overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що останній являється батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач утриманням, вихованням та навчанням дитини не займається, матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, хоча він має таку можливість, оскільки є працездатним та інших утриманців у нього немає, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання\~сина\~в розмірі по 300 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач визнав заявлені вимоги у визначеному позивачкою розмірі. Згідно із ч. 4\~ст. 130 ЦПК України\~ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Суд виходячи виключно з інтересів малолітніх дітей, вважає, що відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] вказує в позовній заяві від 24 лютого 2010 року, що з відповідачем реєстрували шлюб 29 вересня 1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з нею. Відповідач не бере участі у їх вихованні і утриманні. Має доходи від підсобного господарства і має можливість платити аліменти. Відповідно до ст.ст. 180-183, 191 СК України просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених в заяві. Просить задоволити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлений рекомендованим листом, про що свідчить повідомлення № 65295 від 1 червня 2010 року. В заяві надісланій до суду, датованій 27 травня 2010 року, проти позовних вимог він не заперечує, надав доказ сплати аліментів в сумах відповідно: 20 березня 2010 року -200 гривень та 8 травня 2010 року 300 гривень. Крім цього, долучив довідки про склад сімї, про те що доглядає хвору матір та що не знаходиться на обліку в Семенівському районному центрі зайнятості Полтавської області. На утриманні позивачки [PERSON], як про це свідчить довідка Балашівської сільської ради № 468 від 25 лютого 2010 року (а. с. 7), знаходиться двоє синів син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], (актові записи про народження відповідно № 11 від 4 жовтня 2000 року та № 4 від 16 квітня 2002 року(а. с.5). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 ч.1 ст.183 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Частка доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таку частку суд визначає в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку відповідача, погодившись з вимогами [PERSON] Разом з тим, згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. За таких обставин суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також стягує з відповідача судовий збір в сумі 51 гривня, оскільки ним не надано доказів звільнення від сплати судового збору, а також збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, від сплати якого позивачка звільнена по закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач 05 травня 2010 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з листопада 2004 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 серпня 2004 року, зареєстрованому відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №593 (а.с.10). Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що з листопада 2004 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

В квітні 2010 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» постачає електричну енергію населенню м. Миколаєва, у тому числі і відповідачу (особовий рахунок №1360107). Відповідно до п.20 Правил користування електроенергією для населення (затвердженою постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357) плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідач своєчасно взяті на себе зобовязання не виконує. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2010р. складає 946 грн. 18 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив стягнути заборгованість у повному обсязі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» постачає електричну енергію населенню м.Миколаєва, у тому числі і [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. На відповідача відкрито особовий рахунок №1360107, відповідно до якого [PERSON] відбувається відплатна передача електричної енергії. Свої обовязки щодо надання послуг з постачання електричної енергії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» виконав у повному обсязі та належним чином. Проте згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідачів по оплаті вказаних послуг станом на 01.04.2010р. складає 946 грн. 18 коп. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач, будучи споживачем ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», взятих на себе зобовязань по оплаті електричної енергії не виконує. На підставі викладеного, оцінюючи представлені суду докази в сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» заборгованості в сумі 946 грн. 18 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення повязані з розглядом цивільної справи в розмірі 30 грн. 00 коп. та на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

В квітні 2010 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» постачає електричну енергію населенню м. Миколаєва, у тому числі і відповідачу (особовий рахунок №0150133). Відповідно до п.20 Правил користування електроенергією для населення (затвердженою постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357) плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідач своєчасно взяті на себе зобовязання не виконує. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2010р. складає 1583 грн. 26 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив стягнути заборгованість у повному обсязі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» постачає електричну енергію населенню м.Миколаєва, у тому числі і [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. На відповідача відкрито особовий рахунок №0150133, відповідно до якого [PERSON]. І. відбувається відплатна передача електричної енергії. Свої обовязки щодо надання послуг з постачання електричної енергії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» виконав у повному обсязі та належним чином. Проте згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідачів по оплаті вказаних послуг станом на 01.04.2010р. складає 1583 грн. 26 коп. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачка, будучи споживачем ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», взятих на себе зобовязань по оплаті електричної енергії не виконує. На підставі викладеного, оцінюючи представлені суду докази в сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» заборгованості в сумі 1583 грн. 26 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення повязані з розглядом цивільної справи в розмірі 30 грн. 00 коп. та на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

В квітні 2010 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» постачає електричну енергію населенню м. Миколаєва, у тому числі і відповідачу (особовий рахунок №575116). Відповідно до п.20 Правил користування електроенергією для населення (затвердженою постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357) плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідач своєчасно взяті на себе зобовязання не виконує. В результаті утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2010р. складає 844 грн. 57 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив стягнути заборгованість у повному обсязі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» постачає електричну енергію населенню м.Миколаєва, у тому числі і [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. На відповідача відкрито особовий рахунок №575116, відповідно до якого [PERSON]. М. відбувається відплатна передача електричної енергії. Свої обовязки щодо надання послуг з постачання електричної енергії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» виконав у повному обсязі та належним чином. Проте згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідачів по оплаті вказаних послуг станом на 01.04.2010р. складає 844 грн. 57 коп. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачка, будучи споживачем ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», взятих на себе зобовязань по оплаті електричної енергії не виконує. На підставі викладеного, оцінюючи представлені суду докази в сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» заборгованості в сумі 844 грн. 57 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення повязані з розглядом цивільної справи в розмірі 30 грн. 00 коп. та на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона у серпні 2002 року зареєструвла з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, 28 липня 2006 року вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на [PERSON] - її чоловіка. На теперішній час, між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, рішенням суду шлюб між ними розірвано у червні 2010 року. Вважає, що вона має право на !4 частку квартири, як на майно, яке придбане під час шлюбу, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка направлялась за місцем його реєстрації та проживання, а тому відповідно до закону, він вважається повідомленим належним чином (а.с.28). Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому не має жодного значення на імя кого з подружжя було придбане майно. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права сумісної власності подружиш, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що дійсно [PERSON], та [PERSON], 10 серпня 2002 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом (а.с.4). 28 липня 2006 року, подружжя придбало за договором купівлі - продажу, посвідченого Путивльською райдержнотконторою та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів №146336, та в державному реєстрі права власності на нерухоме майно № 15518329, однокімнатну квартиру у громадян [PERSON], [PERSON]., та [PERSON], власником якої був записаний тільки [PERSON], що вбачається із копії договору купівлі-продажу та витягів із державних реєстрів (а.с.10, 11, 12 ). Проаналізувавши вищевикладені докази, суд вважає, що дійсно, спірна квартира є спільною сумісною власністю позивачки та її чоловіка - [PERSON], а тому її вимоги про визнання за нею права власності на 14 її частину виходячи з положень 60, 70 СК України та ст.370 ЦК України є обгрунтованими і підлягають задоволенню. В силу ч.І ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки сплачені нею документально підтверджені судові витрати: 430 грн. коп. - судового збору, 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 500 грн. - витрат на проведення оцінки квартири БТІ. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через непорозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини між подружжям припинені, примирення між ними є неможливим, неповнолітніх дітей не мають, має іншу людину з якою бажає створити сімю. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо. Позивач має стосунки з іншою людиною, з якою бажає створити сімю. Неповнолітніх дітей у сторін немає. На підставі ст.ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

14 липня 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 29 серпня 1992 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON] - [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводить до постійних сварок. Крім того, відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, що призводить до сварок в сім»ї. З 22 квітня 2008 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ спільного майна немає, питання про місце проживання дітей вирішено - вони проживатимуть з позивачкою. А тому [PERSON] просить суд розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб. Позивачка в судове засідання зявилася, позов підтримала та просила суд задовольнити його, так як примирення між нею та відповідачем неможливе, їх сімя розпалася остаточно, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмового заперечення проти задоволення позову від нього не надходило. А тому у суду є всі підстави для постановлення заочного рішення, за згодою позивачки, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, враховуючи пояснення позивачки, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, так як відповідно до ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, - а в судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що 29 серпня 1992 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу І - ФП № 478273, виданим 29 серпня 1992 року Ленінським відділом ЗАГС м. Миколаєва /а.с.4 /; шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені з 22 квітня 2008 року, спору про поділ майна між сторонами немає, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе, так як їх сімя остаточно розпалась; спільне господарство ними не ведеться, а тому [PERSON] в категоричній формі наполягає на задоволенні позову, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам, крім того, вона хоче узаконити свої стосунки з іншим чоловіком, від якого знаходиться в стані вагітності. Суд приходить до висновку про те, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача, а позивачку звільнити від його сплати. Тому на підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

27.07.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 грудня 1992 року вони уклали перший шлюб, від якого мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між сторонами припинені з причини відсутності спільних інтересів, сумісне господарство не підтримується, примирення з метою збереження шлюбу не можливо, а тому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі у попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позов визнає у повному обсязі, шлюб просить розірвати. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі 26 грудня 1992 року зареєстрували шлюб у Красноармійському міському відділі ЗАГСу Донецької області, актовий запис №578 (а.с.11), від якого мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,11). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з причини відсутності спільних інтересів, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливо. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved