Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказувала, що 26 квітня 2001 року між нею та [PERSON] (яка померла 04 травня 2001 року) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала у неї 2/3 частки житлового будинку №11 по вулиці Залізничній в м. Вознесенську Миколаївської області. Договір в цей же день було зареєстровано у Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 344. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В грудні 2009 року позивачка, звернувшись до Вознесенського відділу земельних ресурсів з приводу отримання державного акту на право власності на земельну ділянку дізналася, що біржовий договір є недійсним. Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в звязку зі смертю продавця, тому позивачка просила визнати договір дійсним в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та повне визнання позовних вимог. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зокрема, судом з письмового договору купівлі-продажу встановлено, що 26 квітня 2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] (яка померла 04 травня 2001 року) 2/3 частки житлового будинку №11 по вулиці Залізничній в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день договір у Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі (яка в подальшому припинила свою діяльність) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 344. В грудні 2009 позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. Однак нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в звязку зі смертю продавця та в звязку з тим, що позивачка після укладення договору зареєструвала своє право власності щодо 2/3 часток будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинила ряд дій, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізналася лише в грудні 2009 року, тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved