Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачу належать квартири №№ 238,239 по вул. Жовтневій,46 в м. Полтаві, але експлуатаційні витрати, пов»язані з утриманням будинку та прибудинкової території не сплачує, у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01.02.2010 року у сумі 1029 грн. 06 коп. та 870,48 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила стягнути з відповідача на користь позивача 1899 грн. 54 коп. заборгованості по експлуатаційних витратах та 60 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи . Відповідач позов не визнав, вказав, що вказані квартири були переобладнані в нежитлові приміщення, ним були укладені угоди з відповідними комунальними службами на обслуговування, просив відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. В подальшому від сторін надійшли клопотання про розгляд справи в їх відсутність. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартир №№ 238,239 по вул. Жовтневій,46 в м. Полтаві. Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної у місті Полтаві ради №617 від 27.12.2005 року змінено тип квартир на нежитлові приміщення з приватною формою власності. Власником приміщень є відповідач [PERSON] Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч.1 ст.1 Закону України « Про житлово комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 10 Закону України «При приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно положень ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З вимог ст.526 ЦК України вбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обгрунтовуючи свою позицію про невизнання позову з мотивів заключення договорів на надання послуг відповідач [PERSON] надав суду договори на відпуск теплової енергії, гарячої води, постачання електричної енергії, надання послуг із регулярного збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів. Представник позивача надав суду розрахунок житлово комунальних послуг з щомісячними тарифами на утримання будинку №46 по вул. Жовтневій в м. Полтаві. Згідно наданого розрахунку надаються наступні послуги: 1.прибирання прибудинкової території тариф 0,205 грн./кв.м; 2.технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем: -водопостачання та водовідведення - тариф 0,158 грн./кв.м; -опалення тариф 0,107 грн./кв.м; 3.дератизація, дезінсекція тариф 0,026 грн./кв.м; 4.обслуговування димовентиляційних каналів тариф 0,027 грн./кв.м; 5.освітлення місць загального користування тариф 0,09 грн./кв.м 6.збирання, вивезення та захоронення твердих побудових відходів тариф 0,078 грн./кв.м. Враховуючи раніше згадані вимоги закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача експлуатаційні витрати, повязані з утриманням будинку та прибудинкової території. При цьому суд виходить з наступного. Суд не приймає до уваги надані відповідачем договори на відпуск теплової енергії, гарячої води, постачання електричної енергії, надання послуг із регулярного збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, оскільки як встановлено в судовому засіданні зазначені послуги відповідач отримував безпосередньо в нежитлове приміщення компютерного клубу в будинку №46 по вул. Жовтневій в м. Полтаві для забезпечення підприємницької діяльності. Як встановлено судом договір про обслуговування будинку та прибудинкової території сторонами не укладався. Але однією стороною позивачем по справі ГЖЕД №7 - надавались другій стороні відповідачу по справі власнику нежитлових приміщень [PERSON] послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, відповідач зазначені послуги приймав, але не оплачував. Від отримання послуг відповідач не відмовлявся. Відмовляючись оплачувати послуги ГЖЕД №7 по утриманню будинку та прибудинкової території відповідач діє недобросовісно та всупереч норм чинного законодавства. При цьому суд вважає, що разом з виникненням у відповідача [PERSON] права власності на нежитлові приміщення у нього виник і обовязок брати участь в утриманні будинку в якому розташоване це нежитлове приміщення та прибудинкової території. Фактично з виникненням у відповідача права власності на нежитлові приміщення між ним та позивачем виникли відповідні правовідносини з утримання будинку та прибудинкової території. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, внаслідок виникнення у нього права власності на нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку у відповідача виникло право спільної сумісної власності з іншими особами, які є власниками квартир у цьому будинку на його окремі елементи та загальні інженерні конструкції. Тому суд приходить до висновку, що відповідач як власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку та відповідно як співвласник будинку зобовязаний утримувати як своє приміщення, так і будинок, в якому це приміщення розташовано. Крім того, суд враховує, що не сплачуючи на рахунок позивача плату за послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, відповідач позбавив позивача фінансової можливості оплачувати необхідні роботи та матеріали на обслуговування будинку. Загальна сума заборгованості відповідача [PERSON]Б по експлуатаційним витратам становить 1029 грн. 06 коп. + 870 грн. 48 коп. = 1899 грн. 54 коп. Відповідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З ст.257 ЦК України вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні відповідач просив застосувати строки позовної давності. З виписок по заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] протягом часу з січня 2006 року по лютий 2010 року послуги не оплачував, що є підставою для застосування строку позовної давності. Таким чином з відповідача з урахуванням трирічного строку позовної давності підлягає стягненню за послуги надані ГЖЕД №7 з урахуванням наданих позивачем розрахунків та площі нежитлового приміщення, яке раніше складалося з квартир №238, 239 в буд.46 по вул. Жовтневій в м. Полтаві сума в розмірі: 1029,06(нарахована заборгованість по кв.238) 164,58(сума боргу за межами позовної давності) = 864 грн. 48 коп.; 870 грн. 48 коп.( нарахована заборгованість по кв.239 139 грн. 23 коп.( сума боргу за межами позовної давності) = 731 грн. 25 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить: 864 грн. 48 коп. + 731 грн. 25 коп. = 1595 грн. 73 коп. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені останнім по справі витрати на інформаційно технічне забезпечення пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 50 грн. З відповідача також необхідно стягнути 51 грн. 00 коп. державного мита на користь держави.

Outcome: partial