Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилась у 1944 р., відповідно до Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Відповідно до ст. 6 зазначеного закону їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але 2007, 2008, 2009 та з 01.01.2010 року по 30 квітня 2010 року така допомога не виплачувалась. Таким чином невиплата їй соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» є противоправною і такою, що суперечить Конституції України та Законам України. Просить суд визнати дії відповідача по не нарахуванню та невиплаті їй щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 р., у розмірі мінімальної пенсії за віком, що становить 710,91 грн.,з 22.05.2008 року по 31.12.2008р. 715,23 грн., з 01.01.2009р. по 31.10.2010 р. 996 грн., з 01.11.2009 по 31.12.2009 р. 244,28 грн., за період з 01.01.2010 р. по 31.03.2010 476,10 грн., з 01.04.2010 р. по 30.04.2010 р. 162 грн. , що становить разом 3304.24 грн. Окрім того, просить повернути їй сплачене держмито в сумі 51 грн. і 120 грн. на технічний інформаційний сбір. Позивач у судове засідання не зявилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не зявився, справу просив розглянути у відсутності представника ПФ України у м. Словянську, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідача , що не заявляє самостійних вимог Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач має правовий статус «дитина війни», що підтверджується паспортом останньої, яка народилась у 1944 р. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена на 2007 рік. Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції. Законом України «Про Конституційний Суд України» від 16.10.1996 року № 422/96-ВР, а саме ст.73 вказаного Закону передбачено, що у разі коли нормативно-правові акти або їх окремі положення визначаються такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), то вони оголошуються не чинними та втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення. У звязку з наведеним суд вважає, що вимоги, щодо зобовязання нарахувати вказану у позові соціальну допомогу за 2007 рік підлягають задоволенню за період часу з 09.07.2007 року (день прийняття рішення Конституційним Судом України) по 31.12.2007 року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі після внесення відповідних змін статтею 6 вказаного закону передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання; державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Конституційний Суд України дійшов до переконання, що законами про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх. Так рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року вказані вище зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача, щодо нарахування соціальної допомоги, як дитині війни за 2008 рік підлягають задоволенню з 22.05.2008 року (день прийняття рішення Конституційним Судом України) по 31.12.2008 року. Відповідач повинний нарахувати та виплати позивачеві соціальну допомогу за вказаний період 2008 року, як дитині Війни зурахуванням фактично виплачених виплат як дитині війни.. Стосовно позовних вимог про доплату до пенсії за 2009 рік та за період з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року, суд вважає, що вимоги в цій частині також підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI було надане право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Проте, на виконання вищезазначеної норми Кабінетом Міністрів України не приймалося окремої постанови щодо встановлення в 2009 році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії «дитина війни». Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні. Розмір підвищення до пенсії з 1 січня 2009 року цією постановою не визначений та змін стосовно цього питання у 2009 році в вищезазначену постанову не вносилося. Таким чином, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2009 року по дійсний час є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.» Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 30 квітня 2010 року з урахуванням фактично здійснених виплат. В своїх роз»ясненнях Вищий Адміністративний Суд України від 21.05.2009 року за № 781/13/13-09 роз»яснив, що суд, встановивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні правовідносини, повинний визнати такі дії незаконними та зобов»язати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, що відповідає вимогам ст.19 ч.2 Конституції України. Враховуючи наведене положення суд не приймає посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530. Суд також не бере до уваги посилання відповідача у запереченнях до позову на те, що Пенсій Фонд України не повинний виплачувати зазначене у позові підвищення, що спростовується функціями та повноваженнями відповідача. Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved