Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

23.04.2009 року позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначила, що 24.04.2006 року померла її мати [PERSON], після смерті якої вона прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. При оформлені спадщини, на запит нотаріуса, відповідач по справі повідомив, що відкритих рахунків на імя спадкодавця в «ПРИВАТ БАНКУ» не існує. Разом з тим, при перегляді документів, які належали матері, позивач виявила банківські документи, з яких вбачається наявність відкритих банківських рахунків у відповідача. Посилаючись на те, що до неї, як спадкоємця перейшли всі права спадкодавця, в тому числі і право на банківські вклади та на факт приховування відповідачем інформації про наявні банківські рахунки на імя спадкодавця, порушення в цій частині її прав спадкоємця, позивач просила суд визнати за нею право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ЗАТ КБ «Приват Банк», які були відкриті на імя [PERSON] за договорами банківського вкладу та банківського рахунка: №70419923717001, №26254001712118, №88195091717118, №26207004017001, №26359806354600194816, №70419923717304, №29241004017501 та стягнути їх на її користь. В процесі судового розгляду справи позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги. За останніми уточненими позовними вимогами позивач, посилаючись на викладені в позові обставини, просила суд визнати за нею право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у ЗАТ КБ «Приват Банк», які були відкриті на імя [PERSON] за договорами банківського вкладу та банківського рахунка: №70419923717001, №26254001712118, №26359806354600194816, №26207004017001, №70419923717304, №29241004017501 в сумі 44998,00 гривень та стягнути ці кошти на її користь, просила стягнути з ЗАТ КБ «Приват Банк» на її користь матеріальну шкоду в сумі 44998,00 гривень та 10000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, а також всі судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав. Посилаючись на проведення повного розрахунку з [PERSON] по договорам банківських вкладів, безпідставність та недоведеність позовних вимог, просив суд повністю відмовити в задоволені позову. Залучена до участі в даній справі в якості третьої особи [PERSON] в судове засідання за викликом не зявилася. На адресу суду надійшла письмова заява від третьої особи [PERSON] про розгляд справи у її відсутність. Справа у відповідності до думок сторін та письмової заяви, розглянута у відсутність третьої особи, враховуючи наявність у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні всі наявні фактичні обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи між відповідачем ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] в 2005 році існували правовідносини, що виникли на підставі укладених депозитних договорів: 1. SAMD № 06000001473864 від 08.11.2004 року із сумою вкладу 15000 гривень, 2. SAMD № 06000001194530 від 01.09.2004 року із сумою вкладу 6200,86 гривень, 3. SAMD № 25000004564946 від 15.11.2005 року із сумою вкладу 10000,00 гривень. 24.04.2006 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими на її імя. При оформлені спадщини, відповідач, на запит нотаріуса, повідомив, що відкритих рахунків на імя спадкодавця в «ПРИВАТ БАНКУ» не існує. Разом з тим, позивач надала суду документи, які належали спадкодавцю, в тому числі банківські квитанції, чеки та ощадну книжку, з яких вбачається, що у відповідача, як банківської установи, були відкриті банківські депозитні рахунки на імя спадкодавця - [PERSON]. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадщина належить позивачу з часу її відкриття. Право на банківський вклад входить до складу спадщини, незалежно від способу розпорядження ним, на підставі ст.1228 ЦК України. Відповідач в своїх письмових запереченнях, як на підставу відмови в задоволені позову, посилається на відсутність відкритих в банку депозитних рахунків на імя [PERSON], на факт припинення депозитних договорів та виплату спадкодавцю всіх належних їй до виплати грошових сум та недоведеність позивачем існування цих депозитних договорів, недоведеність підстав позову, недоведеність заподіяння їй з вини банку моральної шкоди. Відсутність у позивача екземплярів договорів банківських вкладів, на що як на одну із підстав у відмові в задоволенні позову, посилається представник позивача, компенсується відсутністю у відповідача других екземплярів цих же договорів та письмових заяв [PERSON] про дострокове закриття цих депозитних рахунків. Суд, у рахуванням дослідженого, не приймає до уваги заперечення представника відповідача на позов з огляду на те, що останній не надав суду, не дивлячись на винесення ухвали суду про забезпечення доказів, ніяких документів письмових доказів того, що вказані депозитні рахунки були закриті з ініціативи спадкодавця [PERSON] по її письмових заявах про дострокове розірвання договорів банківських вкладів. Суд вважає безпідставними заяви представника відповідача про те, що вказані документи по банківським вкладам [PERSON] не збереглися через їх втрату, а тому покладає всю вину із втрати цих документів на відповідача. Так, відповідно до затвердженої Нацбанком України Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку в установах банку, такі рахунки закриваються на підставі письмової заяви клієнта, а строк зберігання банківських документів становить 10 років, згідно із затвердженим постановою НБУ №601 від 08.12.2004 року «Переліком документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України із зазначенням строків зберігання». Враховуючи наявність вини відповідача у невиконанні ухвали суду про забезпечення доказів, не надання ним суду доказів (документів) підтверджуючих дострокове припинення зобовязань по договорах банківського вкладу, суд, на підставі ч.2 ст.614 ЦК України, вважає, що відповідач не довів своєї невинуватості у не порушенні ним вказаних зобовязань. З урахуванням викладеного, на підставі ст.3 Конституції України, суд приходить до висновку, що людина та її права, являються найвищою цінністю держави. Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не надано, на виконання ухвали суду, документів про дострокове припинення вкладником договорів по банківських вкладах, суд, приходить до висновку про порушення прав вкладника, які захищаються ст.ст. 37-41, 45, 55-58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а в даному випадку прав позивача, як спадкоємця вкладника, а тому, ці порушенні права - підлягають судовому захисту, у відповідності до ст.16 ЦК України. Тому, у відповідності з дослідженим в судовому засіданні, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ЗАТ КБ «Приват Банк», які були відкриті на імя [PERSON] за договорами банківського вкладу SAMD № 06000001473864 із сумою вкладу 15189,12 гривень, по банківському вкладу SAMD № 25000004564946 із сумою вкладу 10002,04 гривень, SAMD № 06000001194530 із сумою вкладу 6293,77 гривень, та її вимоги про стягнення з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошових коштів по банківським вкладам SAMD № 06000001473864 із сумою вкладу 15189,12 гривень, по банківському вкладу SAMD № 25000004564946 із сумою вкладу 10002,04 гривень, SAMD № 06000001194530 із сумою вкладу 6293,77 гривень, а всього на загальну суму 31484,93 гривні. Крім того, на думку суду, через порушення відповідачем прав позивача, остання зазнала моральної шкоди. Враховуючи обставини справи, характер порушених прав, глибину, тривалість душевних страждань позивача, відсутність проявів настання будь-яких шкідливих наслідків для її здоровя, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд, відповідно до ст. 23 ЦК України, вважає, що моральна шкода позивачу повинна бути відшкодована в грошовому еквіваленті, і достатньою компенсацією на відшкодування завданої їй моральної шкоди буде факт задоволення її позовних вимог у спосіб стягнення з відповідача 500 гривень в рахунок відшкодування цієї моральної шкоди. Разом з тим, на думку суду, не підлягають задоволенню, як безпідставні, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди у розмірі 44998 гривень, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону і не підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.79, 85, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі 81 гривні та витрат повязаних з розглядом справи у вигляді витрат, повязаних з явкою до суду, в сумі 2155,55 гривень.

Outcome: partial