Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо приватизації земельної ділянки, а саме: просив визнати погодженими межі земельної ділянки без згоди відповідача в акті погодження меж до технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0427 га, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Віхніна, земельна ділянка №2-а. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно договору дарування він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Віхніна, №2-а. Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0427 га. Для приватизації даної земельної ділянки ТОВ багатопрофільне науково - виробниче підприємство «Черона-Л» виготовило технічну документацію. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється підписувати акт погодження меж земельної ділянки він позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки. До попереднього розгляду справи відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та усунення порушень правил добросусідства (а.с.48-51), для звернення до суду за захистом своїх прав про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка самовільно зайнята [PERSON] та [PERSON] та зобов'язати відповідачів із земельної ділянки, якою вони користуються, повернути йому земельну ділянку площею 12 кв.м. по вул..Віхніна 4/1 у [PERSON] відповідно до конфігурації та розмірів; зобов'язати відповідачів перенести з його частини земельної ділянки по вул..Віхніна 4/1 у [PERSON] самовільно збудований двоповерховий автогараж, площею 37 кв.м., а саме: 1-й поверх площею 17 кв.м. і 2-й поверх площею 20 кв.м. і привести земельну ділянку у первинний стан, придатний для використання її за призначенням; зобов'язати відповідачів перенести з його частини земельної ділянки по вул..Віхніна 4/1 у [PERSON] самовільно збудований суцільний металевий паркан розміром 13,8 м/п від вул..Віхніна до самовільно побудованого авто гаража, а також самовільно побудований паркан із сітки «рябця» розміром 17,5 м/п, від самовільно побудованого авто гаража до початку домоволодіння № 40 вул..Суворова і привести земельну ділянку у первинний стан, придатний для використання її за призначенням; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14.01.2010 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. 26.07.2010 року [PERSON] уточнив та збільшив позовні вимоги та просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, усунути порушення правил добросусідства та зобов'язати відповідачів із земельної ділянки, якою вони незаконно користуються, повернути йому земельну ділянку площею 62,6 кв.м. по вул..Віхніна 4/1 у [PERSON] відповідно до конфігурації та розмірів; зобов'язати відповідачів перенести з його частини земельної ділянки по вул..Віхніна 4/1 у м.Чернігові самовільно збудований двоповерховий автогараж, площею 35 кв.м., а саме: 1-й поверх площею 15 кв.м. і 2-й поверх площею 25,5 кв.м. і привести земельну ділянку у первинний стан, придатний для використання її за призначенням; зобов'язати відповідачів перенести з його частини земельної ділянки по вул..Віхніна 4/1 у м.Чернігові самовільно збудований суцільний металевий паркан розміром 13,8 м/п від вул..Віхніна до самовільно побудованого авто гаража, а також самовільно побудований паркан із сітки «рябця» розміром 17,5 м/п, від самовільно побудованого авто гаража до початку домоволодіння № 40 по вул..Суворова і привести земельну ділянку у первинний стан, придатний для використання її за призначенням; стягнути з відповідачів понесені судові витрати У судовому засіданні представник позивача-відповідача позовну заяву підтримав, просив задовольнити. При обґрунтуванні позовних вимог представник послався на обставини викладені в позовній заяві та додатково вказав. [PERSON] на підставі договору дарування від 25.03.2009 року є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою м. Чернігів, вул.. Віхніна 2а. Відповідно до договору дарування будинок розташований на земельній ділянці площею 350 кв. м. Згідно даних технічної документації КП Чернігівського МЕТІ розмір земельної ділянки по вул.. Віхніна 2а становить 449 кв.м. і такий розмір існує з 1962 року без змін та зазначень самозахвату. Під час обміру земельної ділянки для виготовлення технічної документації із землеустрою було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,0427 га. Вважає, що [PERSON] законно користується земельною ділянкою розміром 0,0427 га, не допустивши ні само захвату землі ні самочинного будівництва. Тому відмова суміжного землекористувача [PERSON] від погодження меж в акті погодження меж до технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку є необгрунтованою. У зв»язку з цим просить суд позовні вимоги задовольнити. Зустрічний позов не визнав просив відмовити в його задоволенні. Зазначив, що [PERSON] є власником 9/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 1097 кв.м. Таким чином, він має право користуватись земельною ділянкою площею 493,65 кв.м., а згідно висновків будівельно технічної експертизи від 31.05.2010 року фактично користується 541 кв.м. Крім того, не довів, що саме [PERSON] та [PERSON] здійснено захват частину його земельної ділянки. В матеріалах технічної документації ЧМБТІ відсутні будь-які дані про самочинне будівництво на земельній ділянці за адресою Віхніна 2а. Відповідач-позивач [PERSON] та представник відповідача - позивача у судовому засіданні позовну заяву не визнали, просили відмовити, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. В обгрунтування заперечень проти первісного позову вказали, що 14 липня 2010 року за результатами переобміру земельної ділянки [PERSON] фахівцями з обміру землі було встановлено, що фактично він користується земельною ділянкою по вул. Віхніна 4, яка є суміжною земельній ділянці Віхніна 2а, розміром 486 кв.м. В той час як відповідно др правоустановчих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 червня 1995 року з урахуванням рішення народного суду 2-ї дільниці м. Чернігова від 3 червня 1959 року йому надано право користування земельною ділянкою 548,6 кв. м. Позивач при цьому відповідно до право установчих документів має право користування земельною ділянкою розміром 0,0350 га, а не 0, 0427 га і не 0,0449 га як безпідставно вказано в технічних документах ЧМБТІ. Таким чином, [PERSON] вважає, що [PERSON] та його мати [PERSON] самовільно захватили у нього частину земельної ділянки розміром 62,6 кв.м. та самовільно побудували на його частині земельної ділянки двохповерховий автомобільний гараж та побудували суцільний металевий паркан 13.8 м/п та паркан із сітки рябця 17,5 м/п. Вважає , в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а його зустрічні позовні вимоги задовольнити. Відповідач - позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день^та час проведення розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представника третьої особи - Чернігівська міська рада - в судовому засіданні 13.10.2010 року вказав про відсутність підстав для відмови у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у приватизації земельної ділянки. Зазначив, що в матеріалах цивільної справи та в технічних документах ЧМБТІ відсутні дані, про те що [PERSON] незаконно користується земельною ділянкою розміром 0,0427 га., адже користування надлишками це не є самозахватом земельної ділянки і не заборонено законом, оскільки при зверненні землекористувача до міської ради надлишки можуть бути передані у власність у порядку встановленому законом. Вважає, що [PERSON] дотримано порядок підготовки технічних документів необхідних для вирішення питання щодо приватизації земельної ділянки, а тому вважає, що позов має бути задоволений, а також вказав на безпідставність зустрічних позовних вимог. Представник третьої особи КП «ЧМБТІ» в судовому засіданні повідомила, що земельні ділянки за адресою м. Чернігів, вул.. Віхніна, 2а і Віхніна 4 є суміжними. Розмір земельної ділянки по вул.. Віхніна 2а згідно матеріалів інвентаризаційної справи становить 449 кв.м.з них згідно 350 кв.м. згідно правоустанових документів та 99 кв. м. надлишки і такий розмір не змінювався з 1962 року, а розмір земельної ділянки по вул.. Віхніна 4, який не змінювався з 1955 року становить 1097 м. кв. в т.ч. надлишки 47 кв.м. Домоволодіння по вул. Віхніна 4 знаходиться у спільній частковій власності у 3-х осіб і реально не розділялось в тому числі і не визначався порядок користування земельною ділянкою. За адресою Віхніна 2а відсутні самочинні будівлі. Сарай двоповерховий був введений в експлуатацію. Паркан між суміжними ділянками не змінювався. Огорожа переносилась на території самої ділянки Віхніна 4. Вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], і відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог заявлених [PERSON] Представник багатопрофільного науково-виробничого підприємства «Черона-Л» в судовому засіданні вказала, що за заявою [PERSON] була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку, що розташована в м. Чернігові по вул.. Віхніна, 2а. В ході обміру вказаної земельної ділянки було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,427 га, в той час як згідно матеріалів МБТІ розмір площі - 0,0449 га. Вважає, що зміна площі відбулась за рахунок уточнення розміру земельної ділянки. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що відповідно договору дарування від 25.03.2009 року [PERSON] безоплатно отримав у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Віхніна, буд. №2-а, який розташований на земельній ділянці площею 350 м. кв. (а.с.7). Відповідно до даних, викладених у витягу з реєстру права власності на нерухоме майно №22280183, виданого КП «ЧМБТІ» від 25.03.2009 року право власності зареєстровано за [PERSON]М.(а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст.. 120 ЗК України якщо житловий, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача перезодить право користування тією частиною земельної ділянки на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Розмір земельної ділянки по вул.. Віхніна 2а згідно технічного паспорту на житловий будинок станом на 23.03.2009 рік становить 449 м. кв. (а.с.21-23). Оглядом інвентаризаційної справи, наданої в судове засідання ЧМБТІ встановлено, що розмір земельної ділянки 449 м. кв. по вул.. Віхніна 2а є незмінним з 1962 року. Згідно пояснень представника МБТІ та як витікає з матеріалів інвентаризаційної справи розмір вищезазначеної земельної ділянки становить 350 м. кв. документально закріплених та 99 м. кв. - надлишки. Таким чином, судом не встановлено даних, що [PERSON] та попередні власники домоволодіння по вул. Віхніна, 2а користувались земельною ділянкою площею 449 м. кв протизаконно, спорів з суміжними землекористувачами за період з 1962 року не виникало, рішень про незаконність користування земельною ділянкою у встановлених розмірах не приймалось. З метою приватизації земельної ділянки [PERSON] було подано заяву до Багато профільного науково-виробничого підприємства «Черона-Л» про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку. Під час обміру земельної ділянки було встановлено, що фактична площа складає 0,0427 га., що також підтверджується даними судової будівельно-технічної експертизи від 31.05.2010 року. Не оспорюючи розмір земельної ділянки, позивач бажає приватизувати земельну ділянку за фактичним розміром, а саме 0,0427 га. Відповідно до вимог ст. ст. 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, зазначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Із земельною ділянкою по вул. Віхніна, 2а в м. Чернігові межує земельна ділянки по вул.. Віхніна, 4. Як вбачається з копії акту погодження меж земельної ділянки (а.с.27), суміжний землекористувач [PERSON] не підписав вказаний акт, що унеможливлює приватизацію позивачем земельної ділянки. В своїх запереченнях щодо підписання акту погодження меж [PERSON] посилається, на те, що [PERSON] має право користування земельною ділянкою 350 кв.м., що підтверджується документально. Він же, [PERSON], має право користування земельною ділянкою розміром 548,6 м.кв, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 червня 1995 року та рішенням народного суду 2-ї дільниці м. Чернігова від З червня 1959 року. Таким чином, вважає, що власники домоволодіння по вул.. Віхніна 2а замовільно захватили частину його земельної ділянки розміром 62.6 м.кв. Твердження відповідача-позивача [PERSON] спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09 червня 1995 року (а.с. 52) [PERSON] є власником 9/20 частин домоволодіння по вул.. Віхніна 4, що розташоване на земельній ділянці площею 1097 м. кв. Вказаний розмір земельної ділянки згідно даних матеріалів технічної інвентаризації не змінювався з 1955 року. Також з оглянутої інвентаризаційної справи по вул.. Віхніна, 4 вбачається, що будинок з надвірними спорудами не розділявся в натурі між співвласниками, та не визначався порядок користування земельною ділянкою згідно частки у співвласності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він є співвласником домоволодіння по вул.. Віхніна, 4 і підтвердив, що розмір їх земельної ділянки 1097 м. кв. не змінювався протягом багатьох років. Спорів про межі земельних ділянок між попередніми власниками земельних ділянок по вул.. Віхніна 2а та вул. Віхніна, 4 не було. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2010 року [PERSON] фактично користується земельною ділянкою 541 кв.м. При врахуванні рішення народного суду від 03.06.1959 року розмір земельної ділянки [PERSON] зменшився не за рахунок збільшення земельної ділянки по вул.. Віхніна, 2а, а за рахунок збільшення земельної ділянки якою користуються суміжні співвласники житлового будинку.(а.с. 164-168). Оглядом інвентаризаційної справи встановлено, що самовільні будівлі по вул.. Віхніна, 2а відсутні. А спірний двоповерховий сарай по матеріалам МБТІ введений в експлуатацію до 1979 року. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Стаття 96 ЗК України містить обов»язки землекористувачів, серед яких у ч.1 п.»е» зазначено - землекористувачі зобов»язані дотримуватися правил добросусідства. Зміст добросусідства викладений в ст.103 ЗК України. Частина 3 зазначеної статті зобов»язує як власників так і землекористувачів співпрацювувати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Зміст ч.3 ст.103 ЗК України дозволяє зробити висновок про те, що власники і користувачі земельних ділянок не мають права відмовити у наданні сусідам допомоги щодо оформлення прав на земельну ділянку ( у даному випадку -погодження меж земельної ділянки з метою на приватизації суміжної земельної ділянки). Суд приходить до висновку, що порушене право позивача-відповідача за яким було спрямоване звернення до суду, підлягає захисту, а тому позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод щодо приватизації земельної ділянки мають бути задоволенні.

Outcome: approved