Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2003 року. Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сімейне життя у них не склалося, чоловік впродовж 2001-2004 років проживав за кордоном в Португалії, округ Лейрії, район Поузуш. Одразу після одруження, в перших числах жовтня 2003 року, відповідач подався туди, мотивуючи, що в нього там оплачувана робота, яка необхідна для утримання сімї. Приблизно через рік після одруження, отримавши всі необхідні документи вона переїхала до нього. З 2004 по серпень 2009 року вони вдвох проживали за кордоном, в Португалії, де в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Після народження дочки відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, перестав її поважати, не займався вихованням дитини, не приймав жодної участі у веденні спільного сімейного побуту. 2 серпня 2009 року, вона, забравши дитину, повернулася до своїх батьків на Україну, так як вважала, що подальше сумісне проживання однією сімєю з відповідачем є неможливим. Зі слів відповідача їй стало відомо, що відповідач проживає з іншою жінкою, і повертатися до неї та дитини наміру немає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, давши пояснення аналогічні наведеним, і доповнила, що до свого чоловіка більше не відчуває привязаності та поваги. Їй відомо, що чоловік на початку осені повернувся в Україну, в м. Борислав, проте вони з донькою жодного разу його не бачили. Вважає, що життя з людиною, яка не цікавитися дитиною, не поважає її, систематично принижує, та не приймає участі у спільному сімейному побуті є неможними, а тому просить суд шлюб розірвати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, яка була, також, допитана судом як свідок, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задоволити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, одружившись 19 вересня 2003 року, сторони з серпня 2009 року спільно не живуть, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду сімї є безвідповідальне ставлення відповідача до сімї, нехтування сімейними цінностями та відсутність поваги до дружини та доньки. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сімї, у якій батько безвідповідально ставиться до виконання своїх подружніх та батьківських обовязків, не приділяє ніякої уваги сімї, є неможливим. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Крім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved