Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із позовом до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Кіровського району про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди спричинених внаслідок залиттям квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вище зазначеної квартири розташовані горищні приміщення з горищною системою опалення, та дах, власником яких є відповідач. На протязі 2004-2005 років, внаслідок пориву труб опалення та розгерметизації даху сталося залиття квартири. Внаслідок сходу гарячої води, сталося значне пошкодження квартири. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється, тому позивач просить суд: - стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в сумі 2289 грн.; - стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в сумі 20\~000 грн.; - судові витрати по справі. В ході судового засідання, позивач посилаючись на ті самі вимоги просив позов задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що з дня залиття квартири березня 2004 року до дня подачі позовної заяви 14 серпня 2009 року, пройшло пять років, строк позовної давності з дня першого затоплення закінчився в березні 2007 р., з дня другого затоплення в березні 2008 р., тому просив суд зазначений позов залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позовних вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа робила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У відповідності з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що лише на початку 2007 року коли квартира висохла та була придатна до ремонту, виникла можливість визначити розмір матеріальної шкоди та звернутися позивачу до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вище зазначеної квартири розташовані горищні приміщення з горищною системою опалення, та дах, власником яких є відповідач. На протязі 2004-2005 років, внаслідок пориву труб опалення та розгерметизації даху сталося залиття квартири. Про що співробітниками ЖРЕПу №7 та РЕУ №4 були складені відповідні акти залиття квартири від 01.04.2004 р., 13.05.2004 р., 23.04.2005 р., 11.05.2005 р. (а.с.7-10). Згідно договорів підряду від 06.02.2007 р. та 12.03.2007р. (а.с.16, 17) та товарних чеків (а.с.12-15), вартість відновлювального ремонту складає 2289 грн. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття квартири складає 2289 грн., тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь суму матеріального збитку підлягають задоволенню. В лютому 2009 року позивач звертався до відповідача з проханням зарахувати вартість ремонту на рахунок сплати за квартиру, однак останній відмовив посилаючись на заборону чинного законодавства примати від населення компенсації в рахунок квартирної плати за виконані роботи (а.с.19). 16.03.2009 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про добровільне відшкодування збитків завданих залиттям, однак відповідач відмовив. В судовому засіданні також встановлено, що в результаті злиття квартири позивача, довготривалого невідшкодування відповідачем завданої позивачу матеріальної шкоди, позивачу була також завдана моральна шкода. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Завдану позивачу моральну шкоду, яка була спричинена в результаті залиття квартири, довготривалою відмовою відповідача у відшкодуванні завданої шкоди, суд оцінює в 1000 гривень. Та приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1000 гривень. Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по оплаті державного мита у розмірі 51 (пятдесят одна) грн. та 252 (двісті пятдесят дві) грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають задоволенню в повному об'ємі. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: partial