Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Позивачем, [PERSON], поданий до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, [PERSON] у якому позивач просить стягнути з відповідача, [PERSON] на його користь за договором позики (розпискою) борг у сумі 16\~120 (шістнадцять тисяч сто двадцять) гривень, три відсотки річних у сумі 181 (сто вісімдесят одна) гривня 52 копійки, проценти за користування позикою у сумі 1 195 (одна тисяча сто дев»яносто п»ять) гривень 75 копійок, що разом складає 17 496 (сімнадцять тисяч чотириста дев»яносто шість) гривень 75 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позові зазначив про те, що 05 березня 2010 року відповідач, [PERSON] отримав позику від нього грошові кошти в сумі 16120 гривень, які зобов»язався повернути протягом 3 днів з моменту отримання, тобто до 08 березня 2010 року, що підтверджується розпискою, наданою відповідачем. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей також роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з розпискою, відповідач зобов»язався повернути суму позики протягом трьох днів з моменту отримання коштів. Згідно ч. 5 ст. 264 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Враховуючи те, що 08 березня 2010 року було вихідним днем, строк виконання настав 09 березня 2010 року. У вищевказаний строк та до теперішнього часу відповідач на порушення своїх договірних зобов»язань позику не повернув. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 09 березня 2010 року по 23 липня 2010 року відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання на 137 днів. Три проценти річних від простроченої суми становлять 181 гривню 52 копійки. Розмір процентів нарахованих на суму позички на момент подачі даного позову складає 1195 гривень 75 копійок. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але до суду надав заяву, згідно даних якої просить справу розглянути за його відсутності, у зв»язку з неможливостю прибути у судове засідання через службове завантаження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що 05 березня 2010 року відповідач, [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику у вигляді грошових коштів в сумі 16120 гривень, які відповідач зобов»язався повернути протягом 3 днів з моменту отримання, тобто до 08 березня 2010 року, що підтверджується розпискою, наданою відповідачем. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей також роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з розпискою, відповідач зобов»язався повернути суму позики протягом трьох днів з моменту отримання коштів. Згідно ч. 5 ст. 264 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Враховуючи те, що 08 березня 2010 року було вихідним днем, строк виконання настав 09 березня 2010 року. У вищевказаний строк та до теперішнього часу відповідач на порушення своїх договірних зобов»язань позику не повернув. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 09 березня 2010 року по 23 липня 2010 року відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання на 137 днів. Три проценти річних від простроченої суми становлять 181 гривню 52 копійки. Розмір процентів нарахованих на суму позички на момент подачі даного позову складає 1195 гривень 75 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved