Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач просить визнати дії Управління ПФУ в м.Переяслав-Хмельницькому по перерахунку йому основної та додаткової пенсії неправомірними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату належної йому пенсії як інваліду II групи, постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період з 12.03.2009 року до кінця його інвалідності та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2009 року до кінця його інвалідності, посилаючись на те, що відповідач мав виплачувати йому, як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В порушення зазначених норм закону відповідач виплачував йому пенсію, як основну так і додаткову, у значно меншому розмірі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечив проти його задоволення, посилається на те, що нарахування і виплата пенсії позивачеві проводилася виходячи з розрахункової величини 19,91 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року, а додаткової пенсії - з розрахункової величини 16, 62 грн., встановленої Постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 831 та №836, яка пізніше збільшувалася у відповідності з постановами Кабінету Міністрів України №894 від 13.07.2004 року, №1293 від 27.12.2005 року, №530 від 28.05.2008 року в межах кошторисів відповідно до Закону про «Державний бюджет» на кожний рік. Зазначає, що розрахунок виплат, підвищень, доплат та додаткової пенсії проводиться на підставі нормативних актів, не суперечить директивним рішенням Пенсійного Фонду України, повністю відповідає практиці органів Пенсійного Фонду по всій Україні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, судом встановлено наступне. [PERSON] є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та стоїть на обліку і отримує основну та додаткову пенсію, як інвалід 2 групи в Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Переяслав-Хмельницькому відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами суд дійшов до висновку, що дані правовідносини слід регулювати ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», законами Про Державний бюджет України на відповідний рік, якими встановлюється розмір прожиткового мінімуму. Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам 2 групи відповідно до ст.50 вказаного закону призначається у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Згідно зі ст.54 цього Закону розмір державної пенсії для інвалідів 2 групи , щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003 року, яка застосовується з червня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Суд вважає, що при обчисленні основної і додаткової пенсії застосуванню підлягає саме мінімальний розмір пенсії визначений цим законом, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, відповідно до ч.З ст.67 Закону 796-ХП, (в редакції, яка набула чинності 31.10.2006 року), підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2. 3. 4. розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Статтею 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений: з 1 січня 2009 року - 498 гривень. Законом України №1715 від 6.11.2009 року «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» з 1 листопада 2009 року встановлений прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність в розмірі 573 гривні. Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений: з 1 січня 2010 року - 695 гривень; з 1 квітня 2010 року - 706 гривень. В прикінцевих положеннях до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року, який набув чинності 31.10.2006 року, Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний термін з дня опублікування цього Закону, забезпечити проведення перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до цього Закону. Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, які мають бути виплачені відповідачем відповідно до мінімальної пенсії за віком, розмір якої передбачений ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але відповідачем було порушено право позивача на отримання належних йому виплат, розрахованих відповідно до мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог закону 796-ХП від 28.02.1991 року проводив перерахунок пенсії позивача виходячи не з розміру мінімальної пенсії за віком, а з розрахункової величини, яка встановлювалася постановами Кабінету Міністрів України. Позивач просить здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсій за період: основної пенсії - з 13.03.2009 року до кінця його інвалідності, додаткової пенсії - з 01.01.2009 року до кінця його інвалідності та зобов'язати відповідача виплачувати в подальшому перераховану пенсію. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу державну пенсію за період з 13.03.2009 року по день винесення судового рішення та додаткової пенсії - з 01.01.2009 року по день винесення судового рішення Позовні вимоги в частині зобов'язання виплачувати перераховану пенсію до кінця інвалідності позивача задоволенню не підлягають. Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивач підлягає звільненню від сплати судового збору . На підставі ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

Outcome: partial