Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнанні права власності в порядку спадкування за законом, що були викладені ними в уточненій позовній заяві. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що позивачки є рідними дочками [PERSON], померлого 17 вересня 2009 року. Відповідачка була з червня 1991 р. в зареєстрованому шлюбі з померлим. У шлюбі їх батьком та відповідачкою була куплена квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №7017, на імя відповідачки. Квартира в житловому будинку в цілому складається з: 1-коридор, 2-кладова,3-ванна, 4-кухня, 5-житлова кімната, лоджія. Житлова площа квартири -16,7 кв.м., загальна площа 32,6 кв.м., приведена площа 36,0 кв.м., із них 3,4 кв.м. лоджія. На час смерті спадкодавця вищезазначена квартира [ADDRESS] знаходилась в спільній сумісній власності їх померлого батька та відповідачки без виділення часток. Частки їх батька та відповідачки були рівними, так як ні договором, ні рішенням суду частки співвласників не були змінені, а тому спадкодавцю [PERSON] на день його смерті належала ? частина спірної квартири. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись с заявою № 2133 від17.11.2009 року про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Позивачка [PERSON] відмовилась від спадщини, подавши приватному нотаріусу [PERSON] заяву від 18 листопада 2009 року за реєстром № 2137 на користь [PERSON] Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування у звязку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачі просять суд виділити частки , що знаходиться в спільній сумісній власності подружжя в квартирі [ADDRESS] та визначити , що частка померлого 17 вересня 2009 року [PERSON] складала ? частину в кв.№ 38 буд.№13 по вул. Набережній Леніна в м. Дніпропетровську, частка [PERSON] складає теж ? частину тієї ж квартири, а також визнати право власності а порядку спадкування по 1/6 частині [ADDRESS] позивачкам та відповідачці. У судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просили їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд в його задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнанні права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. Судом по справі встановлено, що позивачки є рідними дочками [PERSON], померлого 17 вересня 2009 року. Відповідачка була з червня 1991 р. в зареєстрованому шлюбі з померлим. У шлюбі, їх батьком та відповідачкою, була куплена квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №7017, на імя відповідачки. Квартира в житловому будинку в цілому складається з: 1-коридор, 2-кладова,3-ванна, 4-кухня, 5-житлова кімната, лоджія. Житлова площа квартири -16,7 кв.м.,загальна площа 32,6 кв.м., приведена площа 36,0 кв.м., із них 3,4 кв.м. лоджия. На час смерті спадкодавця вищезазначена квартира [ADDRESS] знаходилась в спільній сумісній власності їх померлого батька та відповідачки без виділення часток. Відповідно до ст.22 КпШС УРСР (в ред..1969 р.) майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ст.370 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається із наданих доказів по справі між подружжям не було домовленості, рішення суду або іншого правовстановлюючого документу про зміну часток, тож кожному з них належить по ? частині квартири № 38 в буд.№ 13 по вул. Набережній Леніна в м. Дніпропетровську. Далі, судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, звернувшись с заявою № 2133 від17.11.2009 року про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Позивачка [PERSON] відмовилась від спадщини, подавши приватному нотаріусу [PERSON] заяву від 18 листопада 2009 року за реєстром № 2137 на користь [PERSON]Л.(а.с.13). Відповідно до ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Таким чином, 1/6 частка, що належала [PERSON], як спадкоємиці першої черги перейшла до [PERSON], за якою належить визнати право власності в порядку спадкування після померлого 17.09.2009 року [PERSON] на 1/3 квартири [ADDRESS]. Що до заперечень проти позову відповідачки [PERSON], то вони безпідставні, бо відповідачка не надала суду жодних доказів придбання нею спірної квартири за її особисті кошти.

Outcome: partial