Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до Красноармійського міського голови, третьої особи - виконавчого комітету Красноармійської міської Ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Красноармійського міського голови № 1 ргв від 05.01.2009р. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем знаходився у трудових відносинах з 1993 року, працював на посаді директора комунального підприємства (далі - КП) «Красноармійський центр єдиного замовника». 21 листопада 2002 року між ним та виконкомом Красноармійської міської Ради був укладений контракт, а з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року він працював на посаді директора КП «Красноармійський центр єдиного замовника». Відповідно до додаткової угоди від 03.04.2006р., контракт подовжено з 01.01.2003р.по 01.01.2013р. Розпорядженням Красноармійського міського голови № 1 ргв від 05.01.2009р. у його [PERSON] адресу було винесено догану за невиконання рішення виконавчого комітету міської Ради від 20.05.2009р. № 230, а саме відзив позовної заяви з Красноармійського міськрайонного суду, що стало порушенням вимог закону стосовно надання житла особам, які перебувають на квартирному обліку. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги, просили визнати незаконним та скасувати розпорядження Красноармійського міського голови № 1 ргв від 05.01.2010р. наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Красноармійського міського голови в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що догана, винесена позивачу, є законною та обґрунтованою за таких підстав. Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської Ради від 15.02.1990р. № 106 був затверджений акт комісії від 14.02.1990р. про визнання непридатною для житла квартири № 44 буд.26 м-ну Південний м.Красноармійська Донецької області. До 2003 року у вищевказаній квартирі самовільно заселившись мешкала [PERSON] Рішенням Красноармійської міської Ради від 20.05.2009р. №230 був задоволений протест Красноармійського міжрайонного прокурора від 10.03.2009р., на рішення виконавчого комітету Красноармійської міської Ради від 15.02.1990р. та квартира за вищевказаною адресою зарахована до житлового фонду Красноармійської міської Ради та КП «КЦЕЗ», директором якого є позивач [PERSON]- було запропоновано вирішити питання щодо звільнення вищевказаної квартири. 29.07.2009р. до Красноармійського міськрайонного суду було подано позовну заяву про примусове виселення [PERSON] та [PERSON] з самовільнозайнятого житлового приміщення. Але у подальшому, позивачем по справі [PERSON] була відкликана ця позовна заява та ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 11.11.2009р. її залишено без розгляду. Відповідач вважає, що своїми діями позивач порушив діюче житлове законодавство та КЗпП України, у зв»язку з чим, на нього й був накладений такий вид стягнення як догана. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - виконавчого комітету Красноармійської міської Ради, присутня у судовому засіданні, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Вважає дії відповідача такими, що відповідають нормам діючого законодавства та укладеному між сторонами контракту. Представник третьої особи Красноармійського міжрайонного прокурора, присутній у судовому засіданні. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з відповідачем знаходився у трудових відносинах з 1993 року, працював на посаді директора комунального підприємства (далі - КП) «Красноармійський центр єдиного замовника». 21 листопада 2002 року між ним та виконкомом Красноармійської міської Ради був укладений контракт, а з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року він працював на посаді директора КП «Красноармійський центр єдиного замовника». Відповідно до додаткової угоди від 03.04.2006р., контракт подовжено з 01.01.2003р.по 01.01.2013р. Розпорядженням Красноармійського міського голови № 1 ргв від 05.01.2009р. у адресу [PERSON] було винесено догану за невиконання рішення виконавчого комітету міської Ради від 20.05.2009р. № 230, а саме відзив позовної заяви з Красноармійського міськрайонного суду, що стало, на думку відповідача, порушенням вимог закону стосовно надання житла особам, які перебувають на квартирному обліку (а.с.8-18). За поясненнями допитаного у судовому засіданні у якості свідка, [PERSON], останній є членом профільної постійно діючої комісії Красноармійської міської Ради з питань прав, свобод та законних інтересів громадян, яка й порекомендувала позивачу по справі [PERSON] відкликати позовну заяву про виселення [PERSON] та [PERSON] до закінчення перевірки, яка проводиться їх комісією за цим фактом та прийняття відповідного рішення. Суд вважає, що позивач [PERSON] під час подачі заяви про залишення без розгляду Красноармійським міськрайонним судом позовної заяви про примусове виселення [PERSON] та [PERSON] з самозайнятого житлового приміщення по цивільній справі № 2-3644-09, діяв у межах своїх повноважень як директора КП «КЦЕЗ» й як позивача, наділеного у силу ст. 207 ЦПК України, можливістю подачі заяви про залишення без розгляду поданих ним позовних заяв. Наслідками подачі такої заяви є поряд з іншими можливість повторного звернення до суду з такими ж вимогами про такий самий предмет та з таких самих підстав. Також суд вважає, що підстава для накладення на позивача [PERSON] дисциплінарного стягнення, зазначена у догані як порушення вимог закону стосовно надання житла особам, що перебувають на квартирному обліку не встановлена судовим рішенням, набувшим чинності по цивільній справі за позовом директора КП «КЦЕЗ». Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Встановлені в судовому засіданні факти, заявлені відповідачем у розпорядженні як підстави для застосування такого виду дисциплінарного стягнення як догана, у зв»язку із відсутністю у діях позивача порушень норм діючого законодавства, розцінюються судом як необґрунтоване та передчасне їх застосування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача визнання незаконним та скасування розпорядження Красноармійського міського голови № 1 ргв від 05.01.2010р. Позивача, на користь якого ухвалено рішення, та звільнено від сплати судового збору, витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи та судового збору стягуються з відповідача Красноармійського міського голови на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved