Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва далі (Управління ПФУ) в якому просив зобов'язати відповідача поновити йому виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року. В позовній заяві позивач вказав, що 04.11.1976 року він вийшов на пенсію, та з 11.11.197 6 року, мешкаючи на території України, за адресою [ADDRESS], отримував пенсію за віком. 27.02.1996 року він виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, та з 01.09.1996 року йому було припинено виплату пенсії на підставі ст..51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). В подальшому 02.03.2010 року він звернувся до Управління ПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії, однак йому було відмовлено. Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними просив суд зобов'язати Управління ПФУ поновити йому виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року, тобто з моменту винесення Конституційним Судом України рішення за Конституційним поданням Верховного Суду України, яким були визнані неконституційними положення ст.4 9 ч.І п.2 та другого речення ст.51 Закону № 1058-IV. У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволені відмовити, пояснивши, що на даний час порядок проведення виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, законодавчо не врегульовано, оскільки, зміни до Закону № 1058-IV внесені не були, крім цього, Управління ПФУ розглядає питання про відновлення раніше призначеної пенсії при звернені особи з відповідною заявою, а [PERSON] з такою заявою до них не звертався. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши матеріали пенсійної справи [PERSON] №108499 суд встановив наступне: Позивачу [PERSON] рішенням комісії по призначенні пенсій при виконкомі Заводської Райради м.Миколаєва від 17.11.197 6 року №3/240 було призначено пенсію за вислугу років. В подальшому рішенням того ж органу №465/5 від 09.01.1985 року вид пенсії позивачу було змінено за його заявою на пенсію за віком. Яка йому і виплачувалася Управлінням ПФУ до його виїзду у 1996 році на постійне місце проживання у державу Ізраїль. З 01.09.1996 року виплату пенсії [PERSON] було припинено на підставі ст..51 Закону № 1058-IV. Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України. Позивач [PERSON] є громадянином України, що підтверджується його закордонним паспортом, дійсним до 29 липня 2014 року. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. 07.10.2009 року рішенням Конституційного Суду України у справі №1-32/2009 було визнано неконституційним положення ст.4 9 ч.І п.2 та другого речення ст.51 Закону № 1058-IV, де зазначалось, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Оскільки вищевикладене положення законодавства визнано неконституційним і втратило чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, Ґрорс O.A., як громадянин України має право на отримання призначеної йому пенсії за віком не залежно від місця його проживання. Згідно п.37 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV», затвердженого постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, - орган, що призначає пенсію, розглядає питання про відновлення раніше призначеної пенсії при звернені особи з відповідною заявою. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до Управління ПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії 02.03.2010 року, у чому йому було відмовлено, що підтверджується листом відповідача на ім'я [PERSON] від 11.03.2010 року №57/89/02 (A.c.8) . На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на пенсійне забезпечення було порушено неправомірними діями Управління ПФУ, та підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання відповідача поновити [PERSON] виплату пенсії за віком, на підставах визначених пенсійним законодавством починаючи з дня звернення з заявою до Управління ПФУ тобто з 02.03.2010 року. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не звертався до Управління ПФУ з відповідною заявою про поновлення виплати пенсії суд не приймає до уваги, так як вони спростовані дослідженими по справі доказами. Також суд не приймає до уваги, посилання представника відповідача на відсутність нормативно-правового врегулювання механізму виплати пенсії громадянам, що проживають за кордоном, оскільки згідно ст..49 ч.2 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Вищезазначене Рішення Конституційного Суду України суд вважає достатньою підставою для відновлення виплати пенсії [PERSON] На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягаючі частковому задоволенню.

Outcome: approved