Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

Житлово-експлуатаційна контора №2 м. Самбора Львівської області звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості на суму 1597,14грн. за експлуатаційні витрати (квартирну плату) посилаючись на те, що за відповідачем за період із жовтня 2001 року по квітень 2010р. рахується заборгованість на зазначену суму, яка добровільно ним не погашається. Така виникла за понесені експлуатаційні витрати позивачем, що надані відповідачеві як користувачу на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», підзаконних нормативних актів, де регламентовано, що експлуатаційні витрати на утримання приватизованих квартир оплачуються на рівні квартирної плати, встановленої для державного житла, а порядок оплати комунальних послуг в Україні єдиний незалежно від форм власності житла. Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій приватизовані квартири утримуються за рахунок коштів їх власників. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позовної заяви і посилався на обставини, викладені у зверненні до суду. Також пояснив, що рішенням Самбірської міської ради затверджуються диференційовані тарифи та перелік послуг, які надаються, а несвоєчасна сплата відповідачем квартирної плати негативно відбивається на фінансовому стані підприємства, робить неможливим в повній мірі виконання необхідних робіт по обслуговуванню будинків і прибудинкових територій. Фактичне виконання позивачем проводиться за рахунок використаних коштів мешканців, що оплатили за експлуатаційні витрати, - а як результат ними користується відповідач даної цивільної справи. У тому числі було проведено капітальний ремонт даху та затрачено значно більші кошти, аніж в підсумку всі акумульовані, що вносили мешканці цілого будинку №26 по вул. Перемишльській м. Самбора. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із письмовим запереченням на позовну заяву та просив у позові відмовити повністю; під час розгляду цивільної справи підтримав дане заперечення, позову не визнав та суду пояснив, що згідно зведених тарифів на послуги по утриманню будинків і прибудинкових територій зазначено ряд витрат, які жодного разу не надавались позивачем; а які надавались, то не повністю. Зокрема, жодним чином позивач не несе витрат на прибирання прибудинкової території, оскільки мешканці поспіль самостійно здійснюють благоустрій території власними силами і коштами; між ним та ЖЕКом №2 не укладено відповідного договору, а оплату вноситиме лише після укладення такого про надання послуг позивачем із конкретним переліком видів робіт, строків та інших взаємно обумовлених умов, а не на підставі пропонованого ЖЕКом договору між ним та позивачем. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка [PERSON], суд прийшов до висновку, що позов ЖЕКу №2 м. Самбора про стягнення коштів за експлуатаційні витрати з відповідача [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: У судовому засіданні встановлено, що відповідачу належить квартира [ADDRESS]. За період з жовтня 2001 року по квітень 2010р. виникла заборгованість за понесені позивачем експлуатаційні витрати за фактично надані відповідачеві як користувачу послуг з утримання будинку і прибудинкової території на суму 1569,99грн., про що суду представлено розрахунок заборгованості. Житлово-експлуатаційній конторі №2 м. Самбора споживач спричинив збитки внаслідок фактичного понесення експлуатаційних витрат відповідно до зведеного розрахунку тарифів на послуги по утриманню будинків і прибудинкових територій. У суді встановлено, що ЖЕКом №2 м. Самбора надавались і надаються послуги по утриманню в цілому будинку №26 по вулиці Перемишльській в м. Самборі. Одночасно суд визнає і погоджується із поясненнями представника позивача, що ґрунтується на наявних у матеріалах цивільної справи доказах, що затрачені кошти на ремонт покрівлі будинку №26 по вул. Перемишльській у м. Самборі, яка була пошкоджена внаслідок стихії у лютому 2008 року, значно є більшими, аніж фактично сплачені кошти мешканцями (а. с. 67 70); що послуги могли б надаватись у більшій мірі в такому разі, якщо б всі мешканці будинку вчасно оплачувати квартирну плату; що використовуються кошти мешканців, які добровільно і добросовісно оплачують за експлуатаційні витрати утримання будинків та прибудинкових територій, а в даних правовідносинах фактично вже наданими послугами користується відповідач в цивільній справі та його дружина [PERSON], яка проживає з ним. Згідно ст. 64 ч. 1 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Ч. 1 ст. 66 ЖК України регламентовано, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 ЖК України в комунальні послуги входять водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, та інші послуги; за ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виникнення договірних відносин між Самбірською житлово-експлуатаційною конторою №2 м. Самбора та [PERSON] підтверджується тим, що ЖЕК надає послуги з утримання будинку №26 по вул. Перемишльській в м. Самборі Львівської області та прибудинкової території, а відповідач та члени його сімї користуються цими послугами. Оскільки суду відповідачем не представлено переконливі докази про часткове надання послуг позивачем з утримання будинку і прибудинкової території, не доведено про необхідність і правильність списання заборгованості, виходячи з раніше наведеного, матеріалів цивільної справи, пояснень учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання про задоволення позову, що буде законним вирішенням даного спору. Невірним є посилання відповідача [PERSON] про необхідність надавати послуги на оплачені ним та іншими мешканцями будинку коштів, оскільки в даній справі не оспорюється принцип господарювання позивача, також не може заслуговувати на увагу пояснення про укладення письмового конкретного договору з експлуатаційних витрат між ним та позивачем, оскільки договір слід укласти, досягнувши істотних його умов, де в наступному відповідно виникають права і зобовязання в сторін за самим договором. [PERSON] звернувся до суду із письмовим запереченням на позов, підтверджуючи свою позицію листуванням із позивачем та органами влади про неякісні експлуатаційні витрати чи неякісне надання послуг, однак, ніяким чином з технічної сторони про це не представив жодного доказу. Тому, суд при прийнятті такого рішення виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу пояснень представника позивача, відповідача та його представника [PERSON], представлених сторонами документів як доказів. Під час провадження в справі та під час судового розгляду представник позивача звертався із клопотанням про доказування використання ними добровільно сплачених коштів частиною мешканців будинку та самим відповідачем; коштів, які були спрямовані на утримання будинку та прибудинкової території; довів суду про обовязковість оплати відповідачами виниклого боргу. Відповідачем не подано суду клопотань про доказування чи звільнення від доказування нарахованої суми в межах предявленого строку; стосовно розмежування шляхом аудиторської перевірки, бухгалтерської чи технічної експертиз фактично наданих послуг і тих, які вважає, що взагалі не надаються; зосередив увагу на правах в той час, як поряд з тим існують загальні зобовязання та обовязки за фактично понесені позивачем експлуатаційні витрати; відповідачем [PERSON] не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, передбачену Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України за №572 від 08.10.1992 року з наступними змінами, Постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 року про надання експлуатаційних послуг, чого не дотримано і що порушено підприємством. Відтак, позов є підставний і такий, що підлягає задоволенню виходячи із суми коштів, наведеної в представленому суду розрахунку в розмірі 1569,99грн., а не зазначеної у позовній заяві суми 1597,14грн. Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial