Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, за вимогами якого він просив визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 20, розташованої в будинку № 6 Добринінського кварталу м [PERSON] області посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 31 серпня 2006 року за реєстровим № 3057 в частині покупця та визнати його [PERSON], право власності на вищевказане житлове приміщення До попереднього судового засідання позивачем [PERSON], було подано доповнення до позовної заяви про зміну підстав та предмету позову, за яким він просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового приміщення - квартири № 20, розташованої в будинку №6 м [PERSON] області, вселити його у нього, та зобов'язати [PERSON] С М., надати йому ключі від вхідних дверей у цю квартиру, та стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та за інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з осені 2003 по листопад 2009 року він та [PERSON]М . постійно підтримували між собою фактичні шлюбні стосунки, вели спільне господарство та мали спільний бюджет тобто жили як чоловік та жінка, але без офіційної реєстрації їх шлюбних відносин. Незважаючи на погіршення стосунків між ними наприкінці листопада 2009 року він продовжував жити у спірній квартирі, до травня 2010 року включно надавав відповідачці фінансову допомогу на закінчення нею навчання та на період її подальшого можливого працевлаштування, що підтверджується наданим суду договором з банком, за яким на картку [PERSON]. щомісячно з його рахунку перераховувалося по 200 ЄВРО. Оскільки [PERSON], ніде не працювала він повністю ніс всі витрати по найму та утриманню їх житла, як того, що вони знімали разом до придбання спірної квартири, так і останнього житла; систематично надавав з зароблених ним особисто кошти на утримання самої [PERSON], її навчання у вищому учбовому закладі, харчування їх сім,ї, та інші побутові витрати. Спірне житлове приміщення було придбано за його особисті кошти, які він заробив, та частину з яких в сумі 15 000 доларів США він отримав у борг у свого знайомого [PERSON], якому поступово їх повертає по цей час. Оформлення придбаної квартири на [PERSON], відбулося, оскільки остання впевнила його, що він як громадянин [PERSON] не має права придбавати нерухомість на території України на себе. Так як він повністю довіряв [PERSON], він передав їй необхідну кількість грошових коштів на придбання спірної квартири і договір купівлі - продажу був оформлений на неї. Оскільки це житлове приміщення було у стані, непридатному для нормального використання його за цільовим призначенням, вони зробили в ньому капітальний ремонт з переплануванням, яке по цей час офіційно не узаконено. В цей ремонт ним було вкладено значні грошові кошти, на який він витратив також і 10 000 доларів СІІІА отримані ним у борг у [PERSON], та інші кошти з його заробітку. Він працює в іноземній приватній компанії на Чорнобильській АЕС і, відповідно отримує достатньо значну заробітну плату. Кошти отримані у борг у [PERSON], він повернув в тому ж році, свідченням чого є письмова розписка останнього. Під час проведення ремонтних робіт та по їх закінченню вони разом з [PERSON]. вибрали та придбали за його кошти всі меблі та побутову техніку у квартиру, в тому числі ліжко з матрацом, кожаний диван, меблеву стінку - горка, шафу у прихожу кухонні меблі, холодильник, духовку, електроплиту, пральну машину, кофе машину та багато інших побутових речей. За час їх спільного проживання вони постійно були в гостях у знайомих разом з його цивільною дружиною [PERSON], до них також на свята та просто так заходили у гості їх спільні знайомі та друзі, приїжджали родичі відповідачки. Разом з [PERSON], вони біля місяця жили у її матері в м. Славутичі, неодноразово їздили до батька відповідачки у [PERSON] області, разом виїжджали відпочивати до Тунісу, у Крим, на річку Десну, та в інші місця. Так як [PERSON], була повністю на його утриманні придбання вищевказаного майна, ремонт квартири, утримання їх сім,ї, самої [PERSON], всі поїздки, відбувалися за рахунок його особистих коштів або коштів, отриманих ним у борг у своїх знайомих, що повертав та повертає по цей час. Навпаки, він надавав її батьку грошові кошти на придбання останнім нового транспортного засобу, в сумі 2 000 доларів США. Наприкінці квітня 2010 року коли він повернувся з роботи додому, відповідачка не пустила його до квартири, змінивши замки на вхідних дверях. Це змусило його звернутися за допомогою у міліцію, і тільки в присутності дільничного інспектора він зміг забрати з квартири свої ліки та ноутбук. З приводу протиправних дій [PERSON], якими вона позбавила його спільно набутого житла та проживання в ньому, йому була надана відповідь, що це питання має цивільно - правовий характер, і тому повинно вирішуватися в судовому порядку. Що і змусило його звернутися до суду з вищевказаним позовом, так як відповідачка відмовляється добровільно за обопільною згодою вирішити дану проблему, хоча він пропонував їй поділити все набуте ними за час спільного проживання порівну. На підставі вищевказаних обставин та норм матеріального права - ст.ст. 61, 71, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 356 - 358 ЦК України, позивач вважає, що має право вимагати визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного житлового приміщення, вселення у нього, проживання і користування ним. Представник позивача - адвокат [PERSON], повністю підтримав позовні вимоги свого довірителя та додатково пояснив, що факт спільного проживання [PERSON], та [PERSON]М з осені 2003 року по листопад 2009 року включно як чоловіка та жінки, підтримання ним фактичних шлюбних стосунків, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету повністю підтверджується наданими суду письмовими доказами, показами самої відповідачки в суді, а також показами інших свідків: [PERSON], [PERSON] С О , [PERSON] Є І., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що були допитані в суді; приєднаними до справи фотографіями, на яких зафіксовано як відносини між сторонами, так і їх спільне проживання святкування разом різних урочистих подій на протязі вищевказаного часу. В суді безспірно було доведено те, що [PERSON], за весь час її спільного проживання з [PERSON], ніде не працювала, за виключенням перших трьох місяців їх знайомства, знаходилася на повному матеріальному утриманні позивача. За рахунок особистих коштів [PERSON], що він заробляє працюючі в іноземній компанії на Чорнобильській АЕС, а також отримуваних ним у борг у своїх знайомих [PERSON], [PERSON], грошових коштів в сумі 15 000 та 10 000 доларів США вони придбали на ім'я його цивільної дружини [PERSON], спірне житлове приміщення, зробили в ньому капітальний ремонт та перепланування, придбали меблі та побутову техніку Наявність таких коштів у [PERSON], в суді було доведено під час огляду його контракту з місця роботи довідки про його доходи, а також письмовими розписками [PERSON]. і [PERSON] Є І., показами останнього в суді. Посилання відповідачки на той факт, що все майно, в тому числі і спірне житлове приміщення, було придбано за зароблені нею особисто кошти та кошти, надані їй у борг [PERSON], [PERSON], та в якості допомоги її батьком [PERSON], вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені відповідними доказами. Написана рукою [PERSON]М , розписка про отримання у борг у гр. [PERSON], 20 000 гривень не може бути сприйнята як доказ, оскільки даний факт не був підтверджений показами даної особи в суді за клопотанням відповідачки цей свідок був знятий з допиту. Доказів того, що відповідачка отримувала на придбання спірної квартири 30 000 гривень, а також додаткові грошові кошти на ремонт житла та інше рухоме майно до квартири від свого батька [PERSON], крім показів останнього в суді, іншими доказами не доведено. Суду не надано було письмових доказів на підтвердження наявності та отримання такого розміру доходів її батьком. До показів даної особи в суді треба підійти критично, оскільки він є рідним батьком відповідачки. Самою [PERSON]. також не було підтверджено в суді її свідчень з приводу того, що весь час спільного проживання з [PERSON], вона працювала, мала доходи по 3 000 - 4 000 гривень на місяць, надавала свої кошти на утримання житла, вклала їх у придбання спірною житлового приміщення, його ремонт та облаштування меблями і побутовою технікою. Вищенаведені обставини, а також безспірно доведений у суді факт спільного проживання сторін по справі однією сімєю на протязі 2003 - 2009 років, який намагалася заперечувати відповідачка, надаючи в суді суперечливі покази, наявні письмові докази по справі, повністю спростовують твердження [PERSON], про придбання нею за її особисті та отримані у борг і в якості допомоги кошти від інших осіб спірного житлового приміщення, проведення в ньому ремонту, придбання меблів та побутової техніки. Тому він наполягає на доведеності факту проживання сторін у вищевказаний період часу у фактичних шлюбних стосунках, набуття ними спірного житла, проведення в ньому капітального ремонту, придбання у квартиру меблів та побутової техніки за кошти позивача. Посилання представника відповідачки на неможливість застосування до правовідносин сторін ст.74 СК України при розподілі спірного майна чоловіка та жінки, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, вважає необґрунтованим, оскільки в суді не було доведено факту знаходження позивача в іншому шлюбі. Крім того, представник позивача вважає, що на правовідносини сторін та статус спірного житла не може бути розповсюджена норма матеріального права ст.74 СК України в редакції, що була введена в дію з 16 січня 2007 року, і вводила додаткові обмеження з посиланням на знаходження чоловіка або жінки, що знаходяться у фактичних шлюбних стосунках, в іншому шлюбі, оскільки це суперечить вимогам ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якими конкретно визначено принцип того, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. На той час, коли сторонами по справі придбавалася спірна квартира, 31 серпня 2006 року, норма матеріального права ст.74 СК України діяла в попередній редакції, яка не передбачала будь - яких обмежень прав жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, на спільно набуте майно, з посиланням на знаходження когось з них в іншому шлюбі. Враховуючи вищенаведене, підтвердження в суді протиправних дій відповідачки по позбавленню його довірителя можливості проживання та користування спірною квартирою, що є обєктом права спільної сумісної власності просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], позовні вимоги не визнала повністю, наполягаючи на тому, що вона дійсно з 2004 року проживала з [PERSON] С , на різних квартирах, в тому числі до травня 2010 року у спірному житловому приміщенні, була з ним у близьких стосунках, але вони не жили як сім,я. За всі ці роки вона постійно неофіційно працювала, маючи від цього доходи по 3 000 - 4 000 гривень на місяць, але підтвердити їх не може. Вона разом з позивачем в рівних частках приймала участь в оплаті орендованого житла, комунальних послуг, разом готували, прали. Не заперечує факту її спільного проживання з [PERSON], у її матері на протязі місяця, відпочинок з ним у Тунісі. Криму та інших місцях, поїздки до її батька у м. Боярка Київської області, передачу в якості подарунка її батьку на ювілей грошових коштів в сумі 1 300 ЄВРО, дарування їй особисто коштовностей та інших речей під час їх спільного проживання; отримання на протязі декількох місяців на її платіжну картку грошових коштів в сумі 200 ЄВРО щомісячно з рахунку позивача В той же час, [PERSON]. наполягає на тому, що спірне житлове приміщення, ремонт у квартирі, та все майно, що знаходиться в ній /меблі, побутова техніка/ були придбані за рахунок зароблених нею коштів, а також грошей, отриманих у борг у [PERSON], [PERSON] та майнової допомоги її батька [PERSON] Тому вона вважає, що все майно і квартира є її особистою власністю. На цій підставі просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник відповідачки [PERSON], повністю підтримав позицію своєї довірительки, дав аналогічні пояснення, та наполягав на тому, що докази, досліджені в суді не підтверджують факт проживання сторін як жінки та чоловіка без офіційної реєстрації шлюбу, придбання спірного майна за рахунок позивача, яке навпаки було придбано за доходи відповідачки, коштів отриманих нею у борг та від її батька. Крім того, він вважає, що до відносин сторін та визначення статусу спірного житлового приміщення треба застосувати вимоги ст. 74 СК України, які передбачають певні обмеження щодо прав жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних стосунках без офіційної реєстрації шлюбу, але знаходяться в іншому шлюбі, на спільне набуте майно, так як у позивача зареєстрований шлюб у [PERSON]. На вищевказаних підставах просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторони по справі, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, інші докази, надані для огляду, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], які підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Договору купівлі - продажу, посвідченого 31 серпня 2006 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 3057, та зареєстрованим 06 вересня 2006 року в Електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на ім,я [PERSON], було придбано у власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Факт спільного проживання сторін по справі як чоловіка та жінки, але без офіційної реєстрації шлюбу, з грудня 2003 року по листопад 2009 року, а також подальшого спільного проживання в одній квартирі по квітень 2010 року включно, підтверджується наступними доказами. Відповідач [PERSON], в суді підтвердила факт знайомства та спільного проживання, знаходження у близьких стосунках, з 2004 по травень 2010 року, наполягаючи на тому, що їх відносини носили епізодичний характер. В той же час відповідачка не заперечувала проживання з [PERSON], на орендованих квартирах в Бєлгородському, Чернігівському та Добринінському кварталі м [PERSON], спільне його утримання, ведення спільного господарства, у її матері на протязі місяця, та в подальшому після придбання у власність в спірному житловому приміщенні. Також вона підтвердила систематичне отримання від позивача подарунків у вигляді коштовностей та інших речей, подарунок від його імені її батьку грошових коштів в сумі 1 300 ЄВРО на його ювілей, іншої фінансової допомоги; їх спільні поїздки на відпочинок до Тунісу, Криму, на Десну та по інших місцях, до її батька у м. Боярка Київської області. [PERSON], також підтвердила факт того, що весною 2010 року вона змінила замки на вхідних дверях у квартиру, маючи наміри обмежити доступ до неї позивача, ключів від яких вона йому не надавала. Покази відповідачки [PERSON], у сукупності з показами свідків, допитаних у суді, та самого позивача, інші письмові докази, надані суду фотографії, безспірно підтверджують факт спільного проживання сторін по справі як чоловіка та жінки без офіційної реєстрації шлюбу, тобто у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2003 року по листопад 2009 року, та подальшого спільного проживання без підтримання таких стосунків в одній квартирі по квітень 2010 року. Допитаний у суді свідок [PERSON], показав, що біля 5 років тому, коли [PERSON]М навчалася у вищому учбовому закладі в м. Києві, вона раза три зупинялася на період сесії в його квартирі. Приїжджала вона з [PERSON], з яким вони проживали разом як близькі люди. Він у його присутності надавав їй кошти на навчання та її утримання в цей час. Після того, як [PERSON], та [PERSON], придбали у власність квартиру, він за їх проханням приїжджав до них з своєю дружиною. Вперше вони жили на орендованій сторонами квартирі, так як у спірному житлі проводився капітальний ремонт з значним переплануванням. Частково цей ремонт вони робили разом з [PERSON], та їх дружинами. Матеріали на ремонт придбавалися за рахунок [PERSON] який в його присутності розраховувався за них у магазині в Чернігові. Після того, він ще двічі був у квартирі [ADDRESS], один раз вони вчотирьох він, його дружина, [PERSON], та [PERSON], святкували Новий рік. Це було два роки тому. Останній Новий рік вони святкували також в цій квартирі разом з його дружиною та [PERSON], відповідачки не було. Відносини у сторін були як чоловіка та жінки. Свідок [PERSON] Т О., показала суду, що вона працює в магазині меблів в м. Чернігові, де декілька років тому сторони по справі замовляли дорогі меблі; ліжко з матрацем, кожаний диван з журнальним столиком, меблеву стінку - горка. Оглянувши надані їй документи на придбання цих товарів, вона підтвердила, що саме ці товари були придбані позивачем та відповідачкою. Коли вона на