Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

24.06.2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають, діти мешкають разом з матірю, знаходяться на її утриманні. Зазначила, що зараз вона не працює. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити і розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.20), однак в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, поважності причин неявки за матеріалами справи не убачається, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідач письмових пояснень або заперечень не надав. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Діти мешкають разом з матір'ю (а.с.10) і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справу. На підставі викладеного,

Outcome: approved