Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Представник відповідача - Ренійської міськради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечували, надали заяви, згідно яких вони на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], не претендують, просять справу розглянути без їхньої участі. Позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина України на ім'я [PERSON] - [INFO]; копія паспорту громадянки України на ім'я [PERSON] - [INFO]; копія паспорту громадянки України на ім'я [PERSON] - [INFO]; копія технічного паспорту на житловий будинок № 51 по вул. Дністровській в м. Рені Одеської області, власником якого вказаний [PERSON] - ціле; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер 14.06.2003 р.; копія витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 29.10.2007 р.; копія витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи) від 29.10.2007 р.; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.06.2006 р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2005 р.; копія свідоцтва про одруження між [PERSON]К та [PERSON], які побралися 22.11.1975 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] - [INFO]; копія договору дарування на імя [PERSON] від 17.05.1993 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] був сином [PERSON], який помер 14.06.2003 р. із яким спільно проживав та вів господарство до його смерті. Також, спільно із [PERSON] проживали мати позивача, тобто дружина покійного та їх донька [PERSON] За життя [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування належав житловий будинок № 51 по вул. Дністровській в м. Рені, де мешкав разом зі своєю сім'єю без оформлення відповідних правовстановлюючих документів на домоволодіння. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується технічним паспортом на домоволодіння та договором дарування. На випадок смерті [PERSON] майном, належним йому не розпорядився. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття.Після спливу 6-ти місяців [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.11.2005 р., але тільки на грошові внески, що належали померлому [PERSON] Стосовно прийняття спадщини на житловий будинок, що належав померлому, [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з тим, що для отримання свідоцтва на спадщину на нерухоме майно (у тому числі на житловий будинок або його частку) необхідно додати свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Документи, що встановлюють право на це нерухоме майно, відсутні. Отже, в оформленні прийняття спадщини на житловий будинок позивачу було відмовлено за відсутністю правовстановлюючої документації на імя померлого, розяснено, що питання про визнання права власності на будинок в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. Після смерті батька позивач доглядає за технічним станом будинку, несе всі витрати по його утриманню, сплачує необхідні платежі, обробляє земельну ділянку. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] за прийняттям спадщини не зверталися, на неї не претендують, не заперечують, щоб право власності на неї було визнано за позивачем. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, а інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки викладені у позові доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України (1963р.). Він юридично не прийняв спадщину, але управляє та володіє майном померлого батька, несе відповідні витрати по його утриманню, тобто він фактично прийняв спадщину. Як виходить з положень ст. 346 ЦК України 2003 р. однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно із ст. 25 ЦК України правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно п. 4 постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 24.06.1983р. (яка діяла на момент виникнення спадкових правовідносин), якщо у строк, передбачений для прийняття спадщини, позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Факти належності будинку [PERSON] та прийняття спадщини позивачем після його смерті знайшли своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним право власності на житловий будинок № 51 розташований по вул. Дністровській в. Рені Одеської області.

Outcome: approved