Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про визначення часток в квартирі та визнання права на спадщину за законом, посилаючись на те, що 25.09.2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири за №48 в будинку №14 по вулиці Жовтнева в м. Вишневе Київської області. Спірна квартира згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 23.12.1997 року, належала на праві спільної часткової власності, в рівних частках її покійному батькові [PERSON], її матері [PERSON] та її братові [PERSON]. Вони постійно проживали і були зареєстровані в спадковій квартирі. Спірна квартира має дві житлові кімнати розміром 13,8 та 14,6 кв.м., житлова площа квартири становить 28,4 кв.м, загальна 45,1 кв.м., вартість квартири згідно довідки БТІ становить 8354 грн. За життя батько заповіт не складав. Після його смерті спадкоємцями згідно закону являються: позивачка, її мати - дружина покійного [PERSON] та її брат [PERSON]. Після смерті батька сторони в установлений законом строк звернулись з заявами в державну нотаріальну контору. Мати позивачки [PERSON] та її брат [PERSON] відмовились від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивачки. Але позивачка не може оформити свої спадкові права після смерті батька. Постановою Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 14.04.2010 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в спірній квартирі, оскільки у свідоцтві про право власності на житло на квартиру, частки, яка належить померлому [PERSON], при його видачі зазначена не була. Пізніше у свідоцтво були внесені зміни та форма власності виправлена «у спільну часткову власність». У довідці видааній КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області від 22.03.2010 року за №60Фповідомляється, що право власності на вказану квартиру зареєстроване на праві спільної сумісної власності. Просила визнати, що її покійному батькові [PERSON], його дружині [PERSON] та її братові [PERSON] належить по 1/3 частині в праві власності на квартиру [ADDRESS]. Визнати за нею право власності на 1/3 спадкову частину квартири №48 в будинку за №14 по вулиці Жовтнева в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно заяв від 26.08.2010 року просили розглядати справу у їх відсутність, позов визнають повністю. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав: Судом встановлено, що 25.09.2009 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №168189. Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири за №48 в будинку №14 по вулиці Жовтнева в м. Вишневе Київської області. Дана квартира згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 23.12.1997 року, належала на праві спільної часткової власності, в рівних частках її покійному батькові [PERSON], її матері [PERSON] та її братові [PERSON]. Вони постійно проживали і були зареєстровані в спадковій квартирі. Спірна квартира має дві житлові кімнати розміром 13,8 та 14,6 кв.м., житлова площа квартири становить 28,4 кв.м, загальна 45,1 кв.м., вартість квартири згідно довідки БТІ становить 8354 грн. За життя батько заповіт не складав. Після його смерті спадкоємцями згідно закону являються: позивачка, її мати - дружина покійного [PERSON] та її брат [PERSON]. Після смерті батька позивачка та відповідачі в установлений законом строк звернулись з заявами в державну нотаріальну контору. Мати позивачки [PERSON] та її брат [PERSON] відмовились від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивачки. Але позивачка не може оформити свої спадкові права після смерті батька. Постановою Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 14.04.2010 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі №48, що розташована в будинку №14 по вулиці Жовтнева м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області так як відповідно до п.224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом лише після виділення або визначення частки померлого у спільному майні. У свідоцтві про право власності на житло на вищевказану квартиру, частки, яка належить померлому [PERSON], форма власності при його видачі зазначена не була. Пізніше у свідоцтво були внесені зміни та форма власності виправлена «у спільну часткову власність». Згідно довідки виданій КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області від 22.03.2010 року за №60Ф право власності на вказану квартиру зареєстроване на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частки у праві власності на квартиру були у покійного батька, її матері та брата рівними, тобто по 1/3 частині в кожного, інших договорів про користування квартирою не було; всі вони були зареєстровані в квартирі, користувались нею на рівних правах. Таким чином, частки в праві власності на квартиру є рівними, та становлять кожному співвласнику по 1/3 частині. Спадковою частиною являється 1/3 частина квартири, що належала її померлому батькові [PERSON] і повинна бути виділена в спадкове майно після смерті її батька [PERSON] Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно статті 368 ЦК України . Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 2. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. 3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 370 ЦК України . Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. 2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 3. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно статті 1216 ЦК України . Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1270 ЦК України 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 2. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved