Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

15 вересня 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Полонського бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) та до [PERSON] в якій вказує, що з дружиною [PERSON] з метою забезпечення своїх дітей житлом придбали дітям приміщення нежиле, яке рішенням виконкому міської ради в грудні 2003 року переведено в жиле, для обслуговування будинку передано в приватну власність земельну ділянку. У вересні 2009 року позивач дізнався, що [PERSON] приховала справжні документи від БТІ і 23 березня 2005 року провела в БТІ реєстрацію придбаного приміщення як нежиле і тим самим позбавила їх дітей житла. Просить визнати реєстрацію нежилого приміщення 23 березня 2005 року як нежиле недійсним і скасувати його, зобовязати [PERSON] провести реєстрацію другого поверху придбаного для дітей як жиле. 14 січня 2010 року позивач збільшив позовні вимоги, просить залучити як відповідачів [PERSON] та [PERSON] і визнати недійсними договори купівлі-продажу другого поверху та підвалу та скасувати реєстрацію права власності на це приміщення, які відповідач [PERSON] 18 грудня 2006 року продала [PERSON], а відповідач [PERSON] 27 квітня 2007 року подарувала [PERSON] Також визнати недійсним та скасувати реєстрацію права власності на вказане приміщення за [PERSON], якій [PERSON] подарувала його 18 липня 2007 року. В судовому засіданні позивач вимоги підтримує повністю і підтвердив доводи позовної заяви. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує і пояснила, що за взаємною згодою із [PERSON] всі переоформлення спірного приміщення були ними здійснені для того, щоб отримати кредити і приміщення здати в заставу. Представники БТІ проти позову заперечують і в суді представник [PERSON] пояснила, що питанням реєстрації приміщення як нежилого займався позивач [PERSON] H.М. і в заяві на проведення обмірів є його підпис. Представник БТІ [PERSON] проти позову заперечує і пояснив, що реєстрація приміщення на підставі рішення третейського суду здійснена відповідно з чинним законодавством. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули. Представник третьої особи „Укрсиббанку [PERSON] в судовому засіданні пояснював, що за оформленням кредиту звертались подружжя [PERSON] та [PERSON] Спочатку їм відмовлено було в оформленні кредиту, бо приміщення було оформлено на дітей, а після того, як банкові ними було надано документи, що власником приміщення с [PERSON], тоді було надано кредит. Представник третьої особи [PERSON] пояснила, що дозвіл [PERSON] на продаж приміщення що належало дітям, виконавчий комітет Полонської міської ради надав при умові, що діти будуть забезпечені житлом. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши інші докази в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2003 року [PERSON]придбала для своїх дітей [PERSON] та [PERSON] другий поверх адміністративного приміщення площею 394 квадратних метрів та частину підвальногоприміщення загальною площею 279,1 м. кв. що в м. Полонне на вул.. Л.Українки, 113 „а". Рішенням виконкому Полонської міської ради № 486 від 17 грудня 2003 року дане приміщення отримало статус житлового, а рішенням сесії Полонської міської ради №18 від 03 березня 2004 року для обслуговування цього жилого приміщення виділено дітям у приватну власність земельну ділянку площею 0,03 га. Рішенням виконкому №1284 від 26 вересня 2006 року [PERSON] надано дозвіл на продаж цього приміщення. За договором купівлі-продажу від 18 грудня 2006 року [PERSON] продала нежитлове приміщення другого поверху та підвалу [PERSON] Рішенням третейського суду від 28 грудня 2006 року договір між [PERSON] та [PERSON] від 18 грудня 2006 року визнано дійсним 27 квітня 2007 року [PERSON] відповідно до укладеного договору дарування дарує вказане приміщення [PERSON], а [PERSON] відповідно до договору дарування від18 липня 2007 року дарує дане приміщення [PERSON] 30 липня 2007 року [PERSON] уклав договір поруки із банком „Укрсиббанк», згідно якого виступає поручителем за кредитним договором [PERSON] із цим банком від 30 липня 2007 року. [PERSON] 30 липня 2007 року уклала договір іпотеки для забезпечення кредитного договору - передала в іпотеку приміщення другого поверху підвалу, що отримано нею за договором дарування від [PERSON] Вказані обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами рішенням сесії і виконкому, договорами купівлі-продажі, дарування, поруки, іпотеки, рішенням третейського суду, витягами з реєстру права власності, журналами обмірів приміщення, заявою замовлення про реєстрацію приміщення, свідоцтво про одруження, свідоцтва про народження дітей. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним особа може бути позбавлена права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 177 Сімейного кодексу України дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається у разі гарантування збереження її права на житло. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними договорів купівлі-продажі другого поверху та підвалу не обґрунтованими, оскільки вказані приміщення були продані на підставі рішення органу опіки та піклування про надання дозволу [PERSON] продати ці приміщення. Дане рішення орагу опіки та піклування не скасоване на час розгляду справи в суді, тому позовні вимоги в частині визнання недійсним договір купівлі-продажу від 18 грудня 2008 року, договір дарування від 27 квітня 2007 року та реєстрацію права власності за цим договоромБондар Г.П., за договір дарування від 18 липня 2007 року та реєстрацію права власності за цим договором за [PERSON] до задоволення не підлягають.. Згідно ч.З ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. А згідно ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що позовні вимоги в частині зобовязати [PERSON] здійснити реєстрацію житлового приміщення на дітей приміщення підлягає до задоволення, оскільки діти могли набути права власності на жиле приміщення тільки після реєстрації в БТІ.. Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, державна реєстрація здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав. Пунктом 5 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що до створення єдиної системи органів реєстрації таку реєстрацію нерухомості здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст.55 Закону України „Про третейські суди, в редакції, чинною на час реєстрації права власності за [PERSON] в січні 2007 року, виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що БТІ повинно було здійснити реєстрацію права власності 29 січня 2007 року за [PERSON] приміщення другого поверху та підвалу на підставі рішення третейського суду тільки при предявленні нею виконавчого документа компетентного суду. Тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Outcome: partial