Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-20 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС. У липні 2010 року він звернувся до відповідача з проханням перерахувати пенсію відповідно до ст. ст. 50, 54 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон № 796-ХІІ), але йому було відмовлено з тих підстав, що виплати здійснюються відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008р. та № 1293 від 27.12.2005р. Надання переваги відповідачем [PERSON] Кабінету Міністрів України, а не Законам суперечить положенню Конституції України. У звязку з наведеним позивач просить визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії, зобовязати його здійснити перерахунок з 01.01.2004р. на підставі ст. ст. 50, 24, 54 Закону № 796 та провести відповідні доплати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві, представник відповідача проти позову заперечує за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивач є інвалідом 3 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ( а.с. 7-10 ). 14.06.2010р. позивач звернувся до відповідача з заявою до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії на підставі ст. ст. 50, 54 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести виплати з 01.01.2004р. по 01.07.2010р. ( а.с. 11 ). У своєму листі від 16.06.2010р. відповідач повідомив, що позивачу призначена пенсія по 3 групі інвалідності та з 01.08.1998р. він отримує пенсію на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закону № 796-ХІІ ), виплати по якому проводяться на підставі постанові КМУ № 1 від 03.01.2002р., № 1293 від 27.12.2005р., № 654 від 16.07.2008р. та № 530 від 28.05.2008р. ( а.с. 12 ). З довідки відповідача вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи ( інвалід 3 групи ) з 01.01.2004р. по 30.06.2010р. в розмірах від 175, 84 до 1350 грн. ( а.с. 13-15 ). Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007, тобто до 01.01.2008 року, визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 3 групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.3 ст.67 Закону №796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Розрахунок пенсії позивачу з 01.01.2004р. по 31.12.2007р. проведено відповідачем виходячи із встановленого [PERSON] Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" розміру, який складає 19, 91 грн. та [PERSON] Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 р. N 1293 Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності з 01.01.2006 року, де визначено, що розмір пенсії по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, призначеної відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" збільшується у 3,5 раза і її мінімальний розмір не може бути нижчим 500 грн. для інвалідів 2 групи. Але розмір пенсії, який встановлений зазначеними [PERSON] КМУ суперечить ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і тому не може бути застосований за нормою ст. 8 ЦПК України, якою визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт законодавства, який має вищу юридичну силу. При цьому слід враховувати, що п.6 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік» було визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає 268 грн., Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.2004р., який набув чинності 27.05.2004 року, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначено в розмірі 284,69 гривні., статтею 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який у 2006 році складав: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривня, з 1 жовтня - 366 гривень, у 2007 році: з 1 січня 380 грн., з 1 квітня 406 грн., з 1 жовтня 411 грн. Отже з 01.01.2004р. по 31.12.2007р. відповідач повинен був нараховувати щомісячну пенсію позивачу: основну в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлений був на певний період, в залежності від його зміни. Щодо виплати пенсії позивачу з 2008 по 30.06.2010р. суд зазначає наступне. Відповідно до п.п.15 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в іншій редакції, відповідно до якої "У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по 3 групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.15 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними, є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Машівському районі Полтавської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу пенсію, передбачену ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп.15 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нараховувати та здійснювати позивачу виплату пенсії у розмірі не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком. Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, виплачуючи позивачу пенсію, передбачену ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.15 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо перерахунку та виплати пенсії у розмірі не нижчому шести мінімальних пенсій за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Посилання відповідача про виплату пенсії з 01.07.2008р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008р. Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян в розмірі 1090 грн., який значно нижче ніж шість мінімальних пенсій за віком, які передбачені ст. 54 Закону № 796-ХІІ, а тому суперечить даному закону і не може бути застосована. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на 2008 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, діє в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України від 06.11.2009р. внесені зміни до зазначеної статті, де прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з листопада 2009р. складає 573 грн. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» установлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень. Оскільки позивач не визначив кінцевого терміну проведення перерахунку, суд вважає, що його вимоги підлягають задоволенню по червень 2010р., оскільки саме з такою вимогою він звертався до відповідача 14.06.2010р. Отже з 22.05.2010р. по 30.06.2010р., щомісячно, позивачу підлягали виплаті суми основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що дорівнюють розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність в залежності від зміни прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Разом з тим, враховуючи за вказаний період з 01.01.2004р. по 30.06.2010р. виплати позивачу здійснювались на підставі [PERSON] Кабінету Міністрів України від 3.01.2002 року № 1, від 27.12.2005 р. N 1293, від 16.07.2008р. № 654, а тому суд вважає, що перерахунок пенсії повинно бути здійснено з урахування сум виплачених за цей період. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також суд вважає слід зазначити, що посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону №796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено мінімальний розмір пенсії за віком. Суд також не приймає до уваги твердження відповідача про не застосування положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. ст. 50, 54 Закону №796. За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. З урахування викладеного, суд вважає відповідачем безпідставно відмовлено в перерахунку пенсії позивачу, а тому його дії в цій частині є протиправними. Крім цього, суд враховуючи те, що позивач просить провести обчислення пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, яка є основною та не просить провести обчислення додаткової пенсії, а тому вважає за необхідне задоволити вимоги позивача лише щодо здійснення перерахунку основної пенсії, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог. Щодо заявленого відповідачем у справі клопотання про застосування до вимог позивача строку позовної давності суд зазначає наступне. За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність складає 3 роки, яка застосовується судом за заявою сторони. Позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення вказаного строку, відповідних доказів про пропущення його з поважних причини також не подавав, а тому суд вважає, що хоча він і має право на виплати в період з 01.01.2004р. по 18.07.2007р., але в задоволенні його позову в цій частині слід відмовити у звязку з пропуском строку давності. Крім цього, суд вважає, що вимога позивача про зобовязання відповідача призначити йому пенсію в розмірі передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволенню не підлягає, оскільки пенсія позивачу призначена саме відповідно до вказаних норм цього Закону, але виплати здійснюються в розмірі передбаченому постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені остатнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 18, 50 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір в розмірі 1, 70 грн. слід стягнути з відповідач на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved