Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

05 липня 2010 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] Пенсійного Фонду України в місті Добропілля Донецької області та просить визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії за період з 01.11.2006 року по 22.05.2008 року відповідно до ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити недоплачену пенсію із розрахунку не менш ніж 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2006 року по 22.05.2008 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що за нею визнано статус учасника ліквідації .наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом третьої групи та перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропіллі Донецької області. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй призначена пенсія з урахуванням заробітку за роботу в зоні відчуження в розмірі фактичного відшкодування шкоди. Відповідно до зазначеного Закону, останній 22.03.2008 року призначена пенсія із розрахунку 6-ти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. З листопада 2006 року по травень 2008 року пенсія виплачувалась в розмірах, значно менших ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому вона звернулась до відповідача про перерахунок пенсії за зазначений період, однак позитивного результату не отримала, їй було відмовлено, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача за угодою про надання правових послуг [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зазначивши, що з метою реалізації права осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1 від 03.01.2002 року (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 13.07.2004 року № 894, з 01.09.2004 року). Відповідно до п. 2 вказаної Постанови, розрахунок додаткових пенсій та пенсій, передбачених ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провадився виходячи з розміру 19,91 грн., (з 01.09.2004 -22,30 грн.), постановою КМУ № 1293 від 27.12.2005 року вказані розміри пенсій збільшено в 3,5 рази (учасники ліквідації аварії в 1986 році) та 2,5 рази (інші учасники ліквідації аварії). Враховуючи конституційну норму щодо обов'язкового виконання постанов КМУ (ст.П7 Конституції України), [PERSON] ПФУ в м.Добропілля при визначенні розміру пенсії позивачки було правомірно застосовано вищевказані постанови КМУ. Просить суд з цих підстав в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши викладені у позовній заяві доводи позивача та заперечення на них відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом третьої групи та перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропілля Донецької області, що підтверджується посвідченням серія А № 052624, виданим 14 лютого 1995 року, вкладкою до цього посвідчення, та довідкою МСЕК № 232699 від 30.01.1995 року, якою підтверджено втрату працездатності внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС у 50% (а.с.5-8). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного г забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 49 Закону України №796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України № 796, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по третій групі інвалідності - 6-ти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України №796 особам, віднесеним до першої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам третьої групи 50% мінімальної пенсії за віком. При обчисленні державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір мінімальної пенсії за віком розраховується, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". А саме, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України та щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно ч. З ст. 67 Закону України № 796, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій. Постанови Кабінету Міністрів України, встановлюючи значно менший, ніж Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розмір для розрахунку величини основної та додаткової пенсій, а також конкретні мінімальні розміри державної пенсії, вступають в протиріччя з положеннями Закону України № 796. Відповідно до Конституції України, Закони мають пріоритет над підзаконними нормативно -правовими актами. Підзаконні нормативно-правові акти органів державної влади, в тому числі і постанови Кабінету Міністрів України, приймаються з метою забезпечення виконання Законів України та не можуть суперечити їм. У разі протиріччя між Законом та підзаконним нормативно-правовим актом застосуванню підлягають положення Закону. 31 жовтня 2006 року набрав чинності Закон України № 231-16 „Про внесення змін в Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким доповнено ст. 67 ч.3, яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. А також доповнено ст. 71, яка містить припис, що дія положень Закону № 796 не може призупинятися іншими Законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону". Таким чином, доводи представника відповідача щодо правомірності дій УПФУ в м.Добропілля по нарахуванню та виплаті пенсій, передбачених ч.4 ст. 54 та ч.1 ст. 50 Закону України №796-Х1І за період з 01.11.2006 року по 22.05.2008 року на підставі постанов Кабінету Міністрів України, є необґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, тобто його дії є незаконними, а вимоги позивача по перерахуванню пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01 листопада 2006 року по 21 травня 2008 року необхідно задовольнити, зобов'язавши відповідача здійснити перерахунок та виплату належних сум відповідно до Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2006р. до 21.05.2008р. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю позовна давність не поширюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial