Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Малокаховка Каховського району Херсонської області, вул. Шкільна, № 54. Суміжна земельна ділянка належить відповідачу. [PERSON] без дозволу власника захопив та засіяв частину землі позивача, двічі зруйнував огорожу на межі земельних ділянок, провокує сварки та погрожує [PERSON] та його родині фізичною розправою. За вказаних обставин відповідач перешкоджає позивачу в здійсненні права власності на землю, завдав майнової шкоди в розмірі вартості будівельних матеріалів, використаних для встановлення парканів, - 3 131 грн. Крім того такі дії [PERSON] спричинили [PERSON] та його дружині моральну шкоду (яка полягає в душевних стражданнях, нервових потрясіннях, погіршенні здоровя, зміні звичаєвого способу життя) в розмірі 10 000 грн. Позивач, його представник в судовому засіданні на задоволенні вимог наполягали з викладених в позовній заяві підстав; пояснили, що конфліктні відносини між сторонами внаслідок протиправних дій відповідача та порушення ним права власності позивача на землю тривають й спричинили неодноразові звернення членів родини [PERSON] до правоохоронних органів. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що права позивача на земельну ділянку не визнає, у звязку із незаконністю одержання останнім державного акту на право власності на землю. Частину земельної ділянки позивача він зайняв, оскільки вона не оброблювалася власником - на ній ріс бурян. Огорожі на межі земельних ділянок не руйнував. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 01 липня 1992 року між Малокаховською сільською радою (продавець) та [PERSON] (покупець), нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 1042 (а.с. 7 - 8), державного акту на право власності на землю серії ХС, виданого на підставі рішення Малокаховської сільської ради від 12 січня 1994 року № 16 (а.с. 6). [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,149 га, розташованих за адресою: с. Малокаховка Каховського району, вул. Шкільна, № 54. Рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка передана у власність позивачу, незаконним не визнане, державний акт на право власності на землю не скасований, що визнається сторонами. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної 26 квітня 2010 року старшим державним інспектором - завідуючим сектором з контролю за використанням та охороною земель [PERSON] (а.с. 36), [PERSON] здійснене самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0299 га, яка розташована за адресою: с. Малокаховка Каховського району, віл. Шкільна, № 54, та належить на праві власності [PERSON] Факти самовільного захоплення частини земельної ділянки позивача [PERSON], його перешкоджання у встановленні меж підтверджується й показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що в квітні 2010 року ними разом із іншими робітниками та позивачем на межі земельних ділянок [PERSON] та відповідача був встановлений паркан, через що [PERSON] ініціював конфлікт з позивачем. Огорожу встановлювали відповідно до замірів та поміток, виконаних працівниками відділу земельних ресурсів. Через декілька днів паркан був зруйнований. Знаючи від землевпорядників про розміри належної [PERSON] земельної ділянки очевидно, що значну її частину захопив та обробляє [PERSON] Аналогічні покази про обставини спорудження в травні 2010 року паркану на межі земельних ділянок сторін надані в судовому засіданні свідком [PERSON] Встановлення [PERSON] огорож на межах земельних ділянок та їх зруйнування підтверджується платіжними документами про придбання ним будівельних матеріалів (а.с. 5), фотознімками (а.с. 25, 26). Про існування між сторонами конфліктних відносин внаслідок порушення [PERSON] правил добросусідства та створення ним перешкод [PERSON]М в реалізації права власності на земельну ділянку свідчать дані, зафіксовані в постановах про відмову в порушенні кримінальної справи від 16 квітня 2010 року, від 28 травня 2010 року, 15 червня 2010 року (а.с. 20, 22, 24). Як встановлено ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Земельним законодавством (ч. 1 ст. 212 ЗК України) гарантоване повернення власникам землі самовільно зайнятих земельних ділянок. Власники земельних ділянок зобовязані дотримуватися правил добросусідства - на цьому наголошує п. «е» ч. 1 до ст. 91 ЗК України. Згідно ч. З ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними - ч. 1 ст. 106 ЗК України. Чинним цивільним процесуальним законодавством (ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України) на сторони покладається обовязок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, покази свідків, дослідивши надані докази, визнає, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою позивача, площею 0,0299 га, та чинить перешкоди у встановленні твердих меж між земельними ділянками сторін, чим порушує права [PERSON] Ці дії [PERSON] потягли й інші негативні для позивача наслідки - душевні страждання, зміну звичаєвого способу життя, чим завдано йому моральної шкоди. Загальними підставами відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, встановленими ч. 1, ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, є наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювана шкоди, причинний звязок між шкодою й протиправною поведінкою та вина заподіювана. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд не приймає до уваги медичні документи, надані на підтвердження погіршення стану здоровя дружини позивача (а.с. 12-а - 17), - взаємоповязаність захворювань [PERSON] з діями відповідача не встановлена. Враховуючи обставини справи суд вважає, що матеріальний еквівалент немайнової шкоди у розмірі 800 грн. є достатнім для компенсації спричинених позивачу моральних втрат. Прямих доказів, які б вказували на причетність [PERSON] до пошкодження та зруйнування встановлених [PERSON] огорож не надано, у звязку із чим суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої знищенням майна, - зруйнуванням парканів. Понесені судові витрати (а.с. 1, 2, 45) суд вважає справедливим поділити між сторонами, відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 8,50 грн. й витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 37 грн. (за вимогами немайнового характеру) та 700 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial