overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до [PERSON] і вказують, що 13.09.2009 року помер їх син [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. З померлим відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі та мали двох малолітніх дітей - [PERSON] і [PERSON]. Вони своєчасно звернулися до Ізюмської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, відповідачка та діти проживали разом з померлим. Всі спадкоємці прийняли спадщину. Але у видачі свідоцтва про право на належну їм по закону частину спадщини після смерті сина нотаріусом було відмовлено у звязку з незгодою відповідачки з таким поділом частин спадщини. їх законних прав на 1/5 частини кожному квартири [ADDRESS], 1/5 частини кожному земельної ділянки, розташованої на території Комарівської сільської ради, 1/10 частини кожному житлового будинку № 1 по вул. Харківській в с. Комарівка Ізюмського району відповідачка не визнає, тому вони звернулася до суду. Позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги і просять позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить позов задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при: проведенні судового засідання при визнанні відповідачем позову. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦГІК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог частини 2 статті 174 ЦПК України сторони попереджені про наслідки визнання відповідачем позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Лікар - психіатр Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні Лук»янчук Л.В. звертається до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку у психіатричний заклад [PERSON], [INFO], мешканця [INFO]. У заяві зазначено , що [PERSON] 11.09.2010 р. доставлений в Чернігівську обласну психоневрологічну лікарню за направленням районного лікаря-психіатра, [PERSON], де був оглянутий лікарем-психіатром черговим по приймальному відділенню Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про неадекватну поведінку [PERSON], які надійшли від вихователів Прилуцької школи-інтернат лікарям Прилуцької міської дитячої лікарні, в зв»язку з чим хлопчик був госпіталізований в дитячу лікарню, де знаходився з 10.09.2010 року по 11.09.2010 року, був збуджений, мали місце галюцинації і тремор кінцівок. В лікарні хлопчик консультований райпсихіатром, котрий рекомендував лікування дитини в умовах психіатричної лікарні та оформив відповідне направлення. Зв»язатись з батьками і отримати згоду на госпіталізацію адміністрація школи-інтернат і Прилуцької дитячої лікарні вчасно не змогли. Комісія лікарів - психіатрів Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні 13.09.2010 року після огляду [PERSON] прийшла до висновку, що він страждає на тяжкий психічний розлад і потребує обстеження та лікування, які можуть бути надані лише в умовах психіатричного стаціонару. Представник психіатричного закладу заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку підтримала, просила її задовольнити, оскільки обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Прокурор проти госпіталізації у примусовому порядку [PERSON] у психіатричний заклад, не заперечує. Представник органу опіки та піклування вважає, що заява про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку обґрунтована, проти її задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника психіатричного закладу - лікаря-психіатра Лук»янчук Л.В., прокурора, представника органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про госпіталізацію у примусовому порядку у психіатричний заклад [PERSON]. В судовому засіданні підтверджено обґрунтованість рішення про госпіталізацію, оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад , потребує обстеження та лікування, яке може бути надане тільки в умовах психіатричного стаціонару, так як вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та не в змозі самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2004 року, актовий запис №634. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилається на те, що шлюб розпався з причин несумісностей характерів і поглядів на життя, внаслідок постійних сварок. Спільного хазяйства не ведуть. Шлюбно-сімейні відносини припинені більш півроку. Оскільки відповідач проти розірвання шлюбу заперечує, він вимушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, оскільки збереження сімї та поновлення шлюбно-сімейних відносин не можливо. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якої просить справу розглядати без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, тому, що при таких стосунках, які склалися між сторонами, враховуючи втрату ними почуття кохання і поваги один до одного, припиненні фактичних шлюбно-сімейних відносин і небажанні їх поновлення, подальше спільне життя і збереження шлюбу стали неможливими. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

22.07.2010р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням і скасування реєстрації посилаючись на те, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул.Южна, 6 в сел. Удачне Красноармійського району Донецької області. У вказаному будинку, крім позивачки по справі, її сина [PERSON], який є третьої особою по справі та його малолітньої доньки [PERSON], прописана відповідач [PERSON] колишня дружина сина позивачки. Після народження дитини сімейне життя у них не склалося і з жовтня 2009 року без будь яких причин [PERSON] покинула дитину, а сама стала проживати за адресою: [INFO]. На теперішній час відповідач відсутня за місцем прописки більш ніж 6 місяців, а тому позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням і зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Відповідач СГІРФО Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, з прийнятим рішенням по справі згодні. Третя особа [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги. Заслухавши пояснення і доводи сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні установлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Южна, 6 в сел. Удачне Красноармійського району Донецької області, на праві приватної власності належить позивачу по справі (а.с.10-14). У вказаному будинку крім позивачки по справі, її сина [PERSON], який є третьої особою по справі та його малолітньої доньки [PERSON], прописана відповідач [PERSON] колишня дружина сина позивачки (а.с.16,17-21), яка з жовтня 2009 року за вказаною адресою не проживає, добровільно забрала свої речі, покинула доньку та чоловіка і переїхала в інше місце проживання, тобто відповідач не проживає без поважних причин в будинку позивача більше 6 місяців. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON], а тому відповідно до ст.72 ЖК України, суд визнає відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

30.07.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 09 листопада 2004 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2008 року шлюбні відносини між ними припинені з причини несхожості характерів, частих сварок. Відповідач працює на шахті майстром підземних установок, має постійний прибуток, але відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, стан здоровя якої задовільний і додаткових витрат на оздоровлення в даний час не потрібно, а тому позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2004 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Шевченківської селищної ради м.Красноармійська Донецької області, актовий запис №7 (а.с.6), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідач, будучи батьком дитини позивачки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, працює на шахті майстром підземних установок, аліменти на користь інших осіб не сплачує. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

30.07.2010 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідач [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 листопада 2004 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2008 року шлюбні відносини між ними припинені з причини несхожості характерів, частих сварок, примирення з метою збереження шлюбу не можливо, а тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 09.11.2004 року зареєстрували шлюб у виконкомі Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис №7 (а.с.7), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2008 року з причини несхожості характерів, частих сварок, спільне господарство не підтримується, спору про виховання та місце проживання дитини немає. За цих обставин, суд вважає, що примирення між ними та збереження сімї неможливі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

21 травня 2010 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 11 серпня 2010 року і по теперішній час, від якого народила доньку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з цим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісяця. У судовому засіданні позивачка позов підтримала Відповідач та третя особа проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. З копії свідоцтва про народження, виданого 07 грудня 2007 року ( актовий запис № 110) відділенням РАЦС Барвінківського районного управління юстиції, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилася 24.11.2007 року у [PERSON]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання дитини, підтверджується довідкою виконавчого комітету Барвінківської міської ради Харківської області від 20.05.2010 року, згідно з якою [PERSON] дійсно проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде необхідним як аліменти на дитину, визначається судом. Приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, та те, що він сплачує на користь третьої особи аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу) , суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). На підставі наведенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2455 грн. 42 коп. В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 031583, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні змінивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 955 грн. 42 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримував теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 14.09.2010року складає 955 грн. 42 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON] в січні 2009 року звернувсь з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, посилаючись на те, що в 1997 році він уклав шлюб з [PERSON] 20 грудня 1997 року вона народила дитину - [PERSON] і 20 грудня 1997 року зареєструвала її народження у Великочернятинській сільській раді Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис №5 і його було записано батьком. Шлюб склався невдало і 21 жовтня 1999р. ВРАЦС Старокостянтинівського РУЮ було зареєстровано розірвання шлюбу, актовий запис №169. Він не являється біологічним батьком, вищевказаної дитини, про що йому повідомила [PERSON], а також йому стало відомо, що він страждав на безпліддя і не може мати дітей. Представник позивача позов підтримав, просить його задовільнити. Приставник відповідача позов визнав не заперечує проти його задоволення та суду повідомила, що позивач не являється батьком дитини - [PERSON]. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. 122 СК України, має право оспорювати своє батьківство, предявивши позов про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі і 21 жовтня 1999р. відділом РАЦС Старокостянтинівського райуправління юстиції було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] С, актовий запис .№169 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-БВ №041148 від 11.11.1999р.). 20 грудня 1999 рок\\ [PERSON] народила дочку - [PERSON] та її народження було зареєстроване '.9 лютого 1998 року у Великочернятинській сільській раді Стар око стя нт и н і в с ь ко му районі Хмельницької області, актовий запис №5. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] Суддом встановлено, що позивач не є біологічним батьком [PERSON]. Представник відповідача по справі визнала даний факт в судовому засіданні. Відповідно до в/листа №2-853 2005р.. виданого Старокостянтинівським районним суддом, Франков сплачує аліменти на користь [PERSON] С на утримання в розмірі % частини від доходів Таким чином, оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід виключити запис про [PERSON], як батька з актового запису про народження [PERSON] та припинити стягнення аліментів з [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.В обгрунтування позовних вимог зазначає, що їхній шлюб був зареєстрований 03.08.1996 року Вишнянсбкою сільською радою Городоцького району львівської області, актовий запис №3.11.12.1997 року у них народився син [PERSON], а 05.09.1999 року - дочка Наталія.Спільне життя між ними не склалось з вини відповідачки, яка в кінці червня 2006 року забрала дітей і переїхала з м.Канева Черкаської області, проживати до своїх батьків у с. Вишня Городоцького району Львівської області. Вони стали чужими людьми, разом не проживають та не ведуть спільного господарства з червня 2006 року. З відповідачкою, як з дружиною подружніх стосунків не підтримує. Вважає, що збереження їх сімї є неможливим, просив шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. Крім цього, просив справу розглянути у його відсутності у зв»язку з постійним проживанням у [INFO] та виконанням службових обов»язків. Відповідачка у судовому засіданні на розірвання шлюбу погодилась. Зазначила, що дійсно між нею та позивачем існують непорозуміння, тривалий час проживають окремо.За час наданий судом для примирення між ними таке не відбулось. Просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжяі збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, одружившись 03 серпня 1996 року, сторони з червня 2006 року спільно не живуть, жоднихстосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду сім"ї є різні погляди подружжя на життя, сім"ю, тривале роздільне проживання, відсутність взаєморозуміння. Позивач втратив до відповідачки почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Строк наданий судом для примирення до позитивного результату- не призвів. Розриваючи шлюб між сторонами суд, також враховує інтереси непознолітніх дітей сторін, повноційнний розвиток та виховання яких у сім"ї у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. Враховуючи наведене подальше проживання сторін та збереження їхньої сім"ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved