Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

Позивач Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі - філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості у розмірі 29147 (двадцять дев'ять тисяч сто сорок сім) доларів 48 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9259 грн.) складає 231020 (двісті тридцять одна тисяча двадцять) гривен 01 копійка, витрат по сплаті державного мита у сумі 1700, 00 гривен і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 гривен. При цьому представник позивача посилається на те, що 04 вересня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №1917-н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 40000,00 доларів США з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, строком до 04 вересня 201 Ороку. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 4 вересня 2007 року між ВАТ « Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір іпотеки. Відповідно до зазначеного договору предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,1000 га, місцезнаходження: ділянка 4/11, ОК « СК « ХУТОРОК», Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, належна [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 21 серпня 2007 року. Відповідач не виконала умови кредитного договору, не здійснювала погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом відповідно графіку, та після отримання повідомлення не повернула позивачу кредитні кошти та не сплатили відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 29147 (двадцять дев'ять тисяч сто сорок сім) доларів 48 центів США, що за курсом НБУ складає 231020 (двісті тридцять одна тисяча двадцять) гривен 01 копійка. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково у частині заборгованості по тілу кредиту, щодо стягнення відсотків та пені за прострочення кредиту позовні вимоги банку не визнала. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2007 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було підписано кредитний договір №1917-н, відповідно до якого банк зобов'язується надати відповідачці грошові кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) доларів СІЛА, що по курсу НБУ станом на 04 вересня 2007 року, складає 202000 (двісті дві тисячі) гривен, на споживчі цілі, строком на 36 місяців, зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 04 вересня 2010 року, під 14 відсотків річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 04 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки. Відповідно до зазначеного договору, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач надала банку в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1000 га, місцезнаходження: ділянка 4/11, ОК « СК « ХУТОРОК», Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, яка належить відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 21 серпня 2007 року. Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 05 вересня 2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки №285882_001, копія якої додана до матеріалів справи. Згідно п. 3.3.1. умов кредитного договору до обов'язків відповідача (позичальника) було покладено точно в строки, обумовлені в кредитному договорі, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за кредитним договором. У разі порушення умов договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, сплатити штрафні санкції та інші належні до сплати платежі. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте відповідач [PERSON] у порушення умов кредитного договору своєчасно і в повному обсязі не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування коштами. Відповідно до п.3.2.2 кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках передбачених кредитним договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість в примусовому порядку в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Згідно з п.5.2. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення. Статтями 257-259 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п.7.6. кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.І ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника ( в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород. Як вбачається з матеріалів справи на адресу відповідача [PERSON] 16 грудня 2008 року було направлено повідомлення щодо ліквідації заборгованості перед банком, яке відповідачем залишено без уваги (а.с.49). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, станом на 17 травня 2010 року, борг відповідача перед позивачем складає 29147 (двадцять дев'ять тисяч сто сорок сім) доларів 48 центів США, що за курсом НБУ (1 дол. США дорівнює 7,9259 грн.) складає 231020 (двісті тридцять одна тисяча двадцять) гривен 01 копійка, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 10881,60 доларів США, що складає 86246 гривен 47 копійок, прострочена заборгованість за кредитом - 13950, 04 доларів США, що складає 110566 гривен 62 копійки, заборгованість за відсотками - 2019, 26 доларів США, що складає 16004 гривни 45 копійок, заборгованість за пенею по відсоткам - 122,30 доларів США, що складає 969 гривен 34 копійки, заборгованість за пенею по кредиту - 2174,28 доларів США, що складає 17233 гривен 13 копійок. Перерахунку розміру вимог позивач не надав. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050ЦК України. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Про порушення зобов'язання та необхідність повного погашення боргу відповідача повідомлено належним чином, але, на цей час відповідач не виконує свої обов'язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.І ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.З цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700,00 гривен, витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 гривен. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обгрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved