Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

14 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду даним позовом. В позовній заяві позивач зазначила, що 19 січня 2008 року позичила відповідачу, [PERSON], на придбання автомобіля ВАЗ 2109 №АВ2867АМ, 5000 (п'ять тисяч) доларів США. Одержання ним зазначеної суми підтверджується його розпискою, що є письмовою формою договору позики. Відповідач зобов'язувався повернути позику за першою її вимогою. Однак на її неодноразові вимоги повернути позику під різними приводами від повернення боргу став ухилятися. Тому вона звернулася до Погребищенського РВ ГУМВС України у Вінницькій області за допомогою. Відповідач у своєму поясненні зобов'язався до кінця 2008 року повернути їй позику, однак до цього дня борг не повернув, незважаючи на те, що вона похилого віку, часто хворіє і їй необхідні кошти для свого лікування та проживання. З врахуванням офіційного курсу НБУ долара США до гривні станом на 5 травня 2010 року становить 7,92 грн. за один долар, сума боргу складає 39600 грн. Крім того, з врахуванням положень ст. ст. 625 та 1050 ЦК України відповідач повинен сплати три проценти річних від простроченої суми за період 2009р., що становить 1188 грн. Таким чином, загальна сума боргу складає 40788 (сорок тисяч сімсот вісімдесят вісім тисяч) грн. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Розписка відповідача про одержання від неї 5000 (п'ять тисяч) доларів США є документом, що стверджує про укладання між нею та відповідачем договору позики у письмовій формі відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, обгрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві і просила суд стягнути з відповідача 40788 гривень (із них 39600 гривень суму боргу та 1188 гривень - 3% річних від простроченої суми), оскільки відповідач добровільно повернути кошти не бажає, а сама вона престарілого віку, має поганий стан здоров'я і потребує коштів на проведення хірургічної операції. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав. У своєму поясненні та в наданому суду письмовому запереченні позову посилається на те, що зі змісту розписки від 19.01.2008 року, наданої ним [PERSON] вбачається, що 5000 (пять тисяч) доларів були йому передані на придбання автомобіля у зв'язку із виконанням обов'язків щодо доставки позивача до лікарні при здійсненні заправлення пальним автомобіля. Будь-яких домовленостей щодо повернення грошей і визначення терміну їх повернення між ними не було. Фактично, відповідно до ст. 798 ЦК України, мав місце договір найму транспортного засобу з екіпажем. Якби позивачка запропонувала йому отримати гроші на умовах позики, він на такі умови не погодився. Крім того, на виконання умов договору найму транспортного засобу він неодноразово відвозив тітку своєї дружини - [PERSON], до лікарні в місто Погребище та місто Вінницю, і на даний час готовий продовжувати виконувати умови договору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Розписку відповідача про одержання від неї 5000 (п'ять тисяч) доларів СІЛА суд вважає за укладання між позивачем та відповідачем договору позики у письмовій формі відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи із вищевказаного суд приходить до висновку, що договір позики сторонами укладено в письмовій формі і сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов. Поясненнями сторін та матеріалами справи, зокрема, власноручно написаною відповідачем розпискою (а.с.5) та визнанням відповідачем в попередньому судовому засіданні позовних вимог беззаперечно доведено, що в січні місяці 2008 року між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі еквівалентній 5000 дол. США на невизначений термін. На вимогу позивачки повернути борг, оскільки їй терміново необхідна операція, позичальник на час розгляду справи зобов'язання не виконав. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої та другої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені і договором , а якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк , визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником | протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини другої ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор вправі вимагати його у будь-який час. Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також З % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в судовому засіданні позивачем беззаперечно доведено укладання 19 січня 2008р. між сторонами у письмовій формі договору позики на невизначений строк та не повернення відповідачем як позичальником позики, а тому виходячи із положень ст. 1 ЦПК України, згідно якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави суду вважає, що з метою захисту майнових прав позивача необхідно з відповідача стягнути суму боргу в розмірі 39600 (тридцять дев'ять тисяч шістсот)гривень та три проценти річних в розмірі 1188 (одна тисяча сто вісімдесят вісім) гривень. Висновки суду підтверджуються наступними доказами: -власноручною розпискою [PERSON] від 19 січня 2008 року, відповідно до якої він отримав 5000 дол. США на придбання автомобіля (а.с.5), поясненням, відібраним дільничним інспектором Погребищенського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON]М.(нині покійним) у [PERSON], в якому він підтверджує, що за договором позики одержав у [PERSON] 5000 доларів США та зобов'язувався до кінця 2008 року повернути позику.(а.с.6); -довідкою № 41 від 05.05.2010 року Погребищенського відділення № 1001/035 ВАТ «Державний ощадний банк України» про те, що офіційний курс долара США до української гривні складає 7.92грн. за 1. долар США. ( а.с. 7); -визнанням відповідачем позову у попередньому судовому засіданні з посиланням на відсутність в даний час у нього коштів щоб повернути борг. Зважаючи на викладене, суд критично оцінює твердження відповідача та його представника - адвоката [PERSON], про те, що в даному випадку мав місце договір найму транспортного засобу з екіпажем і кошти від позивача були отримані на виконання даного договору, та відхиляє його з мотивів необґрунтованості, не відповідності доказам у справі, та невідповідності частині другій ст.799 ЦК України, відповідно до якої договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Outcome: approved