Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

В листопаді 2007 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Посилаючись на те, що з 14 серпня 1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2007 року, розірваний. У період шлюбу ними було придбане наступне майно: автомобіль марки «Skoda Oktavia Elegan» 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний в 2003 році, вартістю 51 997 грн., автомобіль марки «Hyundai Accent» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний в 2007 році, вартістю 85 900 грн. Вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, й підлягає поділу шляхом виділення автомобіля «Skoda Oktavia Elegan» в його власність, а автомобіль марки «Hyundai Accent» - у власність відповідачки. З урахуванням різниці вартості автомобілів, стягнути з [PERSON] на його користь 8 790 грн., й половину вартості кредиту, що брався на купівлю автомобіля «Hyundai Accent» в сумі 24 000 грн. Позивач [PERSON], неодноразово змінюючи та доповнюючи в ході розгляду справи позовні вимоги, звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Круглоозерська сільська рада Голопристанського району Херсонської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кащук В.О., Акціонерний комерційний банк «Аркада», Київська міська державна адміністрація, про визнання недійсними договору уступки права вимоги, договору про уступну майнових прав, договору купівлі-продажу квартири, договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ, визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та державного акту на земельну ділянку. Посилаючись на те, що в період шлюбу ними за спільні кошти, як подружжям, придбане наступне майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS], однокімнатну квартиру [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,06 га в [ADDRESS]. Вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, й підлягає поділу. В період шлюбу нею з відповідачем було проінвестовано в повному обсязі будівництво квартири [ADDRESS] згідно договору про участь у фонді фінансування будівництва № 46339 від 05 лютого 2005 року, укладеного з [PERSON] та АКБ «Аркада». 22.05.2006 року проведене передбачене даним договором стовідсоткове інвестування в сумі 260 652 грн. 36 коп. за рахунок спільного сімейного бюджету. 14.08.2007 року, за місяць до розірвання шлюбу, [PERSON] без її згоди та відома, уклав з АКБ «Аркада» й [PERSON] договір про уступку права вимоги № 46339/1, згідно якого уступив право вимоги об»єкта інвестування, її з відповідачем квартири, на користь його матері. На підставі зазначеного договору 14.08.2007 року АКБ «Аркада» здійснив операцію оформлення уступки (відступлення) права вимоги за договором № 46339/1 про участь у фінансуванні будівництва від 05.02.2005 року на користь матері відповідача, що посвідчується у договорах про уступку права вимоги № 46339/1 від 14.08.2007 року та про уступку майнових прав № 46339 від 14.08.2007 року. Вважає, що зазначені договори є недійсними як такі, що вчинені без її згоди, в порушення 4.1, 2 ст. 65 СК України, ч.4 ст. 369 ЦПК України. 1) року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], яка була побудована на її спільні з відповідачем кошти. 02.02.2008 року [PERSON] продала зазначену квартиру [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрованого в державному реєстрі № 1158. Зважаючи на нікчемність зазначених правочинів, вважає, що була протиправно позбавлена можливості законного набуття права спільної сумісної власності на вказану квартиру. На підставі рішення Круглоозерської сільської ради Херсонської області № 190 від 1) року, в період шлюбу, відповідач [PERSON] отримав державний акт серії [NUMBER] на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER], площею 0,06 га за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Згідно договору купівлі-продажу від 05.02.2008 року [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON], на підставі чого останньому Круглоозерською сільською радою був виданий державний акт серії [NUMBER], зареєстрований 11.02.2008 року за № 010872100026. Зважаючи на нікчемність зазначеного правочину, вважає, що була протиправно позбавлена можливості законного набуття права спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2008 року цивільні справи за позовними вимогами [PERSON] та [PERSON] об»єднані в одне провадження (а.с.95 том 1). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, а позовні вимоги [PERSON] не визнав у цілому, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач (позивач) [PERSON] та її представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 28.09.2010 року (а.с.212 том 2), позовні вимоги [PERSON] не визнали у цілому, просили відмовити у їх задоволенні, а свої позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити: визнати недійсними договори про уступку права вимоги № 46339/1 та про уступну майнових прав № 46339 від 14.08.2007 року; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га в [ADDRESS]; визнати недійсними свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] серії [NUMBER], видане на ім»я [PERSON] та державний акт на земельну ділянку площею 0,06 га за адресою: [ADDRESS], виданий Круглоозерською сільською радою на ім»я [PERSON], серії [NUMBER], зареєстрований 11.02.2008 року за 010872100026; визнати майно спільним сумісним майном подружжя та поділити його шляхом виділення їй трикімнатної квартири [ADDRESS], а відповідачу - однокімнатну квартиру [ADDRESS] й земельну ділянку площею 0,06 га в [ADDRESS] (а.с. 213-214 том 2). Представник відповідача [PERSON] [PERSON], діючий на підставі довіреності від 13.05.2010 року (а.с.142 том 2), позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], визнання недійсними свідоцтва про право власності на зазначену квартиру не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], визнання недійсним свідоцтва про право власності на зазначену квартиру не визнала, просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], діючий на підставі довіреності від 08.05.2010 року (а.с. 143 том 2), позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої в [ADDRESS] та державного акту на зазначену земельну ділянку, виданого Круглоозерською сільською радою на ім»я [PERSON], серії [NUMBER], зареєстрованого 11.02.2008 року за 010872100026, не визнав, просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Представник третьої особи від Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений - рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (а.с. 176), про причини своєї неявки не повідомив, за таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу у його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кащук В.О. в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи - рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (а.с. 150 том 2), про причини своєї неявки не повідомив, за таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу у його відсутності. Третя особа Акціонерний комерційний банк «Аркада» в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи - рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (а.с. 175 том 2), надіслав до суду заперечення проти позовних вимог [PERSON] (а.с.179-180 том 2), просив відмовити у задоволенні позову в частині визнання недійсними договорів від 14.08.2007 року про уступку прав вимоги та про уступку майнових прав від 14.08.2007 року. Третя особа Київська міська державна адміністрація в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи - рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (а.с. 178 том 2), про причини своєї неявки не повідомив, за таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1999 року (а.с.70 том 1), який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2007 року розірваний (а.с.69 том 1). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.71 том 1). У період шлюбу сторонами набуто наступне майно: автомобіль марки «Skoda Oktavia Elegan» 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний в 2003 році, вартістю 55 812 грн. 83 коп. на ім»я [PERSON] (а.с. 8, 52 том 1); автомобіль марки «Hyundai Accent» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний в 2007 році, вартістю 85 900 грн. 00 коп. на ім»я [PERSON] (а.с.32, 38, 146 том 1); квартиру [ADDRESS] на ім»я [PERSON] 10.11.2000 року, вартістю 120 497 грн. 09 коп. (а.с. 74. 126-127 том 1). Придбання зазначеної квартири сторонами відбулось на підставі інвестиційного договору № 359 Ф від 04.10.1999 року, укладеного між ДГО «Житло-інвест» та [PERSON] (а.с. 126-127 том 1), право приватної власності на яку зареєстровано на ім»я [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 74 том 1) від 10.11.2000 року. В даній квартирі зареєстровані сторони, їх син та син [PERSON]- - [PERSON] (а.с.80 том 1). Згідно висновку № 1641 від 13.03.2008 року судової автотоварознавчої експертизи вартість автомобіля марки «Skoda Oktavia Elegan», державний номерний знак [NUMBER] складає 55 812 грн. 83 коп. (а.с.52 том 1); автомобіля марки «Hyundai Accent» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] - 73 392 грн. 96 коп. (а.с. 32, 52 том 1). 1) року між [PERSON] та АКБ «Аркада» укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва (далі - договір про участь у ФФБ) (а.с.76, 77-78 том 1) однокімнатної квартири загальною площею 58, 27 кв м в [ADDRESS]. За умовами договору № 46339/1 від 14 серпня 2007 року про уступку права вимоги, укладеного між АКБ «Аркада», [PERSON] та [PERSON], [PERSON] уступив, а [PERSON] прийняла на себе право вимоги, належне [PERSON] за Договором № 46339 про участь у ФФБ від 05 лютого 2005 року (а.с. 145 том 1). Згідно договору № 46339 від 14 серпня 2007 року про уступку майнових прав, укладеного між АКБ «Аркада» та [PERSON] за умовами якого банк уступив довірителю, а довіритель прийняв від банку майнові права на зазначений у п. З цього договору об»єкт інвестування (однокімнатної квартири загальною площею 58, 27 кв м в [ADDRESS]), закріплений за довірителем на підставі Договору про участь у ФФБ (а.с. 144 том 1). 1) року проведене передбачене даним договором стовідсоткове інвестування в сумі 260 652 грн. 36 коп. за рахунок спільного сімейного бюджету сторін. Дружина, чоловік, відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України, розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання, відповідно до ч.З ст. 65 СК України, одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Правочин щодо розпорядження спільним майном, відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] при укладені договорів від 14 серпня 2007 року про уступку майнових прав та уступку права вимоги, діяв без згоди його дружини [PERSON] за відсутності її письмової згоди, а банк, як учасник договору на зазначене уваги не звернув, ставши її учасником, погодивши умови договору. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що вказані правочини укладені [PERSON] в порушення ч. 1,2 ст. 65 СК України, ч.4 ст. 369 ЦК України, й за таких підстав мають бути визнані недійсними. Згідно Свідоцтва про право власності від 28 січня 2008 року квартира [ADDRESS], право приватної власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 170 том 1). Судом надана правова оцінка заперечень відповідачів [PERSON], [PERSON] проти позову в частині визнання договорів уступки права вимоги та про уступну майнових прав від 14 серпня 2007 року, й на підставі наданих доказів (а.с. 143, 223-226 том 1), як підставу заперечень, з урахуванням положень ч. 1,2 ст. 65 СК України, 4.4 ст. 369 ЦПК України, вважає їх такими, що не заслуговують на увагу й не можуть бути покладені в основу рішення для спростування позовних вимог, оскільки зазначені докази не містять достатньої інформації про те, на який саме об»єкт нерухомості відповідачем [PERSON] отримувались кошти у [PERSON] (його матері), вказані документи не належним чином посвідчені, а відтак не мають переваги серед інших доказів. Зважаючи на зазначене суд вважає, що квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] та [PERSON], як подружжям за спільні кошти, передача прав на яку здійснена [PERSON] без згоди [PERSON], як співвласника, у порушення ч.І, 2 ст. 65 СК України, ч.4 ст. 369 ЦК України, а подальше набуття права власності [PERSON] на вказану квартиру, її продаж згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2008 року [PERSON] відбулось на підставі недійсних правочинів й особами, які вчинили правочин без необхідного обсягу цивільної дієздатності. Недійсний правочин, відповідно до ч.І ст. 216 ЦК України, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Підставою недійсності правочину, відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Дружина, чоловік, відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України, розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов»язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» зокрема є майно, належне подружжю за іншими зобов»язальними правовідносинами. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, судом встановлені наступні права та відповідні їм правовідносини. Позивач просить виділити автомобіля «Skoda Oktavia Elegan» в його власність, автомобіль марки «Hyundai Accent» - у власність відповідачки. З урахуванням різниці вартості автомобілів, стягнути з [PERSON] на його користь 8 790 грн., й стягнути половину вартості кредиту, що брався на купівлю автомобіля «Hyundai Accent» в сумі 24 000 грн. В судовому засіданні відповідач відмовився від запропонованого позивачем варіанту поділу зазначеної частини майна, сплачувати різницю вартості автомобілів, визнавши, що останнє придбавалось подружжям за спільні кошти. Оскільки зазначене спірне майно є неподільними речами і з підстав встановленої незгоди другого із подружжя отримання грошової компенсації, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає його у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що вказане майно придбане сторонами в період шлюбу, тому є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що домовленості чи шлюбного договору у сторін немає. Відповідно до ч.І, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ІДПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Аналогічному правилу поділу майна підлягають квартира [ADDRESS], та квартира [ADDRESS]. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу [PERSON] в частині вимог про стягнення половини вартості кредиту, що брався на купівлю автомобіля «Hyundai Accent» в сумі 24 000 грн. з тих підстав, що відповідно до ст. 61 СК України отриманий кредит не відноситься до переліку об»єктів права спільної сумісної власності подружжя. Правових підстав для застосування частин 2, 3 статті 70 СК України немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя, відсутні. Сторони в судовому засіданні не довели, що спірне майно не може входити до спільної власності подружжя з підстав її придбання за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Суд вважає, сторони придбали його за спільні кошти як подружжя. Відтак є всі підстави визнати ідеальні частки сторін в цьому майні без його реального поділу і залишити автомобілі у їх спільній частковій власності. Суд, оцінюючи пояснення відповідача, який заперечував щодо позовних вимог, та позивача, який просив відійти від засад рівності поділу майна, вважає такі доводи необгрунтованими як усними поясненнями, так й письмовими доказами, та вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, й спростовуються з вищезазначених правових підстав. Відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.З ст. 368 ЦК України) можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім»я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи спір про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та її поділ, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,06 га, розташована в [ADDRESS] набута відповідачем [PERSON] в приватну власність на підставі рішення № 190 Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 1) року про безоплатну передачу [PERSON] у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва Відповідно до ст. 81, 116 ЗК України, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року зі змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, набуте подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином у власність в безоплатному порядку частку із земельного фонду. Оскільки відповідач [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку в порядку приватизації, у позивачки [PERSON] відсутнє права власності на неї, й остання не може входити до складу майна, набуте подружжям в шлюбі. Відтак, договір про купівлю-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] не може бути визнаним недійсним на підставі ч.4 ст. 369 ЦК України. Згідно рішення № 190 Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 28.10.2004 року передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва (а.с. 199 том 2). Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку видано [PERSON] 10.11.2004 року (а.с. 164 том 2). До складу майна, що підлягає поділу включається майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Таким чином судом встановлено, що автомобіль марки «Skoda Oktavia Elegan» 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний в 2003 році; автомобіль марки «Hyundai Accent» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], придбаний в 2007 році; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS] придбані сторонами у період шлюбу - є їх спільною сумісною власністю, відтак підлягають визнанню їх ідеальних часток без реального поділу і залишенню у їх спільній частковій власності сторін. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та державного акту на земельну ділянку, суд вважає їх безпідставними, такими, що не мають правового обгрунтування й підлягають відмові у задоволенні, оскільки зважаючи на дані правовідносини позивачем не оскаржується процедура отримання зазначених документів, їх порядок видачі згідно Положення «Про порядок оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна», затверджене розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1820 від 31.08.2001 року. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених вимог. Так, позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено державне мито у сумі 1700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.2, 3 том 1), а всього 1730 грн., із яких 865 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено державне мито у сумі 1 700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.63, 64 том 1), а всього 1730 грн., із яких 865 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Зважаючи на зазначене, здійснені розрахунки, суд вважає безпідставними здійснювати обмін однаковими сумами судових витрат між сторонами за правилами ч.І ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 65, 68-71 СК України, ч.І ст. 215, ч.І, 2 ст. 203, ст. 369 ЦК України, ст.ст. 25, 81, 116 ЗК України, з урахуванням керівних роз»ясень Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя», постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року зі змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: partial