Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату додаткової пенсій по інвалідності. Свій позов обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області та одержує пенсію за віком. Позивач є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. На даний час позивач отримує додаткову пенсію по інвалідності в значно нижчому розмірі, в звязку з чим звернувся до відповідача і з заявою про перерахунок додаткової пенсії, але отримав відмову. Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду та просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області неправомірними в частині відмови в перерахунку додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст.ст.50, 51 Закону № 796-ХП та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії по інвалідності в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за період з 01.07.2010 року по 01.07.2010 року з врахуванням проведених виплат та стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області неправомірними в частині відмови в перерахунку додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст.ст.50, 51 Закону № 796-ХП та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії по інвалідності в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за період з 01.07.2010 року по 01.07.2010 року з врахуванням проведених виплат, в частині позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу та ІТЗ відмовився. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надав письмові заперечення стосовно позову, в яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі мотивуючи тим, що пенсія позивача складається з основної пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Але на виконання вимог вказаного Закону №796 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 від 28.05.2008 року, якою встановлено розмір доплат до пенсії особам, що належать до 2 категорії в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому нарахування додаткової пенсії позивачу саме в такому розмірі є правомірним. Управління Пенсійного фонду України є органом виконавчої влади, а тому не виконувати чинні постанови вищого органу виконавчої влади не в праві. Таким чином, суд вислухавши позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області та одержує пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. В червні 2010 року [PERSON] звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах від 12.07. 2010 року № 264/П-01 у задоволенні вимог [PERSON] було відмовлено. Статус того, що [PERSON] постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджується довідкою № 2930 від 21.06.2010року, що видана Управлянням Пенсійного фонду України в м.Броварах. Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон №796-ХІІ має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору. Крім того, згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Положеннями ст. 14 вищезазначеного Закону позивача віднесено до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно ст. 51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 2 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України. Судом встановлено, що відповідач при нарахуванні додаткової пенсії позивачу керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України, або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, суд застосовує акт законодавства , який має вищу юридичну силу. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, і додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Тому Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у ч.1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У Законі №796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом №796-ХІІ, є безпідставним. Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, якою керується відповідач при нарахуванні додаткової пенсії позивачу, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам , віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії встановлюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Оскільки позивачеві слід визначати додаткову пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись , виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. Таким чином, суд дійшов висновку щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу провести перерахунок додаткової пенсії в розмірі, який не відповідає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та діючому законодавству. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, у відповідності з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тому враховуючи вищезазначене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату його додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 липня 2007 року по 01 липня 2010 року підлягають задоволенню.

Outcome: approved