overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

13 серпня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] з яким вона зареєструвала шлюб 27 липня 1998року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у них з відповідачем різні характери, вони не знаходили спільної мови майже в усіх питаннях сімейного життя, часто виникали сварки і скандали. Подружжя не проживає разом, їх шлюб існує формально. У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, та пояснив що не заперечує проти розірвання шлюбу, спільне майно сторони поділять в добровільному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом зясовано, що 27 липня 1998року в Антонівській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб за актовим записом №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №287920 від 27 липня 1998року. Сторони не проживають разом так як у сімї постійно виникали сварки та неповага один до одного. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені. Спільного господарства сторони не ведуть. За таких обставин суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї не можливе, оскільки їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

В червні 2010 року заступник прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, ВАТ «Укртелеком», Центру обслуговування споживачів та продажу послуг Рівненської філії ВАТ «Укртелеком» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги електрозв'язку в сумі 1 229 грн. 72 коп. В судовому засіданні прокурор та представник Рівненської філії ВАТ «Укртелеком» позовні вимоги підтримали. Вказують, що на підставі договору про надання послуг електрозв'язку від 11.09.2009 року № 75148 укладеного з [PERSON], відповідачу надавались послуги телефонного зв'язку, які підлягали оплаті до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно діючих тарифів за рахунками, які щомісячно йому надсилались. Представник позивача подав суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з заборгованість в сумі 966 грн. 80 коп. та судові витрати по справі. В порушення Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг та умов договору, відповідач розрахунки за отримані послуги проводив несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості перед Рівненською філією ВАТ «Укрателеком» станом на вересень 2010 року в сумі 966 грн. 80 коп. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заперечень проти позову не подав. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення прокурора, представника ВАТ «Укртелеком», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] заборгував ЦТП Рівненської філії ВАТ «Укртелеком» за користування послугами телефонного зв'язку на день розгляду справи 966 грн. 80 коп. Від добровільного відшкодування заборгованої суми ухиляється. Як вбачається з платіжного доручення № 13157 від 28.05.2010 року сплачено судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп. та з платіжного доручення № 13166 від 28.05.2010 року понесені витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп. За таких обставин, підстави для стягнення з [PERSON] зазначеної суми - 966 грн. 80 коп., наявні. На підставі ст. ст. 509, 526, 610-613, 623, 901, 903 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що вони зареєстровані та постійно проживають у двох кімнат житловою площею 28,3 кв.м. (загальною площею 43,7 кв.м.) у квартирі №32 корпусу 2 у будинку №46-А по вул..Блюхера в м.Харкові. Зазначені кімнати були закріплені за ними на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в м.Харкові ради №232/9 від 11.07.2006 року на виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №238 від 01.03.2006 року про виключення 1 та 2 корпусів зазначеного будинку із числа гуртожитків та закріплення за мешканцями займаної ними площі. В 2010 році позивачі звернулися до відповідача з заявою про надання дозволу на приватизацію зазначеної кімнати, але відповідач безпідставно відмовив позивачам у наданні дозволу на приватизації кімнати. Позивачі просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право на приватизацію двох кімнат житловою площею 28,3 кв.м. (загальною площею 43,7 кв.м.) у квартирі №32 корпусу 2 у будинку №46-А по вул..Блюхера в м.Харкові. Визнати незаконною відмову відкритого акціонерного товариства «Промбуд-2» в наданні дозволу [PERSON] та [PERSON] на приватизацію двох кімнат житловою площею 28,3 кв.м. (загальною площею 43,7 кв.м.) у квартирі №32 корпусу 2 у будинку №46-А по вул..Блюхера в м.Харкові. Зобов»язати відкрите акціонерне товариство «Промбуд-2» надати [PERSON] та [PERSON] документи, необхідні для приватизації двох кімнат житловою площею 28,3 кв.м. (загальною площею 43,7 кв.м.) у квартирі №32 корпусу 2 у будинку №46-А по вул..Блюхера в м.Харкові. Позивачі позов підтримали та пояснили, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Третя особа повідомила про розгляд справи у відсутності її представника. відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачі зареєстровані та постійно проживають у двох кімнат житловою площею 28,3 кв.м. (загальною площею 43,7 кв.м.) у квартирі №32 корпусу 2 у будинку №46-А по вул..Блюхера в м.Харкові. Зазначені кімнати були закріплені за ними на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в м.Харкові ради №232/9 від 11.07.2006 року на виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №238 від 01.03.2006 року про виключення 1 та 2 корпусів зазначеного будинку із числа гуртожитків та закріплення за мешканцями займаної ними площі. В 2010 році позивачі звернулися до відповідача з заявою про надання дозволу на приватизацію зазначеної кімнати, але відповідач безпідставно відмовив позивачам у наданні дозволу на приватизації кімнати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивачка просить суд стягувати щомісячно аліменти із відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Свої вимоги вона мотивує тим, що відповідач по справі її бувший чоловік, шлюб з яким розірвано 25.03.2009 року. Від цього шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її вихованням. Допитаний у судовому засіданні відповідач позов визнав та погодився на сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд вислухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дочка проживає разом із позивачкою і домовленості із останньою та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитини не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки правомірними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Bci спроби зберегти сімю були марними, тому вважає подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб зареєстрований з відповідачем розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на розірвання шлюбу погоджується. Суд ухвалив розглядати справу у попередньому судовому засіданні в порядку ст. 130, 174 ЦПК України. Вислухавши пояснения позивача, відповідача, дослідивши матеpiали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 09 серпня 1997 року, місце реєстрації шлюбу - відділ реєстрації одружень, актовий запис 651, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] 15 серпня 2005 року. В ciм'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на житгеві проблеми та шляхи їx вирішення, шлюбнi стосунки припинені та в теперешній час не підтримуються. Діти проживають разом із батьками. Відповідно до п. 10. постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання йоге недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їx дітей. За таких обставин суд вважае, що сім'я розпалась, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, враховуючи крім наведеного також наполегливе бажання позивача розірвати шлюб, що підтверджено ним й в судових засіданнях та принцип добровільності шлюбу i неможливості примушування до збереження шлюбних відносин, які закріплені у ст.ст. 24, 55, 56 СК України - суд вважає що позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивач ВАТ Полтаваобленерго звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Свої вимоги мотивуючи тим , що відповідач являється споживачем електричної енергії. Правилами користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. Споживач зобов»язаний своєчасно вносити оплату за спожиту електроенергію. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідач не виконує свої зобовязання і як наслідок це спричинило виникнення заборгованості у розмірі 270,19 грн. Оскільки [PERSON] ухиляється від добровільного погашення заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію , ВАТ Полтаваобленерго прохало суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 270,19 грн. та 30 грн. понесених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, прохає стягнути з відповідачка 270,19 грн. заборгованості за спожиту електроенергію та всі судові витрати, повязані з розглядом справи. Відповідач в судове засідання не з»явився про слухання справи був повідомлений завчасно, що підтверджується поштовим повідомленням. 13.09.2010 р. головуючим ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON] заборгувала ВАТ Полтаваобленерго 270,19 грн. за використану електроенергію і станом на 24.06.2010 р. являється відключеною від споживання електроенергії за несплату за послуги з користування електричною енергією. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до вказівок Закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, які звичайно ставляться. Позивач при подачі матеріалів позовної заяви до суду, згідно рішення Лубенської міської Ради, був звільнений від сплати державного мита. При таких обставинах державне мито в розмірі 51 гривні підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.04.2006 року померла його бабуся [PERSON], яка проживала в [INFO]. Все своє майно померла заповіла йому. Після смерті померлої залишилось спадкове майно, яке складається також з домоволодіння за вказаною адресою. Спадщину після смерті померлої він прийняв, але нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння з-за відсутності правоустановчих документів на це спадкове майно. Оскільки його право на спадкове майно не визнається, він звернувся з позовом до суду та просив визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Колонщинської сільської ради- в судове засідання не прибув, просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи- КП КОР «Макарівське БТІ»- в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і суд його приймає. Судом встановлено, що 05.04.2006 року померла гр-ка [PERSON], яка проживала в [INFO] та яка все своє майно заповіла позивачу, який спадщину прийняв. Після смерті померлої залишилось спадкове майно, до якого входить також домоволодіння в с.Колонщина Макарівського району,вул.Воровського,86. Але нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності правоустановчих документів на спадкове домоволодіння. Спадкове домоволодіння належало померлій [PERSON]на підставі запису №327 в погосподарській книзі №4 Колонщинської сільської ради за 2006-2010 р.р.. А тому праве власності на дане нерухоме майно може бути визнане за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

\~\~ Відповідач [PERSON] у судові засідання які призначалися на 30.08.2010 р. та на 13.09.2010 р., будучи сповіщений належним чином, не з`являвся, про причину неявки, суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.\~\~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] на задоволенні позову наполягає, просила розглянути справу у її відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження сина доньки [PERSON] - [INFO] , згідно якого батьком неповнолітньої є відповідач; копія свідоцтва про розірвання шлюбу сторін; копія паспорту позивачки.\~ \~ Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з відповідача [PERSON] , із яким розлучена і який є батьком дитини, пояснивши, що після розлучення сторони будь-яких стосунків не підтримують, мешкають окремо. Відповідач матеріально доньку не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько зобов`язаний це робити. В даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, мешкає разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач є військовослужбовцем, працює у військовій частині № [NUMBER] м. Рені. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення\~ аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, а домовленість про способи\~ надання\~ утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітньої, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через несумісність характерів. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в попередньому судовому засіданні. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 28.08.1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського РУЮ у м.Києві за актовим записом № 1269. Від шлюбу подружжя мають доньку Альону, [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям не склались через несумісність характерів. Подружжя проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з березня 2010 року. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що сімя розпалась остаточно, існує лише формально, її збереження неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх подружнє життя не склалося. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння життєвих поглядів на спільне життя з більшості питань, різні матеріальні та духовні цінності. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживання однією сім»єю фактично припинено. Примирення неможливе і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судовому засіданні заявниця та представник заявника [PERSON] підтримали вимоги, просили за взаємною згодою заявників шлюб розірвати, при цьому посилалися на те, що фактично вони не проживають, шлюб існує формально. Зазначили, що питання щодо місця проживання та подальшого виховання дитини ними вирішено добровільно. По домовленості син залишається проживати з [PERSON] та відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України між ними укладено договір про умови виховання дитини. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, не має. Вказали також на те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі обох заявників, при цьому розірвання шлюбу ніяким чином не порушить особисті та майнові права заявників, а також права дитини. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявники перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2001 року у відділі РАГС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 402 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України між заявниками укладено договір про умови проживання дитини, згідно з яким у зв»язку з наміром розірвати шлюб останні домовилися про те, що батьки розлучаються за взаємною згодою шляхом подання заяви до Деснянського районного суду м.Києва та з моменту розлучення дитина залишається проживати з матір»ю [PERSON], при цьому батько має право вільно спілкуватися з дитиною та зобов»язаний приймати участь у вихованні дитини, сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу, а мати надавати батькові можливість у безперешкодному спілкуванні з дитиною, сприяти батьку у вихованні дитини. Даний договір набирає чинності у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки заявники не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім»ю та відновити свої стосунки заявники не бажають. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім»я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім»ї приведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини. Тому є наявні підстави для задоволення заяви щодо розірвання шлюбу в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

В позові [PERSON] просила суд збільшити її частку у спадковому майні [PERSON] і визнати за нею право власності на всю спадкову земельну ділянку площею 4,1860 га з цільовим призначенням-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кагарлицької міської ради. Обґрунтувала позов тим, що вона і відповідач прийняли спадщину як спадкоємці 1 черги за законом і їх частки є рівними і відповідно до ст..1267 ч.З ЦК України мають право на зміну розміру часток у спадковому майні. В судовому засіданні позивач позов підтримала, а відповідач визнала позов. Судом встановлено на підставленні повідомлення державного нотаріуса, записів у державному акті, що позивач і відповідач є дітьми спадкодавця [PERSON] який помер 02.04.2009 року і прийняли спадщину як спадкоємці 1 черги за законом, так як протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини подали заяви про прийняття спадщини . Спадковим майном є земельна ділянку площею 4,1860 га ї цільовим призначенням-ведення товарного сільськогосподарського. Згідно ст.. 1267 ч.І ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.. 1267 ч.З ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою , посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Вирішення питання про зміну розміру часток у спадщині судом положеннями вказаної статті не передбачено. А тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, внаслідок чого вони припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо близько 23 років, він дійшов висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сімя розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин близько 23-х років, а тому він дійшов до висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, зазначила суду, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, неповнолітніх дітей вони не мають, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.04.1979р. (а.с.5), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, відповідач [PERSON] зазначила суду про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сімю немає. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved