overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

В травні 2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Вимоги мотивував тим, що с 2008р. по квітень 2010р. проживав з відповідачкою однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу. За цей період було придбане майно необхідне для використання сім'єю, а саме: лінолеум розміром 4x6 вартістю 460 грн.; шланг довжиною 6 м. вартістю 60 грн.; стілець офісний вартістю 220 грн.; ваги вартістю 200 грн., а також кухню вартістю 2598 грн. Вказував, що між сторонами було укладено усний договір за умовами якого набуте майно є особистою власністю кожного з них. В звязку з чим вважає перелічене майно його особистою власністю, та просив суд витребувати у відповідачки це майно, яке незаконно нею утримується. В судовому засіданні позивач позов підтримав. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, пояснила, що ніякого договору між ними не укладалося, вони проживали однією сім'єю, придбане майно за цей час використовувалось фактичними подружжям для комфортного проживання сім'ї. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] с 2008р. по квітень 2010р. проживали з відповідачкою однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу. За цей час було придбане майно необхідне для використання сім'єю, а саме: лінолеум розміром 4x6 вартістю 460 грн.; шланг довжиною 6 м. вартістю 60 грн.; стілець офісний вартістю 220 грн.; ваги вартістю 200 грн., а також кухню вартістю 2598 грн. Відповідно до ст.. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом було встановлено, що письмового договору щодо правового режиму використання придбаного майна між сторонами по справі не укладалося. В звязку з чим, суд робить висновок, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, а тому володіння майном відповідачкою є законним. Вимог щодо розподілу цього майна позивачем не заявлено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У липні 2010 р. позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання договору міни дійсним та визначення часток в праві спільної сумісної власності вказавши, що 07.07.2000 р. на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» був зареєстрований договір міни нерухомого майна, а саме - квартири [ADDRESS], що належала позивачам на праві власності на квартиру [ADDRESS], що належала відповідачам. До теперішнього часу ніяких претензій сторони один одному не пред'являють, проте позивачі не можуть розпоряджатися своєю власністю, так як угода нотаріально не посвідчена та заздалегідь не визначенні ідеальні частки. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд визнати вказаний договір міни дійсним та визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за ними по 1/2 частині за кожним. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] на підставі «Свідоцтва про право приватної власності на житло», виданого філією міської служби приватизації м. Миколаєва, реєстр. № 450/з від 28.01.1994 р., зареєстрованого в ММБТІ 01.01.2000 р. за № 16487, належала на праві власності [PERSON], [PERSON] Квартира [ADDRESS] на підставі «Свідоцтва про право приватної власності на житло», виданого філією міської служби приватизації м. Миколаєва, реєстр. № 417/з від 28.01.1994 р., зареєстрованого в ММБТІ 05.01.2000 р. за № 17278, належала на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 07.07.2000 р. на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» був зареєстрований договір міни квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], які діють від свого імені, з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мають, всі умови угоди дотримані. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Оскільки власники ([PERSON], [PERSON]О.) в рівних частках користувалися, володіли сумісним майном (квартира [ADDRESS]), суд вважає необхідним визначити: частки власників є рівними і складають по 1/2 частині за кожним. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.220,370ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У червні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості вказавши, що надає послуги теплопостачання в квартиру № 39 будинку № 18/А по пр. Миру в м. Миколаєві, якою користується відповідачка. Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 554039 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якого споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Позивач фактично надав вказані послуги, проте за вказаною квартирою утворилася заборгованість за період з 01.03.2009 р. по 01.05.2010 р. у розмірі 1917,07 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] проживає в багатоквартирному будинку № 18/А по пр. Миру в м. Миколаєві. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго-, водо- і теплоенергопостачання. Всі мешканці будинку, включаючи і відповідачку є споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль». Крім того, між позивачем і відповідачкою був укладений Договір № 554039 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якому споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.03.2009 р. по 01.05.2010 р. сума заборгованості відповідачки за користування теплової енергії складає 1917,07 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка, будучи споживачем ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», взятих на себе зобов'язань по оплаті за теплову енергію в повному обсязі не виконує. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачки зазначеної суми заборгованості на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи в сумі 30 грн. і підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подачу позову в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У червні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що надає послуги теплопостачання в квартиру [ADDRESS], якою користуються відповідачі. Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 517002 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якого споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Позивач фактично надав вказані послуги, проте за вказаною квартирою утворилася заборгованість за період з 01.04.2009 р. по 01.05.2010 р. у розмірі 1374,82 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та уточнив. В зв'язку з тим, що відповідачі частину заборгованості погасили, просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 727,67 грн. та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають в багатоквартирному будинку № 10 по вул. 28 Армії в м. Миколаєві. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго-, водо- і теплоенергопостачання. Всі мешканці будинку, включаючи і відповідачів є споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль». Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 517002 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якому споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.04.2009 р. по 01.05.2010 р. сума заборгованості відповідачів за користування теплової енергії складає 727,67 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі, будучи споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», взятих на себе зобов'язань по оплаті за теплову енергію, в повному обсязі не виконують. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачів зазначеної суми заборгованості на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи в сумі 30 грн. і підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подачу позову в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У червні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що надає послуги теплопостачання в квартиру [ADDRESS], якою користуються відповідачі. Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 517010 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якого споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Позивач фактично надав вказані послуги, проте за вказаною квартирою утворилася заборгованість за період з 01.11.2009 р. по 01.05.2010 р. у розмірі 1553,11 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають в багатоквартирному будинку № 10 по вул. 28 Армії в м. Миколаєві. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго-, водо- і теплоенергопостачання. Всі мешканці будинку, включаючи і відповідачів є споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль». Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 517010 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якому споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.11.2009 р. по 01.05.2010 р. сума заборгованості відповідачів за користування теплової енергії складає 1553,11 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі, будучи споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», взятих на себе зобов'язань по оплаті за теплову енергію, в повному обсязі не виконують. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачів зазначеної суми заборгованості на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи в сумі 30 грн. і підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подачу позову в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У червні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості вказавши, що надає послуги теплопостачання в квартиру [ADDRESS], якою користуються відповідачі. Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 517016 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якого споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Позивач фактично надав вказані послуги, проте за вказаною квартирою утворилася заборгованість за період з 01.11.2009 р. по 01.05.2010 р. у розмірі 1474,46 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та уточнив. В зв'язку з тим, що відповідачі частину заборгованості погасили, просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 638,50 грн. та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON] проживають в багатоквартирному будинку № 10 по вул. 28 Армії в м. Миколаєві. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго-, водо- і теплоенергопостачання. Всі мешканці будинку, включаючи і відповідачів є споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль». Крім того, між позивачем і основним квартиронаймачем був укладений Договір № 517016 від 01.11.2005 р. про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання, згідно якому споживач зобов'язаний своєчасно вносити платню за теплову енергію. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.11.2009 р. по 01.05.2010 р. сума заборгованості відповідачів за користування теплової енергії складає 638,50 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі, будучи споживачами ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», взятих на себе зобов'язань по оплаті за теплову енергію, в повному обсязі не виконують. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачів зазначеної суми заборгованості на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи в сумі 30 грн. і підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подачу позову в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У травні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказавши, що 15.09.1999 р. вона придбала у відповідачки квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Товарній Біржі «Нерухомість-Центр». На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися своїм майном. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу відмовляється. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд, визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка, представник третьої особи в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 18.08.1994 р. за № 1-2002, зареєстрованого ММБТІ за № 16321 від 27.08.1994 р. 15.09.1999 р. на Товарній Біржі «Нерухомість-Центр» був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мають, всі умови договору купівлі-продажу дотримані, проте від нотаріального посвідчення договору відповідачка відмовляється. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.220 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі до 2007 р. від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Весь цей час відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям дитини цікавиться, вихованням не займається. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON], [INFO] Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, від нього надійшла письмова заява з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на розсуд суду. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2004 року. Шлюб розірвано з 2007 р. Від сумісного проживання народилася донька - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження від 21.12.2005 р., а/з №24). З грудня 2005 р. по теперішній час відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не відвідує її, життям не цікавиться. Відповідно до рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 20.11.2007 р. з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки, однак відповідач ухиляється від сплати аліментів. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. З урахуванням вищевикладеного, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, у звязку з чим позов необхідно задовольнити, що відповідає інтересам дитини, оскільки дає можливість матері самостійно приймати рішення, повязанні з захистом її прав та інтересів. На підставі ст.ст. 150,152,164,166 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

У серпні 2010 р. позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказавши, що 25.06.1998 р. вони придбали у відповідача квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Біржі Нерухомість «Эдвайс-консульт». На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу відмовляється. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Треті особи: [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог; представник Біржі Нерухомість «Эдвайс-консульт» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 02.06.1995 р. державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори за № I- 1450, зареєстрованого ММБТІ за № 19634 від 26.06.1995 р. 25.06.1998 р. на Біржі Нерухомість «Эдвайс-консульт» був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони. Претензій сторони один до одного не мають, всі умови договору купівлі-продажу дотримані, проте від нотаріального посвідчення договору відповідач відмовляється. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.220 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

05 вересня 2010 року позивачка звернулась до суду з вищеназваним позовом в якому зазначила, що вона належним чином придбала нерухоме майно у вигляді лазні- пральні, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Барабой, вул. Леніна, 95 - а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0.385 га. у фактичному користуванні. Підчас користування даним нерухомим майном позивачка самочинно реконструювала дане майно, в зв'язку з чим, вона не може вести в експлуатацію дане нерухоме майно позивачка просить визнати право власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно. В ході судового засідання представник позивачки підтримав позовні вимоги . Відповідач до суду не зявився , але направив заяву в якої зазначив , що позов визнав та просить справу розглянути в його відсутність . Заслухавши пояснення представника позивачки , дослідивши письмові докази суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підставах . Відповідно до ст. 376 ч. З Цивільного Кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Так судом встановлено, що [PERSON] Іванінвна , [INFO] будучи у шлюбі, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.12.2002 року придбала у власність нерухоме майно, а саме приміщення лазні - пральні по вул. Леніна, 95 - а, в с. Барабой на земельній ділянці фактичного користування розміром 385 кв. м. Під час належного користування позивачкою самочинно реконструйовано та добудовано господарчі будівлі та споруди, що підтверджується довідкою КП «Овідіопольського РБТІ» про самовільне будівництво № 277 від 03.08.2010 року. Чоловік позиваки [PERSON] не заперечує проти визнання право власності на самочинне будівництво за своєю дружиною . Відповідно до висновку судового експерту № 23/1 - 34 від 27.09.2010 року житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями збудований та реконструйований позивачкою відповідає будівельно-технічним, санітарним, протипожежним нормам, ринкова вартість збудованого та реконструйованого складає 345 514 грн. Державними та установами місцевого самоврядування чинним законодавством не передбачено введення в експлуатацію самочинного збудованого нерухомого майна, в звязку з тим. що позивачка на земельній ділянці, яка знаходиться у неї у приватної власності самочинно реконструювала нерухома майно при цьому не порушила технічні норми передбачені компетентними установами, законні права та інтереси інших осіб не порушили, суд вважає що позов позивачки є обґрунтований . При подані позову позивачка сплатила державне мито у сумі 1700 грн., вини відповідача у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 88 ІДПК України судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: approved