протязі певного часу спілкувалася з ними обома, вона впевнилася в тому, що це сімейна пара, виходячи з їх відносин між собою та розмов. За придбання вищевказаних меблів повністю розраховувався [PERSON] Документи на придбання цих товарів та доставка оформлялися на [PERSON], оскільки позивач пояснював, що він постійно знаходиться на роботі, а відповідачка вдома, так як ніде не працює. Замовляти ліжко та диван сторони приїжджали разом, а меблеву стінку приїжджав тільки позивач. Під час доставки останнього товару в м. Славутич його приймав сам [PERSON], про що їй розповіли вантажники, з якими в - сам і розраховувався за розвантаження. Свідок [PERSON], показала, що в 2003 - 2004 роках [PERSON], через свою фірму, орендував у неї котедж у Бєлгородському кварталі м. Славутич. Наприкінці 2003 року разом з ним стала проживати [PERSON], вони були у близьких стосунках, проживали як чоловік та жінка. За домовленістю з [PERSON], вона приходила прибирати у будинку, прати його речі. З того часу, як з ним стала жити відповідачка, позивач відмовився від її послуг по прибиранню та пранню речей. Коли вона приходила перевіряти стан житла, приводити у порядок земельну ділянку біля будинку, вона бачила там [PERSON], яка була в домашньому одязі. Остання готувала там, мали випадки, коли відповідачка запрошувала її до столу та пригощала. До них в котедж приїжджали рідні [PERSON], її сестра та племінник, приходили інші гості. 09 травня 2004 року за запрошенням [PERSON], вона разом з ним, [PERSON]. та іншими гостями святкували це свято у вищевказаному котеджі. Допитаний в суді свідок [PERSON], показав, що з кінця 2005 року в нього на протязі року орендували житло сторони по справі. [PERSON], домовлялася з ним за оренду житла на двох осіб, на ней та її чоловіка. Коли він приходив брати певні свої речі та за розрахунком він бачив у квартирі [PERSON], якого відповідачка представила йому як свого чоловіка. Свідок [PERSON], показав, що він знайомий по роботі з [PERSON], давно. В 2004 році він познайомився з [PERSON], яка вже на той час жила разом з позивачем у котеджі в Бєлгородському кварталі м. Славутич. З того періоду часу і до весни 2010 року вони постійно жили разом на різних орендованих квартирах, а останній час у придбаній ними у власність квартирі [ADDRESS]. Він та його дружина неодноразово бували в гостях у позивача та відповідача, останні приходили разом в гості і до них. Знаючи їх взаємовідносини він може сказати, що вони жили у фактичних шлюбних стосунках спільно готували, їх сім'ю втримував [PERSON], який достатньо заробляв [PERSON], не працювала, навпаки, її повністю утримував позивач, оплачував її навчання в м Києві. Під час їх зустрічей в його присутності між сторонами по справі відбувалася неодноразово розмова про необхідність придбання для них як сім'ї постійного житла у власність оскільки все одно оренда коштує дорого. Саме з цією метою до нього в серпні 2006 року звернувся з проханням [PERSON], який просив надати йому у борг грошові кошти в сумі 15 000 доларів США на придбання квартири, так як у нього недостатньо коштів для цієї мети. Він надав [PERSON], ці гроші, і йому відомо, що за рахунок цих коштів та особистих коштів [PERSON], була придбана спірна квартира. Оформили її на [PERSON], про що йому стало відомо пізніше, оскільки остання сказала позивачу про неможливість покупки житла на нього на території України як іноземця. На той час в них були міцні сімейні стосунки і позивач повністю їй довіряв. 3 отриманих у нього в борг коштів [PERSON], віддав йому на даний час тільки 2/3 частини боргу Йому відомо, що позивач ще брав у знайомого в борг 10 000 доларів США, які вклав в капітальний ремонт квартири та її перепланування, результати якого він бачив особисто. Також з інформації, отриманої під час спілкування зі сторонами по справі, він знає про те, що за рахунок саме [PERSON], у квартиру було придбано дорогі меблі, побутова техніка, тобто квартира була повністю облаштована. Весною 2010 року до нього звернувся позивач, який повідомив, що відповідачка змінила замки на дверях у квартиру та не пускає його до неї. Тоді [PERSON], звертався до міліції і тільки з працівником міліції зміг забрати свої ліки та ноутбук для роботи. Свідок [PERSON], показала суду, що знайома зі сторонами біля 5 років Відповідачка є кумою її дочки, так як хрестила її онука, їй відомо, що [PERSON], та [PERSON], на протязі цих років жили як сім'я, тобто як чоловік та жінка. Про це їй відомо як зі слів її дочки, так і вона бачила сама стосунки між ними. Вона особисто була в них у гостях на найманій квартирі у Добринінському кварталі м [PERSON]. Останній раз вони разом, в тому числі і [PERSON], у спірній квартирі святкували день народження [PERSON], це відбувалося 16 листопада 2009 року. Остання ніде не працювала, крім часу біля шести місяців більше трьох років тому. Виходячи з цього та з наявної в неї інформації від сторін по справі все майно придбавалося за рахунок позивача, який постійно працював. Допитана в суді свідок [PERSON], показала, що з 2006 року у квартиру [ADDRESS], яка розташована в тому ж під,їзді, де вона мешкає, заселилися позивач та відповідачка, їй зі сторони було видно, що між ними нормальні сімейні стосунки, вони постійно приїжджали на машині позивача, привозили з собою пакунки з продуктами. Тривалий час вони робили ремонт у своїй квартирі. З весни 2010 року вона перестала бачити [PERSON] З боргової розписки [PERSON], від 28.08.2006 року вбачається, що ним отримано у борг у гр. [PERSON], грошові кошти в сумі 15 000 доларів США на придбання квартири [ADDRESS]. Отримання у борг з даною метою грошових коштів та їх використання на придбання спірної квартири в суді підтверджено показами свідка [PERSON] Договір за №139, укладений [PERSON], з ПАТ «АКПІБ» 16.09.2009 року та платіжні документи до нього, підтверджують факт щомісячного перерахування на картковий рахунок [PERSON], по травень 2010 року включно по 200 ЄВРО. Даний факт не оспорюється відповідачем [PERSON] Розписка [PERSON], від 26.08.2007 року підтверджує факт отримання даною особою грошових коштів в сумі 10 000 доларів США від [PERSON], які надавалися останньому у борг в лютому 2007 року для проведення ремонту в спірному житловому приміщенні. Враховуючи те, що дана особа не була допитана в суді, суд не може прийняти дану розписку як доказ. З оглянутих в судовому засіданні контракту з місця роботи позивача та довідки про його доходи за період часу з 2004 по квітень місяць 2010 року вбачається, що він мав значні доходи в іноземній валюті ЄВРО. За умовами контракту позивач не має право розголошувати ці дані третій особі, в зв'язку з чим копії цих документів до матеріалів справи не приєднані. Надані в якості доказів та приєднані до матеріалів справи фотографії підтверджують факт спільного проживання сторін, їх відносини, спільні виїзди на відпочинок та святкування різних свят на протязі 2004 - 2009 років, в тому числі і на орендованих ними квартирах. Достовірність даних фотографій та посвідчувальних написів на них в суді було підтверджено і самою [PERSON] Надаючи оцінку доказам, які були надані суду відповідачем, суд вважає, що вони не спростовують доведеність встановленого факту проживання [PERSON] Є , та [PERSON], з грудня 2003 року по квітень 2009 року як чоловіка та жінки без офіційної реєстрації шлюбу, набуття ними за цей час за спільні кошти спірного житлового приміщення, проведення в ньому ремонту, та придбання меблів і побутової техніки, оскільки при підтриманні фактичних шлюбних стосунків сімейний бюджет вважається спільним, так само як і майно, придбане за ці кошти, незважаючи від того, чи обидві сторони цих стосунків працювали та отримували дохід. Суд не знаходить підстав для прийняття як доказів придбання спірного житла за рахунок особистих коштів відповідачки та коштів, отриманих нею у борг у знайомих і в якості допомоги від батька, оскільки [PERSON], не доведено суду відповідними письмовими доказами отримання нею таких коштів як в якості її доходу, так і у борг від гр.[PERSON] О В доходів її батька [PERSON], /заробітку, пенсії, рахунків в банку/. Крім того, відповідачем не надано доказів, якими саме коштами вона розраховувалася з продавцем спірного житлового приміщення. Надані в суді покази свідка [PERSON], який є рідним батьком [PERSON]М , щодо надання ним постійної грошової допомоги відповідачу, в тому числі на її навчання, придбання житла, ремонт в ньому, придбання меблів та побутової техніки суд сприймає критично і не може врахувати як доказ даних обставин, оскільки вони суперечать іншим вищенаведеним доказам по справі, і надані близьким родичем, без будь - якого письмового підтвердження. Отримання відповідачкою 20 000 гривень у борг за розпискою у [PERSON] О В , суд не може прийняти як доказ, оскільки дана особа не була допитана в суді як свідок та не підтвердила даних обставин. Цей свідок за клопотанням відповідачки був знятий з допиту. Покази свідків [PERSON], який підтвердив надання у борг відповідачці 7 000 гривень та свідка [PERSON], яка надала у борг [PERSON], 100 доларів США для оплати за оформлення договору купівлі - продажу житла, не підтверджують факта його придбання [PERSON], за рахунок її особистих коштів. Проаналізувавши у сукупності всі докази по справі, суд прийшов до висновку, що спірне житлове приміщення було придбано за кошти спільного сімейного бюджету [PERSON] С та [PERSON] які на момент його придбання знаходилися у фактичних шлюбних стосунках. Відповідно до вимог ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Доказів за наявність такого договору між сторонами суду не надано. За ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. В разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст.71 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі вищенаведених обставин та норм матеріального права, що діяли на час придбання спірного майна у власність, суд вважає доведеним право власності [PERSON], на 1/2 частину житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Будь - яких доказів знаходження позивача [PERSON], в іншому шлюбі як на час придбання цієї квартири, так і на час розгляду даної справи, суду не надано. Вимога закону, щодо обмеження прав одного з субєктів, передбачених ст. 74 СК України, на розподіл спільно набутого майна в разі знаходження жінки або чоловіка, які проживають сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, в частині знаходження „в будь - якому іншому шлюбі» введена в дію з 16 січня 2007 року. Спірне жиле приміщення було набуто сторонами у спільну сумісну власність за договором купівлі - продажу, посвідченим 31 серпня 2006 року, тобто до введення в дію даного обмеження прав. Відповідно до ст. 58 Конституції України та ст.5 ЦК України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли воші помякшують або скасовують відповідальність особи. За вищенаведених обставин та виходячи з норм закону суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], щодо визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового приміщення - квартири № 20, розташованої в будинку № 6 м.Славутич Київської області. Вчинення відповідачкою перепон у користуванні даним житлом позивачем в суді знайшло своє повне підтвердження як показами самої [PERSON], яка пояснила, що вона дійсно весною 2010 року змінила замки на вхідних дверях вищевказаної квартири, і ключів від неї [PERSON] С не надавала так і іншими доказами - показами свідка [PERSON], відмовним матеріалом Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області по результатах перевірки заяви позивача щодо перешкод у користуванні житлом. Відповідно до ст.ст. 356, 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За вимогами ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право згідно ст.386 ЦК України на захист свого права власності, його порушених інтересів. Враховуючи наявність у [PERSON], права на визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного житла та доказів вчинення зі сторони відповідачки [PERSON]М , перепон у здійсненні ним свого права власності, користування квартирою та проживанню в ній, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про вселення його в судовому порядку та покладення зобов'язання на [PERSON], по наданню йому ключів від вхідних дверей у це житлове приміщення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд прийшов до висновку, що оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то і вимоги в частині стягнення понесених судових витрат позивачем з відповідача, які документально підтверджені підлягають задоволенню.

Outcome: approved