Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, стверджуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . 15 лютого 2003 року він зареєстрував в своєму будинку відповідачку, з якою проживав до 2008 року. Починаючи з 2009 року між ним та відповідачкою безпричинно виникали сварки, що унеможливлювало спільне проживання. З приводу поведінки відповідачки він неодноразово звертався до міліції, просить суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкод в користуванні житловим будинком, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком та висилити її. Представник позивача, адвокат Кресюн В.А. підтримав його вимоги, стверджував, що відповідачка на офіційні застереження міліції не реагує, продовжує чинити перепони в користуванні позивачем житловим будинком, просив суд виселити відповідачку без надання іншого житлового приміщення та стягнути з неї судові витрати. Відповідачка позов не визнала, стверджує, що ніяких перешкод в користуванні житловим будинком позивачу не робила, оскільки позивач з 2003 року проживав в с.Нестоїта, Котовського району, Одеської області. Вона з матір`ю в 2002 році зробили ремонт в житловому будинку. Просить суд відмовити позивачу в його позові. Представник відповідачки, адвокат Шигаль А,А,, пояснив, що відповідачка ніяких перешкод в користуванні житловим будинком позивачу не чинила, непорозуміння між ними виникали в зв`язку із неправильною поведінкою батька. Просить суд відмовити позивачу в його позові. Вислухавши сторони, їх представників, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1990 року позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , в якому з 2002 року зареєстрована та проживає донька позивача [PERSON] , відповідачка по справі. 08 листопада 2009 року працівниками Котовського МРВ ГУМВС України в Одеській області по заяві позивача відмовлено в порушенні кримінальної справи та відповідачці [PERSON] винесено офіційне застереження про недопустимість насильства в сім`ї відносно її батька позивача по справі. 04 червня 2010 року ст. дільничий інспектор Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області Голубков О.С. повторно виніс офіційне застереження відповідачці [PERSON] про недопустимість сварок, скандалів, бійок, відносно позивача [PERSON] . Вказані звернення позивача в органи внутрішніх справ підтверджують факт неможливості спільного проживання сторін в одному житловому будинку. Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ст. 116 ЖК України, виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На підставі ст. 116 ЖК України, особи підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання. Оскільки на підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що відповідачка підлягає виселенню за неможливості спільного проживання у вищевказаному будинку. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони з відповідачкою провели ремонт в будинку позивача, тому вони мають право на відшкодування з позивача понесених витрат. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідачку неможливо визнати такою, що втратила право користування житловим будинком оскільки вона, мешкала в ньому протягом останніх шести місяців. Також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 8 грн. 50 коп. та 30 грн., сплачених за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 38 грн. 50 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial