Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 26.03.2007 року помер його батько [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру, що належала батькові та матері [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], зареєстрований Товарною біржею «Українська» від 01.10.1999 року за реєстровим № 55629. Заповіт спадкодавцем складено не було. Він (заявник) син спадкодавця, як спадкоємець що має право на спадкування за законом в першу чергу, в установлений законом строк звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім нього, до нотаріальної контори звернулася його мати [PERSON] Десята київська державна нотаріальна контора повідомила їх про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], посилаючись на те, що в договорі купівлі-продажу від 01.10.1999 року частки співвласників [PERSON] та [PERSON] не визначено. 09.09.2009 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина за законом на ту частку, яка належала їй. На момент смерті його (заявника) батьків все майно подружжя було набуте подружжям за час шлюбу та знаходилось у спільній сумісній власності подружжя без виділу часток. Ні домовленостей між подружжям, ні законом, ні рішенням суду частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя не були змінені, а отже [PERSON], на день його смерті, мала б належати тільки ? частка спільної сумісної власності подружжя. У разі виділу частки із майна, що було у спільній сумісній власності подружжя частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і мають становити ? частку кожного співвласника. Встановлення факту, що частки у майні, яке було у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] і [PERSON], після їх смерті є рівними, необхідно з метою правильного визначення часток [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину за законом після смерті їх батьків. Після смерті [PERSON], померлого 26.03.2007 року та [PERSON], померлої 09.09.2009 року, які були батьками його (заявника) та його брата [PERSON], спадщину за законом прийняли [PERSON] та [PERSON] В судове засідання заявник не з»явився, надав заяву про розгляд справи його відсутність та з проханням задовольнити заяву в повному обсязі. В судове засідання зацікавлена особа [PERSON] не з»явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення заяви про встановлення факту та просив розглядати справу у його відсутність. В судове засідання зацікавлена особа Головне управління юстиції м. Києва не з»явилися, надіслали на адресу суду листа з прохання розглядати справу у відсутності їх представника та прийняття рішення у відповідності до вимог закону. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 01.10.1999 року, укладеного на Українській товарній біржі, зареєстрованого в БТІ м. Києва в листопаді 1999 року, та записано в реєстрову книгу за реєстром № 55629, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 04.03.1967 року, шлюб було зареєстровано Дарницьким бюро РАГС м. Києва. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Дарницьким бюро РАГС м. Києва від 17.04.1969 року та свідоцтва про народження, виданого Дарницьким бюро РАГС М. Києва від 07.05.1967 року заявник та зацікавлена особа [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] Зі свідоцтв про смерть від 27.03.2007 року та 10.09.2009 року встановлено, що [PERSON] помер 26.03.2007 року, [PERSON] померла 09.09.2009 року. Відповідно до довідок № 41 та 42 від 18.08.2010 року, виданих ТОВ «Україна житло-сервіс», ЖРЕО № 402 [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в [INFO] з 1999 року, зняті з реєстраційного обліку у зв»язку зі смертю. Відповідно до листа Десятої київської державної нотаріальної контори від 27.08.2010 року, адресованого заявнику, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], але оскільки в договорі купівлі продажу не визначено розмір часток покупців, радили звернутися до суду. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України в редакції 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 28 КпШС України в редакції 1969 року у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Оскільки суду не надано договору чи рішення суду про визначення розміру часток власності по квартирі [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] володіли спірною квартирою на праві спільної сумісної власності, тобто по ? частині кожен. Згідно ст. 257 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення за заявою фізичної особи за місцем її проживання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved