Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

В червні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням - квартирою № 16 будинку № 26 по вул. Каверіна в м. Дніпропетровську шляхом зняття з реєстрації відповідачів з їх колишнього місця проживання за вищезазначеною адресою та зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДДУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] з їх колишнього місця проживання за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Каверіна, б. 26 кв. 16. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 лютого 1993 року, посвідченого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого 13 травня 2009 року в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 27268822 їй на праві власності належить трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Квартира складається із трьох кімнат, житловою площею 43, 4 кв. м., а також коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, загальною площею 59,8 кв. м. В зазначеній квартирі зареєстровані і постійно мешкають вона та її донька [PERSON], яка уклала 12 вересня 2009 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції і після шлюбу її прізвище стало [PERSON]. Крім них в спірній квартирі зареєстровані відповідачі. Реєстрація відповідачів стала можливою внаслідок того, що вона з березня 1993 року по 1999 рік перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках. Під час сумісного проживання з відповідачем [PERSON] вона вимушена була 27 березня 1993 року подарувати свою квартиру [ADDRESS] [PERSON], яка в подальшому 10 квітня 1993 року продала зазначену квартиру [PERSON] Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2007 року договір дарування і договір купівлі-продажу спірної квартири були визнані недійсними, як мнимі угоди. Таким чином, вона як була так і залишається власником квартири згідно договору купівлі-продажу від 23 лютого 1993 року. Незважаючи та те, що її стосунки з [PERSON] припинені понад десять років тому і в квартирі [ADDRESS] [PERSON] з 1999 року не проживає, але 2000 році він зареєстрував на житлову площу даної квартири свою дочку [PERSON], яка в спірній квартирі не проживала з 1997 року, також у 2006 році він зареєструвався сам у спірній квартирі, а в 2008 році без її відома і погодження зареєстрував свою дочку [PERSON], яка ніколи в спірній квартирі не проживала. На думку позивачки, вона як власник квартири має право визначати підстави і умови користування своєю квартирою іншими особами та укладати з ними відповідні годи. Оскільки вона з відповідачем жодних угод з питань користування квартирою та реєстрації в ній вона не укладала, відповідних повноважень іншим особам з цього приводу також не надавала, тому вважає, що відповідачі порушують її права як власника квартири щодо самостійного визначення умов користування нею іншими особами. Також, із-за реєстрації відповідачів в квартирі вона вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, що для неї створює зайві матеріальні витрати. Оскільки відповідачі в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, та просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підставі зазначені в позові. Також суду зазначила, що в спірній квартирі зараз проживають вона, її донька [PERSON], яка уклала 12 вересня 2009 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції і після шлюбу її прізвище стало [PERSON]. З 1998 року відповідач та його доньки не проживають в [INFO]. У відповідача [PERSON] інша родина з якою він проживає за адресою: [INFO], б. 49 кв. 28. [PERSON] проживала в спірній квартирі якийсь час приблизно в 1997 році, проте з цього часу вона не зявлялася за місцем реєстрації, комунальних послуг не сплачувала, таким чином не проявляла інтересу до спірної квартири. Відповідачка [PERSON] взагалі в спірній квартирі не проживала і ніколи не появлялася. Просила розглянути справу у заочному порядку. Третя особа: [PERSON] суду пояснила, що на даний час в спірній квартирі проживає позивачка, вона і її чоловік. З 1998-1999 року відповідачі в даній квартирі не проживають. [PERSON] проживала в цій квартирі тимчасово приблизно в 1997 році, потім вона переїхала та перестала приходити до квартири. [PERSON] взагалі в квартирі не проживала. Представник третьої особи Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,але надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, через засоби масової інформації, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, третю особу [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.1993 року позивачці належить квартира № 16, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м. в м. Дніпропетровську, вул. Каверіна, 26, яка складається в цілому з приміщень: 1-коридор; 2-жила; 3-жила; 4 жила; 5- кухня; 7- ванна; 8- туалет. Даний договір купівлі-продажу було посвідчено старшим державним нотаріусом третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в ДБТІ 17 березня 1993 року (а.с.10-11). Згідно витягу з реєстру права власності нерухомого майна від 13 травня 2009 року право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.14). В даній квартирі зареєстровані пять чоловік: позивачка, її дочка [PERSON] та відповідачі, що підтверджується довідкою про склад сімї та реєстрації виданої Комунальним житлове - експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради ЖЕК № 4 за № 285 від 04.06.2009 року( а.с. 15). Як вбачається з довідки про склад сімї позивачка є власником квартири та зареєстрована в квартирі в 1994 році разом з дочкою [PERSON] З 2000 року зареєстрована в квартирі [PERSON], з 2006 року зареєстрований перехрест [PERSON], а [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 2008 року. [PERSON], 12 вересня 2009 року, зареєструвала шлюб у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зробило запис № 491 і її призі вище після шлюбу стало [PERSON] (а.с. 67). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2007 року було встановлено факт того, що спільне життя подружжя [PERSON] було припинено у 1989 році, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали починаючи з 1993 по 1999 роки, а з 27 березня 1993 року [PERSON] з донькою проживали в [INFO] (а.с.16-17). Дане рішення чинне, оскільки ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2007 року та ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 січня 2008 року було залишено без змін (а.с.19-20,22). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачів в квартирі № 16, домоволодіння № 26 по вул. Каверіній в м. Дніпропетровську порушує права позивачки, як власниці цієї квартири, а тому необхідно усунути позивачці перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом зняття їх з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved