневій в селі Розумниця Ставищенського району Київської області, 1974 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] Житловий будинок будувався в колгоспному дворі, на колгоспній землі і належав відповідно до діючого на той час законодавства до майна колгоспного двору. Вибувши з колгоспного двору в 1969 році [PERSON], перестав бути його членом з моменту вибуття та не звертався за витребуванням частки з його майна по сьогодні. На час смерті, 26 січня 1980 року, [PERSON] в колгоспному дворі залишався ще один член - [PERSON] 10 березня 1988 року [PERSON] помер. З його смертю колгоспний двір був припинений і відкрилася спадщина в колгоспному дворі, яку вона прийняла. [PERSON], який мав право визначити належну йому частку, як члену колгоспного двору, пропустив строк позовної давності. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. В судовому засіданні відповідач за первинним позовом, позивач за зустрічним позовом та його представник позовні вимоги по зустрічному позову підтримали, підтвердили обставини, на які посилаються в зустрічній позовній заяві позивач, позовні вимоги по первинному позову не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] є інвалідом дитинства, проживав разом із матірю [PERSON] В 1959 році він поступив на навчання в технікум, а у 1962 році повернувся проживати у спірний будинок. У 1964 році його матері дали дозвіл на забудову житлового будинку. Після чого, він разом з [PERSON] будували даний будинок. Він, працюючи в колгоспі бухгалтером, в рахунок заробітної плати виписував будівельні матеріали. Вони завершили будівництво даного будинку у 1966 році. В 1963-1964 роках до його матері почав приходити [PERSON], який з 1968 року перейшов проживати до неї, так як свою хату продав. З 1965 по 1970 роки він навчався у сільськогосподарській академії. Після закінчення навчання одружився і виїхав проживати у інше село. У 1980 році померла його мати, після смерті якої він спадщини не приймав, так як вважав, що спірний будинок буде належати йому з [PERSON] по ? частині кожному. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] проти задоволення позовних вимог по первинному позову заперечив, позовні вимоги по зустрічному позову визнав, суду пояснив, що [PERSON] в 1964 році отримала дозвіл на забудову спірного житлового будинку та разом із [PERSON] побудували його. [PERSON] мав у власності свій житловий будинок, який продавши, перейшов проживати до [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] І В., будучи інвалідом дитинства, будував разом із своєю матірю житловий будинок, який знаходиться за адресою с. Розумниця вул. Жовтнева, 28, а тому позивач по зустрічному позову має право власності на частину вищевказаного будинку, як член колгоспного двору та право на спадщину після смерті своєї матері. Третя особа на стороні відповідача та його представник проти задоволення позовних вимог по первинному позову не заперечили, суду пояснили, що [PERSON] проживав з своєю матірю, а його батько [PERSON] проживав окремо в своєму будинку. У 1957 році батько перейшов проживати до [PERSON], з якою добудовували спірний житловий будинок. У 1966 році він разом із своєю дружиною допомагали батькові та [PERSON] добудовувати будинок (були на толоці). Проте, [PERSON] не допомагав останнім у будівництві будинку та не був присутній на похоронах своєї матері. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] навчався в технікумі, а потім працював в колгоспі. Для будівництва житлового будинку, яке розпочали позивач за зустрічним позовом та його мати [PERSON], він виписував будівельні матеріали у колгоспі. В с. Розумниця [PERSON] не проживає дуже давно, але з якого саме часу вона не памятає. Чи допомагав [PERSON] матері [PERSON] у будівництві спірного житлового будинку їй не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживала по сусідству з [PERSON], тому памятає, що житловий будинок по вул. Жовтневій в с. Розумниця почали будувати [PERSON] та її син [PERSON], який в той час проживав разом з своєю матірю і працював в колгоспі. Після того, як [PERSON] виїхав з села, з [PERSON] почав проживати [PERSON], який допомагав останній добудовувати будинок. У новій хаті проживали [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] в новозбудованому будинку не проживав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки за первинним позовом відповідачки за зустрічним позовом [PERSON], відповідача за первинним позовом позивача за зустрічним позовом [PERSON], його представника [PERSON], пояснення представника відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], який діє відповідно до довіреності, третьої особи на стороні відповідачів за первинним позовом [PERSON] та його представника [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що первинний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. З оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1967-1969, 1971-1973, 1974-1976, 1077-1979, 1980-1982, 1986-1990 роки та виписок з вказаних книг (а.с. 15-17, 32-50), копії рішення виконкому Тетіївської районної ради депутатів трудящих (а.с. 27), копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с. 28), копії свідоцтва про народження серія ГД № 501550 виданого 17 травня 1956 року ЗАГСом Ставищенського Райбюро Київської області (а.с 30) показів свідків [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що 9 квітня 1964 року [PERSON] була відведена земельна ділянка під забудову із земель колгоспу імені 13 - річчя Жовтня. Побудований в 1968 році на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок № 28 по вулиці Жовтневій в селі Розумниця, належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а членом [PERSON] Разом з тим, [PERSON], син [PERSON], вибув з колгоспного двору в 1970 році, після одруження, що підтверджується копією погосподарської книги за 1967-1969 роки (а. с. 32-33). Згідно частини 3 статті 5 Цивільного Кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Право власності на спірне майно у членів колгоспного двору виникло до набрання чинності Законом України Про власність (від 7 лютого 1991 року, що набрав чинності 15 квітня 1991 року), а тому на спірні правовідносини поширюються статті 120, 123, 529 ч.1, 549 ч.1 Цивільного Кодексу УРСР (1963 року), які діяли на час виникнення права власності у членів колгоспного двору. Згідно частини 1 статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Сторони не оспорюють тих обставин, що [PERSON] до 1970 року проживав у спірному житловому будинку та був членом колгоспного двору. Проте, згідно вимог ч. ч. 1, 2 статті 123 ЦК УРСР, останній, одружившись, 17 травня 1970 року, та вибувши з даного двору, мав право визначити належну йому, як члену колгоспного двору, частку в майні двору, виходячи з рівності часток усіх членів двору. На визначення та витребування частки з майна колгоспного двору поширювався загальний строк позовної давності, передбачений статтею 71 ЦК УРСР (1963 року), який сплив у 1974 році. Згідно ст. 80 ЦК УРСР (1963 р.) закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] та його представник не надали суду доказів поважності пропуску строку позовної давності, а судом даних обставин не встановлено. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, на час смерті, 26 січня 1980 року, [PERSON], в колгоспному дворі залишився проживати один член колгоспного двору [PERSON] Відповідно до ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ Про введення в дію Закону Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Враховуючи вищезазначене, застосуванню підлягає ч.ч. 1, 3 ст. 563 ЦК УРСР, відповідно до якої в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Особисте майно колгоспного двору після його смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Проте, [PERSON] не надав суду доказів про вчинення будь-яких дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, по прийняттю спадщини після смерті, 26 січня 1980 року, [PERSON], а судом даних обставин не встановлено. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову про визнання за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку № 28 по вул. Жовтневій в с. Розумниця, в звязку з закінченням строку позовної давності, та право на спадщину за законом після смерті, 26 січня 1980 року, матері [PERSON] на ? частину вищевказаного житлового будинку, враховуючи, що відповідно до ст. 563 ЦК УРСР (1963 року) спадщина після смерті [PERSON] не відкривалася, а тому в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Крім того, з копії свідоцтва про смерть серія ОК № 185864, виданого повторно 6 серпня 2010 року (а.с. 6), витягів зі Спадкового реєстру (а.с. 7, 9-10), заповіту (а.с. 8), довідок [PERSON] сільської ради від 5 серпня 2010 року № 432, № 430 (а.с. 12-13) встановлено, що 10 березня 1988 року [PERSON], помер. В звязку з смертю останнього, так як інших членів колгоспного двору у спірному житловому будинку не залишилося, тому на майно померлого відкрилася спадщина, яку, шляхом вступу в 6-и місячний термін після смерті останнього у володіння та управління спадковим майном, прийняла позивачка [PERSON], спадкоємиця за заповітом, посвідченим 6 лютого 1988 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, за реєстром № 7. Відповідно до ч. 2 ст. 563 ЦК УРСР (1963 року) якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила VII розділу Кодексу. Згідно ст. 524 ЦК УРСР(1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР(1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 541 ЦК УРСР (1963 року) заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Пунктом 1 частиною 1 статті 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що [PERSON] в період існування колгоспного двору та по 10 березня 1988 року (день смерті останнього) проживав в спірному житловому будинку № 28 по вулиці Жовтневій с. Розумниця, який відносився до майна колгоспного двору, суд приходить до висновку, що він, як член двору, за життя набув право власності на вказаний будинок. З довідки [PERSON] сільської ради Ставищенського району від 5 серпня 2010 року за № 429 встановлено, що державний акт на земельну ділянку для обслуговування та ведення господарства по вул. Жовтневій, 28 в с. Розумниця Розумницькою сільською радою не видавався (а.с. 14). З копії технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок встановлено, що його вартість становить 45068 грн. (а. с. 18-20). У відповідності з ч. 5 статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], який помер 10 березня 1988 року за життя набув право власності на житловий будинок № 28 по вулиці Жовтневій с. Розумниця, 1968 року забудови, а позивачка за первинним позовом відповідачка за зустрічним позовом [PERSON], після його смерті, 10 березня 1988 року, набула право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок.

Outcome: approved