Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 21.11.2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалося, через те, що відповідач не піклується про сім'ю ніде не працює, не допомагає по господарству, байдуже ставиться до неї та дитини, матеріально не допомагає ні їй, ні дитині. Вказує, що вони втратили почуття любові та поваги одне одного, їх шлюб існує формально, вони не проживають разом біль шести місяців, вона одна утримую сім'ю. Їх син проживає разом з нею, виховується нею і перебуває на її утриманні. Просить суд, розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на місяць, починаючи з часу пред'явлення позову до суду і до повноліття сина, та стягнути із відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, та обґрунтовуючи їх посилалася на доводи викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився від нього до суду, надійшла заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приймаючи визнання позову відповідачем в повному об'ємі, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 25 листопада 2002 року було укладено шлюб, який зареєстровано Виконкомом Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №7 (а.с.8). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с.7). Як вбачається із довідки КЖРЕП №12 від 21.06.2010 року [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою вул.Стааробельська,12/4, м.Чернівці, та за даною адресою більше ніхто не зареєстрований позивачки та її сина. (а.с.10). Отже, як вбачається із викладеного відповідач не проживає з позивачкою на даний час, шлюб носить формальний характер, на даний час подружні відносини між ними фактично припинені, спору щодо майна у сторін немає, також відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. А тому, зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, оскільки вони перестали розуміти один одного, вони втратили почуття кохання один до одного, у них немає згоди щодо вирішення побутових питань та питань виховання дитини та подальше існування шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, та з урахуванням матеріального становища сторін і їх малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дитини та розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітніх дітей реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 200,00 грн.

Outcome: approved