Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова (далі УПФУ), в якому просила: зобовязати відповідача усунути порушення, здійснити перерахунок та виплати недоплаченого підвищення до пенсії, виходячи із розміру 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 вказаного закону; визнати за нею право на отримання щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача призначити їй щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни; відшкодувати понесені судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, в особі свого представника, до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав письмові заперечення, в яких просив в позові відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідачем відмовлено позивачу у проведенні перерахунку та виплати державної соціальної допомоги як особі, яка має статус «дитина війни» . Суд вважає вказану відмову такою, що не відповідає вимогам закону з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Позивач є громадянином України, народилася 26 жовтня 1934 року, тобто є дитиною війни і на неї розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема, право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 цього Закону. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені. Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційними). Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V втратило чинність 09 липня 2007 року, а отже з цього часу відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.08 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Таким чином, положення підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. втратило чинність 22 травня 2008 року та з цього часу відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року. Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином Управління Пенсійного фонду у Комінтернівському районі м. Харкова в 2009 році повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно розраховувати підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитина війни» в розмірі 30 % суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тобто, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом. Статтею 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів. З урахуванням положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що застосуванню підлягає для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму. В такому випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З позовної заяви вбачається та підтверджується довідкою, наявної в матеріалах справи, що позивачеві виплата щомісячної державної соціальної надбавки як дитині війни здійснюється частково - лише у розмірі 10%. При цьому суд приходить до висновку, що до повноважень саме УПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова. З розпорядження від 7 серпня 2009 року вбачається, що відповідач призначив позивачу підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Проте доказів того, що перерахунок підвищення до пенсії позивачу, з урахуванням фактично виплачених сум проведено та визначена сума, яка підлягає доплаті до пенсії позивачу, відповідачем не надано. З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача провести перерахунок підвищення до пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також здійснити їх виплату за періоди з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року . Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial