Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить суд визнати неправомірною відмову відповідача у перерахунку та виплаті не довиплачених сум на оздоровлення за 2007-2009 роки та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення на його користь 8710 грн. у вигляді недоотриманої суми на оздоровлення за вказані роки посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи " та учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і має право отримувати у зазначені роки щорічно п'ять мінімальних заробітних плат на оздоровлення, але йому відповідач виплачував допомогу на оздоровлення не відповідно до вимог п.З ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а значно в нижчому розмірі, ніж це передбачено цим Законом, чим були порушені його права на отримання зазначеної допомоги. Позивач підтримав позов і просив суд задовольнити позов та зобов'язати відповідача зробити перерахунок і виплатити позивачу недовиплачену допомогу на оздоровлення із розрахунку п'яти мінімальних заробітних плат, але лише за 2002 - 2010 роки. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює розгляд справи на підставі наявних матеріалів з постановленням заочного рішення.. Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом 2 групи із захворюванням пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням 1 категорії серії А №410536, виданим 20 березня 2003 року, висновком МСЕК. від 26.06.1991 року та довідкою УПСЗН № 1539 від 12.04.2010 року. Позивачу, як ліквідатору аварії на ЧАЕС та інваліду 2 групи згідно згаданої довідки у 2002,2003,2004,2005 роках на оздоровлення було виплачено по 26,70 грн.; 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 роках було виплачено на оздоровлення по 120 гривень щорічно. Стосовно виплати коштів за 2007 рік , рішення Конституційного суду України 06-РП від 09 липня 2007 року, тобто після нарахування та виплати цих коштів, а тому виплати до 09 липня 2007 року, не були визнані неконституційними і тому не можуть бути визнані судом загальної юрисдикції, як незаконні і тому не підлягають перерахунку. Щорічна допомога на оздоровлення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інваліду другої групи відповідно до ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.06.1996 року була передбачена доповненнями до вказаної статті в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При прийнятті ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік п.28 розділу другого цього - Закону внесені зміни до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» і ч. 5 ст. 48 вказаного Закону викладена була в такій редакції: "Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, винесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Зміни, внесені 28.12.2007 року ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними, згідно з Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 . Виплата позивачу допомоги на оздоровлення була проведена згідно довідки УПСЗН 12.06.08 |е*\. тобто після винесення 22.05.08 Конституційним судом України Рішення 10 -РП, яким зміни до я.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ятастрофи» були вже визнані неконституційними, тому суд вважає, що розміри вказаної вище «волати позивачу на оздоровлення починаючи з 22 травня 2008 року не відповідали вимогам ст.48 Ш "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06 1996 року, тому що в цьому Законі, до якого були внесені змії було зазначено, що виплати на оздоровлення учасникам ліквідації Чорнобильської катастрофи і інвалідам 2 групи повинні були виплачуватися в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на час виплати. Управління праці та соціального захисту населення при нарахуванні та виплатах у 2008 - 2010 роках керувалося підзаконними актами, а саме: Постановами Кабінету Міністрів України за №836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 р., які суперечать ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому суд, враховуючи пріоритетність Законів України над Урядовими постановами вважає, що право [PERSON] на отримання допомог на оздоровлення підлягає судовому захисту. Враховуючи, що нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення позивачу за 2008 - 2010 роки, проведено всупереч вимогам ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в значно нижчому розмірі, ніж передбачено зазначеним вище законом, і строк звернення до цивільного суду позивачем не пропущений його позовні вимоги підлягають задоволенню частково починаючи з 22 травня 2008 року включаючи і. виплату за 2009 рік, 2010 рік. Суд вважає за необхідне зобов'язати УПСЗН перерахувати [PERSON] та зобов'язати виплатити допомогу на оздоровлення за 2008, 2009,2010 роки відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року із розрахунку п'яти мінімальних заробітних плат. Відповідно до ч.З ст. 152 Конституції України матеріальна шкода завдана фізичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому Законом порядку. Оскільки шкода заподіяна позивачу органом Державної влади, то відповідно до ст.1175 ЦК України така шкода повинна бути відшкодована державою незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів, оскільки необхідні кошти виділяються органу на зазначені виплати.

Outcome: partial