Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позову покликається на те, що їй стало відомо у квітні 2010 року про те, що її чоловік [PERSON] уклав кредитний договір № СL 25957 від 17 березня 2008 року з ПАТ «Універсал Банк» про у відповідності до якого отримав кредит у сумі 7000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами до 10 березня 2013 року. Вважає, що даний договір підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення з огляду на те, що своєї згоди вона, як дружина позичальника, не надавала. Вважає, що її чоловік [PERSON]В самостійно міг лише укладати дрібні побутові договори, а спірний кредитний договір виходить за такі межі. Відтак, просить визнати даний кредитний договір недійсним. Представник позивача [PERSON]Т підтримав позовні вимоги та подав письмові пояснення з приводу позову, додатково вказав, що при укладанні договорів один із подружжя вважається , що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як того, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідач [PERSON]В уклав договір стосовно цінного майна яке є спільною власністю подружжя без згоди позивачки [PERSON]М всупереч ст. 65 СК України та всупереч ст. 67 СК України. Просить визнати кредитний договір № СL 25957 від 17 березня 2008 року недійсним, зобов»язати [PERSON]В та ПАТ «Універсал Банк» одне одному все одержане за виконання кредитного договору . Відповідач [PERSON]В не з»явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та заздалегідь. Представник відповідача [PERSON]В подав заперечення на позов та вважає, що даний позов є незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що кредитний договір був укладений на підставі вільного волевиявлення [PERSON]В . Також зазначає, що ч.3 ст.65 СК України передбачає письмову згоду іншого з подружжя лише при укладення договорів, що потребують нотаріального посвідчення. Вказує на те, що кредитний договір не передбачає розпорядження майном подружжя, а лише свідчить про розпорядження майном Банку. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає що даний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір № СL 25957 від 17 березня 2008 року з ПАТ «Універсал Банк» у відповідності до якого отримав кредит у сумі 7000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами до 10 березня 2013 року, про що стало відомо позивачці [PERSON]М в квітні 2010 року. Позивач [PERSON]М вважає, що договір підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення з огляду на те, що своєї згоди вона, як дружина позичальника, не надавала. Положеннями ст. 65 СК України передбачено право подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і не стосується права одного із подружжя на укладання цивільно - правових угод щодо набуття майна , зокрема на отримання кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є угодою про отримання у власність грошових коштів, відповідно він не створює обов»язків для другого із подружжя , а лише для особи , як сторони договору. Вказана вище норма права ( ст. 65 СК України ) не розповсюджуються на спірні правовідносини, на які посилається позивач. На підставі викладеного , ст. 7, 8, 10, ч. 4 ст 65. СК України , ст. 215, 553 ЦК України,

Outcome: dismissed