Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»» про тлумачення умов договору та стягнення суми страхового відшкодування, в якій поставив питання про: -витлумачення умов договору №23-20004029 від 06 червня 2008 року добровільного страхування нерухомого майна громадян, що є предметом іпотеки, де зазначити - за умовами цього Договору застрахованим майном є житловий будинок та господарські споруди розташовані по [ADDRESS] -стягнути з відповідача на його користь в рахунок страхового відшкодування та пені суму у розмірі 17486,35 гривень; -покласти на відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 14 червня 2006 року між ним та третьою особою був укладений договір іпотеки №014/08-02/275, яким забезпечено виконання зобов'язання за кредитним договором №014/095977/3183/74 від 13 червня 2006 року. Предметом іпотеки став належний йому житловий будинок, розташований по [ADDRESS] На виконання умов договору іпотеки, між ним та відповідачем 06 червня 2008 року було укладено договір добровільного страхування нерухомого майна громадян, що є предметом іпотеки. 18 жовтня 2009 року приблизно о 01.00 годин настала страхова подія, а саме пожежа в приміщенні будівлі літньої кухні, розташованої на території домоволодіння [ADDRESS], однак відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що відповідно до договору страхування, був застрахований житловий будинок, загальною площею 55,3 кв.м., а не приміщення літньої кухні. Позивач вважає, що наведене тлумачення відповідачем умов договору страхування не відповідає намірам сторін, якими вони керувались при укладенні договору, та не відповідають загальноприйнятим у даній сфері відносин значення термінів. З урахуванням цього позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування в сумі 16791,25 гривень. Загальний розмір суми яку позивач просить, з урахуванням пені, становить - 17486,35 гривень. Представником відповідача було направлено на адресу суду заперечення проти позову, згідно змісту якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заявлених заперечень представник зазначив, що твердження позивача про необхідність тлумачення умов договору є безпідставним. Предметом договору був будинок, про що зазначену у договорі страхування. Господарські будівлі застрахованими не були. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, надавши пояснення які відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснень по суті позову не надав ( був присутній при розгляді справи 09 вересня 2010 року). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові докази по справі, встановив наступні обставини: 06 червня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір за №23- 20004029 - добровільного страхування нерухомого майна громадян, що є предметом іпотеки. Згідно умов договору, позивач «страхувальник» передав, а відповідач «страховик» прийняв на страхування нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме «Будинок, загальною площею 55,3 кв.м.», розташований в [ADDRESS](а.с. 16). 18 жовтня 2009 року на території домоволодіння позивача виникла пожежа, яка пошкодила будівлю літньої кухні, а саме стіни та стелю (а.с. 18). На звернення позивача щодо настання страхового випадку та сплати страхових виплат, відповідачем було надано відповідь про відмову (а.с. 19). Відповідно до ст.213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Встановивши обставини по справі, а також з'ясувавши положення чинного законодавства України, яке регулює питання тлумачення умов договору, суд вважає, що позовна вимога позивача щодо витлумачення умов договору страхування, - не підлягає задоволенню, оскільки спірним договором передбачено, що відповідач приймає на страхування нерухоме майно у вигляді житлового будинку, та зазначений договір не містить посилань на господарські споруди. Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. За таких умов, суд не може визначити поняття словосполучення «Житловий будинок» як житловий будинок та господарські будівлі, так як це стосується поняття «Садиби». Той факт, що сторони домовились про межі прийняття відповідачем майна на страхування у вигляді виключно житлового будинку підтверджується тим, що у договорі зазначено житлова площа 55,3 кв.м.. Не зважаючи на той факт, що предметом договору іпотеки, укладеному між позивачем та третьою особою, став житловий будинок та господарські споруди, що обумовлено договором іпотеки укладеним між позивачем та відповідачем ( а.с. 9 - 10 ), підстав вважати, що відповідач при укладанні договору страхування мав намір та волю на укладання такого договору з урахуванням господарських споруд, у суду немає. Приймаючи до уваги ту обставину, що судом не встановлено підстав для витлумачення поняття «Житловий будинок» - як «житловий будинок та господарські споруди», а тому прийнято рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, суд вважає, що також не має правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування пені та страхового відшкодування суми - 17486,35 гривень.

Outcome: dismissed