Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Доброшльському районі області про язання відповідача нарахувати недоплачену йому, як «дитині війни» щомісячну соціальну допомогу за періоди: з 09.07.2007 по 1007 р., з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 01.07.2010 р. у розмірі відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний дітей війни" , а саме в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що згідно ст. 6 Закону їй "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна ога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Але позивачу протягом часу з 2007 по 31 12.2007 р„ з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 01.07.2010 р, внаслідок зупинення дії ст. 6 ЗУ "Про соціальний г дітей війни", ця допомога не виплачувалась або виплачувалася в значно меншому розмірі. Рішенням Конституційного Суду ни від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 р. зупинення положення статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" були визнанні ституційними. Таким чином позивач вважає, що відповідачем порушені його права і останній повинен нарахувати на його користь лачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за вказані періоди виходячи з розміру 30% від розміру альної пенсії за віком. Тому просить суд зобов»язати відповідача нарахувати на його користь недоплачену щомісячну державну іьну допомогу за періоди: з 09.07.2007 по 31.12.2007 р, з 22.05.2008 по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 01.07.2010 рік, виходячи з ру 30% від розміру мінімальної пенсії за віком. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Крім цього пояснив, що іновою Добропільського міськрайонного суду від 04 вересня 2009 року на його користь зобов»язано УПФУ в Добропільському н здійснити перерахунок допомоги виходячи з 30% мінімальної пенсії за віком за період з22.05.2008 по 31.12.2008 року. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, 'нтовуючи свої заперечення тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішень щодо конституційності зупинення и закону та зміни редакції, Закону України №2195-1V питання фінансування підвищення пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної ії за віком в законодавчому порядку не було врегульоване, тоді як фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за нок коштів Державного бюджету. Відповідно до постанови КМУ від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального лу окремих категорій громадян" п.8 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної шьної допомоги, що виплачується замість пенсії, проводиться виплата підвищення у визначених твердих розмірах відповідно до юго на певний час законодавства. Крім цього зазначила, що постановою Добропільського міськрайонного суду від 04.09.2009 року на їсть позивача зобов»язано УПФУ в Добропільському районі здійснити перерахунок допомоги виходячи з 30% мінімальної пенсії за « за період з 22.05.2008 по 31.12.2008 року. Дана постанова набрала чинності. Просить суд позов позивача залишити без волення. Представник відповідача також вважає, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду, передбачений ст. 257 України. Тому просить суд позов позивача залишити без задоволення. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно /вавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду іви і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право ;абезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них гавин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх іального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені іконі України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - дитина війни - це особа, яка є громадянином України ікій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Зокрема статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне іічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за ом. Наявність у позивача права на призначення підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для ншення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (стаття 46 Конституції України). [PERSON] є дитиною війни, що підтверджується пенсійним посвідченням, копією паспорта. Зазначені обставини визнані цтовідачем. З огляду на наведене позивач має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30% яімальної пенсії за віком. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що позивач в 2007-2010 роках дану надбавку до пенсії в розмірі 30 котків мінімальної пенсії за віком отримував в наступних розмірах: з 01.01.07р. - 19 грн., з 01.04.07 р. - 19,35 грн, з 01.10.07р. - 19,75 н.; з 01.01.2008 по 31.03.2008 р - 47,00 грн., з 01.04.2008 по 30.06.2008 р. - 48,10 грн., з 01.07.2008 по 30.09.2008 р. - 48,20 грн., з . 10.2008 р-49,80 грн. довічно. В судовому засіданні достовірно встановлено, що постановою Добропільського міськрайонного суду від 04.09.2009 року, яка є інною, на користь позивача зобов»язано УПФУ в Добропільському районі Донецької області здійснити перерахунок допомоги гходячи з 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 по 31.12.2008 року. Дана обставина визнана сторонами в судовому сіданні. Відповідно до ст..1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і ірішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та ггересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо спорів з приводу ризначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних пайків або грошової компенсації замість них Відповідно до ст..З ЦГЖ України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ст..16 ЦК України є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади. Згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України. Частина 3 ст.22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд з приводу спірних правовідносин щодо неотриманого підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як дитині війни в 2007-2008 роках зазначає наступне. Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-У, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-\\Т, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, а саме: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів". Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнав неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, рішення Конституційного Суду України не мають зворотної сили, а закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, враховуючи особливість юридичних наслідків визнання неконституційним нормативно-правового акту (яка проявляється в тому, що не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність) суд вважає, що рішення Конституційного Суду України зворотної дії у часі не мають і не можуть у зв'язку з цим бути поширеними на правовідносини, які мали місце на час дії відповідної правової норми, до дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про її неконституційність. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії суб'єктів владних повноважень, які були вчинені у відповідності до вимог законів, інших правових актів або їх окремих положень, до моменту визнання останніх неконституційними, є законними і такими, що відповідають вимогам частини 2 статті 19 Конституції України. Отже, право позивача на нарахування за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 р. таз 01.01.2008 по 31.12.2008 року відновилося з дня прийняття рішень Конституційним Судом України при цьому в тому правовому режимі, який існував до дня набрання сили змін, визнаних в подальшому неконституційними. Таким чином, нарахування підвищення в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком мало бути вчинено з дня ухвалення вищевказаних рішень Конституційного Суду України, тобто з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року, на підставі положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції, що діяла до 01.01.2007 року та до 01.01.2008 року. Таким чином, в 2007 році право позивача на виплату підвищення до пенсії за віком як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком виникло з 9 липня 2007 року, а в 2008 році - з 22.05.2008 року. Щодо питання здійснення розміру нарахувань підвищення суд вважає за необхідне керуватися наступним. Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-Ш, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери р озповсю дження. Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-5, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень. з Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 іку, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 'КЦ" звтня - 411 гривень При цьому, зазначена статгя доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального ізміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 стати 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне і рахування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений ізацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн 06 коп: 415 ірн 11 коп (І Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від ! грудня 2007 року № 107-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила іацездатність з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривень, з 1 жовтня - 498 гривень Таким чином, для позивача розмір підвищення до пенсії в 2007-2008 роках повинен був розраховуватися, виходячи із наведених >змірів. З приводу спірних правовідносин щодо недоотриманого підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як етині війни за період з 2009р. по 01.07.2010 року - суд зазначає наступне. Будь-яких змін протягом 2009-2010 року в ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось. Згідно ч.З ст.54 ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік» та ч. 2 ст 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 310 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2009 та 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, ;тановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-УІ та г.70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року № 2154-VI було надане право Кабінету Ііністрів України у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються шежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними рограмами. Враховуючи те, що названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним ритерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки озмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної енсії за віком Враховуючи наведене, нарахування та виплата у 2009-2010 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного ротового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинна була здійснюватися ідповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тому ці виплати повинні були нараховуватися відповідачем иходячи з розміру прожиткового мінімуму, а саме з 01.01.2009 року по 31.10.2009р - 498 гривень, а з 01.11.2009 по 31.12.2009 р. - 573 ривні, з 01.01.2010 по 01.05.2010 року - 695 грн. з 31.06.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року - 709 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій при не нарахуванні юзивачеві підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 р., та з 01.01.2009 по 1.07.2010 року. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх имог і заперечень. Згідно ст..4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси зридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні ідніеї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується. Якщо інше не встановлено законом. Крім цього, представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, іередбаченого ст. 257 ЦК України, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами лише 07.09.2010 року. Розглянувши аявлене клопотання, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.З) [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 07.09.2010 року. Згідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.З ст. 267 ЦК України позовна давність судом застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до шнесення ним рішення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в межах строку позовної давності - визнати незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Добропільському районі Донецької області щодо невиконання законодавчо визначеного )бов'язку здійснювати нарахування та виплату надбавки до пенсії [PERSON] у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, їстановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 07.09.2007 по 31.12.2007 р., та з 01.01.2009 по 31.07.2010 року.

Outcome: partial