Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет застави та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №393-08/А-5 від 03 вересня 2008 року в сумі 41 040,71 гривен, штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави в сумі 2 688,25 гривен за невиконання зобов'язань за договором застави від 03 вересня 2008 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 210934-20, 2008 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, а також стягнути суму державного мита в розмірі 437, 29 гривен та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120, 00 гривен. При цьому позивач посилається на те, що 03 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Одеської філії АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №393-08/А-5, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 45 700,00 гривень на строк з 03 вересня 2008 року по 02 вересня 2013 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 20% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем 03 вересня 2008 року був укладений договір застави транспортного засобу. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 17 березня 2010 року виникла заборгованість, яка складає 41 040,71 гривен. Також за невиконання відповідачем зобов'язань за договором застави позивачем був накладений на відповідача штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави в сумі 2 688,25 гривен. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд розглядає справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який не з'явився у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Украгазбанк», погодженого з Національним Банком України 22 січня 2010 року, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Украгазбанк» є правонаступником відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (а.с.27). У судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №393-08/А-5, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 45 700,00 гривень на строк з 03 вересня 2008 року по 02 вересня 2013 року із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 20% річних із цільовим використанням: на придбання автомобіля ВАЗ-210934-20, 2008 року випуску, а відповідач зобов'язався здійснювати повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі, строки та валюті, як це передбачено пунктами З.З.З., 3.3.4. кредитного договору. Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 03 вересня 2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки №159, копія якої додана до матеріалів справи. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконує, станом на 17 березня 2010 року виникла прострочена заборгованість за кредитом, нарахованим процентам за користування кредитом та пенею по сплаті кредиту та процентам на загальну суму: 41 040,71 гривен, з яких: залишок по наданому кредиту - 31 989,94 гривен, прострочена заборгованість по кредиту - 4 570,02 гривен, прострочена заборгованість по процентам - 3 646,31 гривен, розрахунок пені за прострочення сплати кредиту - 470,47 гривен, розрахунок пені за прострочення сплати процентів - 363,97 гривен. Як вбачається з матеріалів справи на адресу відповідача [PERSON] неодноразово направлялись претензії про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, які відповідачем залишені без уваги (а.с. 73, 74). Відповідно до п.5.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов'язань, банк має право відмовитись від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому позивальник зобов'язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту , процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій та витрат, понесених банком за кредитним договором та будь яку іншу заборгованість позивальника за кредитним договором. Згідно з п.5.3 кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Статтями 257-259 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п.5.8 кредитного договору строк давності за договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов договору. Перерахунку розміру вимог позивач не надав. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 03 вересня 2008 року був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 210934-20, 2008 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір - синій реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 11-го МРВ УДАЇ ГУ МВС України в Одеській області 21 серпня 2008 року. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В., зареєстрований в реєстрі за №3489. Предмет застави оцінено сторонами в 53765 (п'ятдесят три тисячі сімсот шістдесят п'ять) гривен 00 копійок. Відповідно до п. 3.3.4. договору застави передбачено, що відповідач зобов'язаний на період дії дійсного договору застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Відповідач [PERSON] в порушення умов вищеназваного договору, не надавав позивачу будь-якого документального підтвердження укладення відповідного договору страхування заставленого майна. Відповідно до пункту 4.2. договору застави на боржника позивачем накладений штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави в сумі 2 688,25 грн. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Крім того, згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком. Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. У відповідності до вимог п. 3.1.5 договору застави, у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь - якого зобов'язання за кредитним договором (сплата процентів та / або повернення кредиту), зобов'язання відповідачем в повному обсязі або в частині виконано не буде, позивач має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета застави (автомобіля) одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет застави шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим договором. Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у розмірі 437 (чотириста тридцять сім) гривен 29 копійок, витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 гривен 00 копійок. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 525, 526, 530, 546, 553, 554, 610, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 20 Закону України «Про заставу» та

Outcome: approved