overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

01.10.2010 року [PERSON] звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому зазначає, що 18.09.2007 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,8788 га в межах Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 039541. Відповідно до заповіту від 26.06.2007 року. [PERSON] заповідала все своє майно йому (позивачу). У встановлений законодавством 6-ти місячний строк 05.03.2008 року він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована. Проте, приватний нотаріус не повідомив його про необхідність звернутися з даною заявою до державного нотаріуса, внаслідок чого він пропустив строк. В зв'язку з цим він просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 18.09.2007 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач за викликом до суду представника не направила, надала заяву, в якій при вирішенні питання покладається на розсуд суду, просить слухати справу без участі свого представника. Суд ухвалив слухати справу у відсутність представника відповідача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 18.09.2007 року померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 086190 від 18.09.2007 року. Після її смерті, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 039541 від 03.11.2004 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,8788 га в межах Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області. 26 червня 2007 року [PERSON] склала заповіт, який не скасовано та не змінено на теперішній час, та відповідно до якого вона заповідала все своє майно позивачу. 05 березня 2008 року, у встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована. Проте, приватний нотаріус не повідомив його про необхідність звернутися з даною заявою до державного нотаріуса, внаслідок чого він пропустив строк. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовні заяві позивач вказує, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 19.08.2003 року в Уманському РАГС Черкаської області. Від спільного сімейного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Пояснює, що з чоловіком не проживають разом більше року і не підтримують шлюбні стосунки. Протягом тривалого часу відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач ставить питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить постановити рішення, яким стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого [INFO]/Зодчих, 6/4, кв. 178, працюючого викладачем Вінницького фінансово-економічного Університету, на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити та судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-СР №081408 від 19 вересня 2003 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 19 вересня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №402. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. [PERSON] народився 15 травня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР №144194 від 02 червня 2004 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №335. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно довідки, виданої Товариством співвласників 49-квартирного житлового будинку №32-Б по вул. Садовій, [PERSON] проживає за адресою [INFO], склад сімї: найда [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні [PERSON] Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 16.11.2007 року уклала шлюб з відповідачем, від якого подружжя має сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2010 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюбне життя з відповідачем не склалося по причині взаємної втрати почуття любові і поваги та через постійні сварки. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Спору стосовно розподілу спільного майна немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, надіслала судові заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суду розглянути справу за її відсутності. Відповідачем у судовому засіданні позов визнано повністю, проти його задоволення він не заперечує. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 14.09.2010 року сторонам надавався строк на примирення до 14.10.2010, однак протягом цього строку сторони не примирилися, заяву про розірвання шлюбу подружжям не відкликали. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Спору щодо розподілу спільно нажитого майна та місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

17.02.2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві стверджує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом майна померлого [PERSON] і спадщину після його смерті прийняла шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, однак належним чином оформитись в правах спадкоємиці не має можливості, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку площею 2,3506 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Серії ЯА № 321654, виданому 18.01.2006 року на підставі розпорядження Бершадської РДА від 06.04.2005 року № 114 померлого [PERSON] по-батькові вказано не «Михайлович» як в усіх інших правовстановлюючих документах, а «Борисович», тому вона звернулася в суд з даною заявою і просить постановити рішення суду, яким встановити факт, що даний державний акт належав померлому 17.02.2009 року [PERSON]. Від [PERSON] надійшла заява в якій вона підтримує свою заяву і просить розглянути справу без її участі. Від представника заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява в якій він визнає заяву [PERSON], не заперечує проти її задоволення і просить розглянути справу без її участі. Розглянувши заяву та дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення і матеріалами справи (довідкою №1043, виданою 15.07.2010 року начальником відділу Держкомзему у Бершадському районі Вінницької області; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 2113 від 05.11.20098 року, виданою відділом Держкомзему у Бершадському районі Вінницької області; довідкою № 816 від 29.10.2009 року виданою Тернівською сільською радою) з достовірністю встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,3506 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Серії ЯА № 321654, виданий 18.01.2006 року на підставі розпорядження Бершадської РДА від 06.04.2005 року № 114 на імя [PERSON] дійсно належав померлому 17.02.2009 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2002 року, шлюб зареєстрований Мартоніською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 07. Сторони мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, сімя практично розпалася та на даний час проживають окремо один від одного. Спільного господарства подружжя не веде, участі у вихованні дітей відповідач не приймає. Постійні сварки, які виникають з відповідачем негативно впливають на психічний та моральний розвиток дітей. З початку 2010 року сторони разом не проживають. Зазначає, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам дітей. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив, о позові вимоги визнає. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено думку про неможливість примирення сторін. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Спору щодо розподілу спільно нажитого майна та місця проживання неповнолітніх дітей між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у незареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 075332, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 30 березня 2007 року, актовий запис № 137. Згідно Довідки № 467 від 22.07.2010 року, [PERSON] проживає у [INFO]; донька [PERSON], [INFO], дійсно знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів на дитину судом враховуються обставини зазначені ч.1 ст.182 СК України, та відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій вказала, що в данний час має намір оформити спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер в 2008р., однак зробити цього не може, так як за свого життя він не отримав правовстановлюючий документ на належне йому майно- житловий будинок, що розташований по вул.Соснівській, 13 в с.Топори Ружиинського району Житомирської області. Оскільки в зв"язку зі смертю чоловіка Топорівська сільська рада відмовляється видати на його ім"я свідоцтво про право власності на нерухоме майно, тому [PERSON] просить встановити факт належності спадкодавцю на праві особистої власності вказаного житлового будинку. В суд заявниця та заінтересовані особи не з'явились, подали заяви, в яких заявниця свої вимоги підпримує, а заінтересовані особи проти задоволення заяви не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.. Заявниця є спадкоємцем по закону першої черги майна [PERSON], який помер 17.07.2008 року в с.Топори Ружинського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №098070, виданим 18.07.2008 року Топорівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, свідоцтвом про одруження серії ЯТ № 778848, виданим 08.11.1952 р. Топорівською сільською радою Ружинського району Житомирської області. З довідки Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області ( вих.№264 ВІД 10.06.2010р.), вбачається, що відповідно до записів по погосподарській книзі №2 с.Топори Ружинського району Житомирської області [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: вулиця СоснівськаЛЗ в с.Топори Ружинського району Житомирської області. З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений Бердичівським МБТІ Житомирської області 14.07.10р., вбачається, що житловий будинок №13 по вулиці Соснівській в с.Топори Ружинського району побудований в 1965 році і має площу 72.7 кв.м., господарські споруди: погріб, сарай побудовані також в 1965 році, правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано. На підставі вищевикладеного, та, враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК УРСР(1963 р.), які регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад, суд приходить до впевненості, що [PERSON] на час своєї смерті був власником житлового будинку та господарських будівель, які розташовані по вулиці Соснівській, 13 в с.Топори Ружинського району Житомирської області. Суд, виходячи з вищевказаного, а також з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", якою передбачено, що рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, задовільняє заяву про встановлення факту належності спадкодавцю вказаного житлового будинку, оскільки встановлення данного факту має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

06.07. 2010 року прокурор звернувся в інтересах ОКП Донецьктеплокомуненерго у особі ВО Волновахаміжрайтепломережа до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідач зареєстрований та проживає у [INFO] і зобов*язаний щомісячно вносити плату за послуги з теплопостачання. Відповідач ухиляється від виконання цих зобов*язань і станом на 01.05. 2010 рік виникла заборгованість у сумі 1076, 08 грн. яку він добровільно не сплачує, тому просив стягнути її на користь позивача примусово. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з*явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, заперечень проти позову не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 526 ЦК України, обов»язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК. інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 68 ЖК України, відповідач зобов*язаний вчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у противному випадку заборгованість може бути стягнута в примусовому порядку. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у [INFO]. Волноваського району Донецької області і зобов*язаний щомісячно вносити плату за спожиті послуги з теплопостачання. Відповідач ухиляється від виконання цих обов*язків належним чином і станом на 01.05.2010 рік виникла заборгованість у розмірі 1076, 08 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі та стягнути на користь держави 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 51 грн. судового збору. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 68 ЖК України, ст.88, ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

ПАТ АБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18.09.2007 року згідно з яким відповідач отримав строковий кредит у розмірі 30000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на кортрахунок відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 34, 00і! на РЇК на СУМУ залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.03.2009р. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 07.07.2010р. має заборгованість - 17688,82 грн., яка складається з наступного: -11438,54 грн. заборгованість за кредитом; -5169,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.5.10 кредитного договору: -250,00 грн. штраф (фіксована частина). -830,42 грн. штраф (процентна складова). Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки, укладений з поручителем - [PERSON], вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Відповідачами зобов'язання по договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості по кредитному договору, в зв'язку з цим позивач вимушений був звернутись до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів 6369,94 грн. та судові витрати по справі. Згідно довідки Черкаського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.10.2010 року прострочена заборгованість по сплаті відсотків на 6276,13 грн. та заборгованість по сплаті штрафів на 93,81 грн. Відповідачі позов визнали та не заперечували проти стягнення боргу. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, так як вони підтверджуються: -кредитним договором № №89000-СКЕО від 18 вересня 2007 року; -додатком №1 до кредитного договору. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить суд ухвалити рішення про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом житловим будинком № 15, по вул. Бардукова, в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області. Мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка являється співвласником житлового будинку № 15 по вул.. Бардукова в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності на вказаний будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 25 травня 1991 року Томаківською державною нотаріальною конторою. В 2005 році позивачка надала згоду на реєстрацію [PERSON] в належному їй будинку. На той час відповідач являвся чоловіком доньки позивачки [PERSON] В 2007 році шлюб між відповідачем і донькою позивачки був розірваний, але відповідач ще до розірвання шлюбу виїхав з належного позивачці будинку. Місце його перебування до теперішнього часу не відоме. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач може бути визнаний таким, що втратив право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік. Незважаючи на те, що відповідач більше року не проживає в будинку, він до цього часу зареєстрований в квартирі, власником якої являється позивачка. Питання про втрату права на житло відповідачем в будинку, в якому він не проживає на протязі тривалого часу, що становить більше року, може бути вирішено тільки в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився без поважних на те причин. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, який в судове засідання не зявився, так як в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення питання по суті заявлених вимог про, що позивач не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він був знайомий з [PERSON] ним В.В. та понад трьох років назад він виїхав з с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, так як він знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні матеріалами справи, копією свідоцтва про право на спадщину виданого 25.05.1991 року Томаківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, відповідно якого будинок належить [PERSON] В,Н., а також підтвердженням є те, що відповідач не проживає в житловому будинку більше року, а тому згідно законодавства України він може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим будинком та знятий з реєстрації. В судовому засіданні свідок також підтвердив той факт, що [PERSON] в житловому будинку належному [PERSON] не проживає понад трьох років. На підставі викладеного і

Outcome: approved