Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

АСТ «АИС Поліс», після зміни найменування ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулося до суду з позовом, відповідно до якого просили суд стягнути з відповідачів на корись позивача в порядку регресу грошові кошти в розмірі 2\~573 грн. 44 коп. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, при цьому від позовних вимог до [PERSON] та ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» не відмовився, та остаточно просив суд стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу грошові кошти в сумі 2\~256 грн. 99 коп. Свої вимоги мотивували тим, що 19.07.2007 року між АСТ «АИС-Поліс», правонаступником якого є ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави № 05/К - 020068, за яким Позивачем було застраховано транспортний засіб Страхувальника - автомобіль [NUMBER] . 26.09.2007 року у м. Кременчуці сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення застрахованого ТЗ під керуванням [PERSON], з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно Звіту експертного автотоварознавчого дослідження №279 10 07 від 16.10.2007 року, складеного на замовлення Позивача, що підтверджується дорученням № 6009 на суму 300,00 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого ТЗ становить 2953,92 грн. 19.12.2007 року Позивачем було складено Страховий акт № 1389-1463/07, на підставі якого 10.01.2008 року, згідно з платіжним дорученням № 7272 Позивачем було сплачено страхове відшкодування на вказаний страхувальником рахунок. Відповідно до п. 2. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1. ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області встановлено вину Відповідача у скоєнні даної ДТП, що сталася 26.09.2007р. З метою вирішення питання в досудовому порядку, Позивач 18.12.2008 року надіслав Відповідачу попередження вих. № 4865. За отриманою інформацією, відповідальність Відповідача застрахована за Полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № ВВ/2023054 в ЗАТ «Страхова компанія «Партнер». Згідно з листом ЗАТ «Страхова компанія «Партнер» за вих. №2/603-08 від 06.06.2008 року, відповідальність Відповідача була застрахована в ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс», якому ЗАТ «СК «Партнер» надавав агентські послуги з продажу страхових послуг. Листом-вимогою від 17.06.2008 року за вих..№824 до ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс», Позивач просив перерахувати на його розрахунковий рахунок виплачену страхову суму в розмірі 2 957,54 грн., 300,00 грн. витрат на проведення експертизи, за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн., а всього - 2747,54 грн. Згідно з випискою з банківського рахунку Позивача від 15.12.2008р. ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс» було частково сплачено 1533,70 грн. Відповідно до п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно \-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різницю між сумою відшкодування, встановленої судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 4. ст. 61 ЦПК України, Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову. Отже, різниця між фактичними збитками Позивача та виплаченою сумою ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс» в розмірі 1723,84 грн. (виплачене страхове відшкодування - 2957,54 грн. + витрати на проведення експертизи 300,00 грн., за вирахуванням частково сплачених збитків з боку ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс» - 1533,70 грн.) має бути відшкодована Відповідачем [PERSON] Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо розмір відсотків не встановлений договором або Законом. Тому, 3% річних становлять 55,97 грн. ((1723,84 * 3% / 365 днів) * 395 днів невиконання грошових зобов'язань). Оскільки офіційний індекс інфляції за 2008 рік становив 122,3 %, за 2009 рік 104,4 %, втрати Позивача від знецінення коштів внаслідок інфляції станом на 25.08.2009р. становлять 477,18 грн. ((1723,84 грн. * 122,3%) * 104,4%). Отже, на момент подання первинної позовної заяви від 03.09.2009р., заборгованість відповідача перед Позивачем становить: 1 723,84 грн. (сума основного боргу) + 55,97 грн. :. 3% річних) + 477,18 грн. (інфляція) = 2256,99 грн. Представник позивача ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до судового засідання не з»явився, направив до суду заяву, відповідно до якого просив розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі матеріалів. Представник відповідача ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» до судового засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити у зв»язку з його безпідставністю, оскільки ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» позивачу відшкодовано збитки у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити у зв»язку з його безпідставністю, оскільки ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» позивачу відшкодовано збитки у повному обсязі, а також зазначив, що в результаті ДТП, яка сталася в результаті зіткнення автомобіля під його керуванням та автомобіля під керуванням [PERSON], автомобіль ВАЗ 21112 отримав незначні пошкодження лівого крила та бамперу в лівій частині, а інші пошкодження, зокрема капоту та правого крила вже були та ці пошкодження не пов»язані із ДТП, що сталася за його участю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та представника відповідача ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. 19.07.2007 року між АСТ «АИС Поліс», після зміни найменування ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до якого позивачем було застраховано транспортний засіб, який належить [PERSON], а саме автомобіль [NUMBER]. 26.09.2007 року у м.Кременчуці, відбулася ДТП, в результаті якої мало місце зіткнення автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та під його керуванням, з автомобілем «Мерседес Спринтер» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON] Відповідно до постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2007 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст.124 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 34 грн. Ч 4. ст. 61 ЦПК України, встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову. Згідно вказаної постанови, [PERSON] визнано винним у тому, що останній 26.09.2007 року по вул.Гвардійській в м.Кременчуці, керуючи автомобілем «Мерседес Спринтер» д.н. [NUMBER], виконуючи поворот праворуч допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1, 10.3 ПДР України. Відповідно до довідки ВДАІ м.Кременчука від 23.10.2007 року №12030, в результаті ДТП, що відбулася 26.09.2007 року в м.Кременчуці, виявлено пошкодження у автомобіля «Мерседес Спринтер» д.н. [NUMBER] у вигляді деформації переднього правого крила, у автомобіля [NUMBER] виявлено пошкодження у вигляді деформації переднього бамперу та деформації переднього лівого крила. Згідно повідомлення [PERSON] про страховий випадок від 27.09.2007 року, яке було подане позивачу, [PERSON] зазначив, що 26.09.2007 року на вул.Гвардійській в м.Кременчуці з лівої сторони вчинив наїзд автомобіль «Мерседес», в результаті чого було пошкоджено лакофарбове покриття переднього лівого крила, а також невелике пошкодження переднього бамперу. З наведеного вбачається, що в результаті ДПТ, яке було вчинено з вини відповідача [PERSON], автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження тільки лівого крила та переднього бамперу у лівій частині. Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця Бюро технічної експертизи [PERSON] № 279 10 07 від 16.10.2007 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] складає 2953 грн. 92 коп., при цьому позивачем за проведення вказаного дослідження сплачено 300 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6009. 19.12.2007 року Позивачем було складено Страховий акт №1389 1463/07, на підставі якого 10.01.2008 року, відповідно до платіжного доручення №7272, на виконання зобов»язань по договору добровільного страхування транспортного засобу від 19.07.2007 року, було сплачено страхове відшкодування на вказаний [PERSON] рахунок в сумі 2957 грн. 54 коп. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи викладене, до позивача перейшло право вимоги до винної особи на відшкодування збитків. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На час настання вказаної ДТП, цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована ЗАТ УІСК «Інвестсервіс», що підтверджується полісом обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2023054 від 14.07.2007 року та відповідно до якого страхувальником є [PERSON], а забезпечиним транспортним засобом є автомобіль «Мерседес Спринтер» д.н. [NUMBER]. Згідно вказаного договору обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого встановлено у сумі 25\~000 грн., франшиза, тобто частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, встановлена у розмірі 510 грн. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця Бюро технічної експертизи [PERSON] № 279 10 07 від 16.10.2007 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] складає 2953 грн. 92 коп., при цьому згідно акту №279 10 07 від 16.10.2007 року огляду автомобіля [NUMBER], при огляді автомобіля виявлено наступні пошкодження: крило переднє праве деформовано із утворенням вмятин та зламів металу ( заміна); бампер передній (облицювання) пошкоджений із утворенням поривів, порушено лако фарбове покриття (заміна); капот деформовано в правій частині з утворенням вмятин, порушено лако фарбове покриття (ремонт). Тобто з наведеного вбачається, що експертом автотоварознавцем визначено в цілому вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок настання страховогово випадку, який настав з вини [PERSON] так і в наслідок настання іншого страхового випадку, який не пов»язаний із ДТП, яка сталася за участю автомобіля під керуванням [PERSON] Згідно ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно висновку спеціаліста №268, що складений ПП «Центр автотехнічної експертизи» від 26.09.2007 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 2155 грн. 88 коп., вартісь матеріальних збитків, спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] складає 2104 грн. 75 коп., при цьому згідно акту огляду №268 від 26.09.2007 року автомобіля [NUMBER], при огляді виявлено наступні пошкодження: облицювання переднього бамперу має розрив в лівій передній частині та пошкодження ЛФП в лівій частині; деформація лівого переднього крила в середній частині, вигин, пошкодження ЛФП. Згідно ст.12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування по страховому акту №741 08 59, який проведений ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» з використанням данних, що наведені у висновку спеціаліста ПП «Центр автотехнічної експертизи» №268 від 26.09.2007 року та умовами договору страхування № ВВ/2023054 від 14.07.2007 року, до виплати страхове відшкодування визначено у сумі 1333 грн. 70 коп. (2104 грн. 75 коп. ( вартість матеріальних збитків) 510 грн. (франшиза) 261 грн. 05 коп. (вартість покраски та матеріалів для покраски дверей та капоту, яке виключено як таке, що не відноситься до страхового випадку). Тобто розмір вказаного страхового відшкодування визначений виходячи з того, що внаслідок ДТП, автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження переднього лівого крила та переднього бамперу у лівій частині. На виконання умов договору № ВВ/2023054 від 14.07.2007 року, відповідно до платіжного доручення №346 від 12.12.2008 року ЗАТ УІСК «Інвестсервіс», згідно листа вимоги ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» №824 від 17.06.2008 року, перерахувало страхове відшкодування згідно акту №741 08 59 від 07.10.2008 року в сумі 1333 грн. 70 коп., зменшене на суму франшизи, а також було перераховано в рахунок відшкодування коштів витрачених на проведення експертизи 200 грн., що також підтверджується випискою із банківського рахунку ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Посилання позивача на положення п.22.3 ст.22 Закону України «Про загальнообов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як на підставу для задоволення позовних вимог, суд до уваги не приймає, оскільки даним пунктом врегульовано питання, щодо відшкодування моральної шкоди. Позивачем суду не надано належних доказів того, що в результаті ДТП, яка сталася з вини [PERSON], власнику застрахованого позивачем транспортного засобу автомобілю [NUMBER] [PERSON] спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2953 грн. 92 коп. та яка була відшкодована позивачем, відповідно до умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 19.07.2007 року. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи, висновок спеціаліста №268, що складений ПП «Центр автотехнічної експертизи» від 26.09.2007 року, суд приходить до висновку, що в наслідок ДТП, що сталася з вини відповідача [PERSON] власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] спричинено матеріальну шкоду у розмірі 1\~843 грн. 70 коп. і шкода саме у вказаному розмірі, по даному страховому випадку, повинна була відшкодовуватись позивачем. Оскільки як встановлено судом, позивачу відповідачем - ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» було відшкодовано 1\~333 грн. 70 коп., то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення різниці між фактичними збитками понесеними позивачем та виплаченою ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» сумою відшкодування ,підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 510 грн., тобто та частина збитків, на яку ЗАТ УІСК «Інвестсервіс» було зменшено страхове відшкодування відповідно до умов умов договору № ВВ/2023054 від 14.07.2007 року обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені збитки з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, що передбачено положеннями ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки положення ст.625 ЦК України на правовідносити, що виникли між сторонами не поширюються. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial