Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06 лютого 2010 року на 24 км автошляху Т-І6-22 «Кодима - Слобідка - Котовськ», відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «КІА-Sportage» д/н [NUMBER] , що належить йому на праві приватної власності, не враховуючи дорожньої обстановки та не вибравши безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем позивача, марки «Ford- Transit», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві приватної власності, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Колимського районного суду Одеської області від 22 лютого 2010 року відповідача по справі було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Також позивач вказує, що крім збитків, спричинених пошкодженням його автомобіля, йому було спричинено й інших збитків. За висновком експерта ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», вартість прямого нанесеного збитку становить 9075 гривень 82 копійки. За складання цього висновку позивачем було сплачено 525 гривень. Крім цього, позивач вказує, що ним були понесені витрати по оплаті послуг по виклику евакуатора, простой автомобіля, послуги по усуненню дефектів меблів після ДТП, заробітну платню працівникам (водіям) СПД - ФО [PERSON] за час простою автомобіля, телефонні переговори зі страховою компанією, відрядження працівника СПД - ФО [PERSON] до міста Одеса у страхову компанію. Загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди оцінена позивачем в розмірі 4036 гривень 50 копійок. Внаслідок того, що відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати матеріальні збитки, понесені позивачем внаслідок ДТП, СПД - ФО [PERSON] був вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просить стягнути з [PERSON] на свою користь 4036 гривень 50 копійок, як відшкодування завданої майнової шкоди та 5000 гривень завданої моральної шкоди. Також позивач просить покласти на відповідача [PERSON] відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що матеріальні збитки понесені позивачем внаслідок ДТП були відшкодовані страховою компанією AT «Українська охоронно-страхова компанія». Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2010 року в 14 год. ЗО хв. на 25 км дороги Т-16-22 «Кодима - Слобідка - Котовськ» (Одеська область) відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю належного Відповідачу автомобіля марки «КІА-Sportage» д/н [NUMBER] , та автомобіля марки «Ford-Transit», д/н [NUMBER] , що належить позивачу. Згідно довідки №8569639 від 10 березня 2010 року складеної ВДАІ з ОАТ Колимського району Одеської області дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який порушив пункти 2.3, 11.3 Правил дорожнього руху України. Також постановою Колимського районного суду Одеської області від 22 лютого 2010 року [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП . Постанова не оскаржена. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода, спричинена пошкодженням транспортного засобу «Ford-Transit», д/н [NUMBER] . Розмір шкоди встановлений висновком незалежної оцінки з визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля, і складає 9075 гривень 82 копійки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду калькуляцію послуг (вантажоперевезення) на 1 км «автомобілем Форд», яка не може бути прийнята судом до уваги, тому як за нормою ст. 22 ч. 2 пп. 2 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Проте, позивачем не надано доказів, які б могли засвідчити понесені ним реальні збитки в наслідок знаходження автомобіля на ремонті. Посилання на те, що він міг би отримати дохід від виконання вантажоперевезень не можна розцінювати як упущену вигоду, оскільки є припущенням та не носить реальний характер. Відповідно до ч. З ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем була надана до суду деталізація нарахувань за міжміські, міжнародні розмови за періоди з 01 лютого 2010 року по 30 квітня 2010 року по дзвінкам на телефонні номери представників страхової компанії AT «Українська охоронно-страхова компанія» на загальну суму 112 гривень 13 копійок (а с. 10-12). В судовому засіданні відповідач підтвердив, що номери телефонів, вказані в деталізації нарахувань за міжміські розмови, дійсно належать представникам страхової компанії AT «Українська охоронно-страхова компанія». Тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, щодо відшкодування збитків, витрачених на телефонні розмови з представниками страхової компанії AT «Українська охоронно-страхова компанія», у розмірі 112 гривень 13 копійок. Також, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, щодо відшкодування збитків, витрачених на поштове відправлення до страхової компанії AT «Українська охоронно-страхова компанія» в м. Київ у розмірі 5 гривень, що підтверджується касовим чеком «Укрпошти» (а.с. 13). Вимоги позивача по стягненню з відповідача збитків, витрачених на відрядження працівників [PERSON] та [PERSON] не можуть бути задоволені у повному обсязі, тому як позивачем надані звіти про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт оформленні з порушенням «Порядку складання Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України 19 вересня 2003 року №440. Та не надано аніяких квитанція чи або квитків щодо затрат вказаних у звіті по [PERSON] , до звіту по [PERSON] додано чек на проїзд Котовськ - Кодима від 18.03.2010. на 7 грн., та проїзний документ Кодима - Котовськ від 18.03.2010 на 20 грн. 27 копійок. Тому за таких підстав ці витрати підлягають стягнення з відповідача. Безпідставними є вимоги позивача по відшкодуванню вартості усунення дефектів меблів після ДТП у розмірі 274 гривні 38 копійок, (а.с. 18). Тому як суду не відомо, що саме за меблі були відремонтовані підприємцем [PERSON] . Доказів того, що під час ДТП, винуватцем якої став [PERSON] , були пошкоджені меблі, які перевозились в автомобілі позивача, суду не представлено. Касовий чек № [NUMBER] АЗС ПМП «Октан» від 06 лютого 2010 року (а.с. 19) також не може бути прийнятий судом, як доказ витрат позивача, пов`язаних з даною ДТП, тому як позивачем в судовому засіданні не було належним чином доказано що саме ця сума витрат пішла на евакуація автомобіля з місця ДТП. Щодо посилань позивача на оплату праці робітників водія [PERSON] , водія [PERSON] та вантажника [PERSON] за 10 годин робочого часу в розмірі 240 гривень, то суд також не може вважати табель за місяць лютий 2010 року (а.с. 20) доказом того, що ці працівники виконували якісь роботи, пов`язані з даною ДТП. Згідно положень ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно ст. 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В своїй позовній заяві позивач СПД - ФО [PERSON] просить на його користь з відповідача [PERSON] стягнути 5000 грн. моральної шкоди яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, враховуючи всі обставини справи суд вважає за можливе частково задовольнити вимогу позивача про стягнення моральної шкоди на його користь у розмірі 500 грн. В своїй позовній заяві позивач просить покласти на відповідача [PERSON] відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стягнути з [PERSON] на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] відшкодування судових витрат в розмірі - 91 гривню державного мита та 120 гривень витрат на 1ТЗ.

Outcome: partial