Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] підприємства «Управління міського господарства», [PERSON], треті особи Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської Ради, приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON], Красноармійської міської Ради, за участі Красноармійського міжрайонного прокурора про визнання протиправним розпорядження органу приватизації про передачу у власність громадянина квартири, скасування свідоцтва про право власності на житло та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В обгрунтування свого позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] з 28.04.2001р. по 28.06.2005р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 27.05.2005р., яке набуло чинності 28.06.2005р., про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-НО № 027621. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу і до часу його розірвання, позивач, відповідач [PERSON] та їх дитина були зареєстровані та мешкали за адресою: м.Красноармійськ, мікрорайон Сонячний[ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, [PERSON] разом із дитиною виписалась з вищевказаної адреси та прописалась у своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. У січні 2009 року відповідач [PERSON] отримав у [PERSON] підприємстві «Управління міського господарства» свідоцтво про право власності на житло від 29.01.2009р. за № 12498, яке було зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації, згідно витягу про реєстрацію права власності від 30.01.2009р. № 21720603. У подальшому, відповідачем [PERSON] було продано вищевказану квартиру своїй сестрі відповідачці [PERSON], про що свідчить договір купівлі-продажу від 03.02.2009р. Враховуючи викладене, позивач вважає порушеними права дитини- Орєхової [PERSON] при здійсненні приватизації так і під час укладання договору купівлі-продажу та просить визнати протиправним розпорядження органу приватизації про передачу у власність громадянина квартири, скасування свідоцтва про право власності на житло та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], допитаний згідно виконаного судового доручення Іллічівським районним судом м.Маріуполя, заперечував проти позову, вважає законними та обгрунтованими розпорядження органу приватизації про передачу у його власність квартири та договір купівлі-продажу квартири. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON], та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Управління міського господарства» [PERSON], присутній у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та зазначив, що приватизація житла здійснюється на підставі довідки з КП «БТІ» та довідки з КП «КЦЕЗ» про склад членів сім»ї, зареєстрованих у квартирі. У даному випадку, вимоги закону вважає непорушеними, у зв»язку з тим, що за наданими довідками від вищевказаних комунальних підприємств, малолітньої дитини не значилось, а також до повноважень КП «Управління міського господарства» не належить більш детальна перевірка наданих даних. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Красноармійської міської Ради [PERSON] позовні вимоги вважає необгрунтованими, просить відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи нотаріуса [PERSON] адвокат [PERSON]П, позовні вимоги також вважає необґрунтованими, просить відмовити у їх задоволенні, оскільки до повноважень нотаріуса не належить перевірка наданих документів, тому недійсність договору купівлі-продажу спірної квартири, який був нею посвідчений, встановлена бути не може. Представник третьої особи органу опіки та піклування Красноармійської міської Ради [PERSON], позовні вимоги не визнала та пояснила, що права дитини у даному випадку не є порушеними, оскільки на момент видачі свідоцтва органом приватизації про передачу у власність [PERSON] спірної квартири та укладення договору купівлі-продажу квартири, малолітня [PERSON] вже була прописана за місцем проживання та прописки матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]., та не була позбавлена таким чином житла. Представник Красноармійського міжрайонного прокурора Поскребаєв А.М., погодився з позовними вимогами, вважає порушеними права дитини на житло, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсягу. Заслухавши сторін, їх представників, з"ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем [PERSON] з 28.04.2001р. по 28.06.2005р. перебувала у зареєстрованому шлюбі (а.с.15), який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 27.05.2005р., яке набуло чинності 28.06.2005р., про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-НО № 027621(а.с.14). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.15). Після реєстрації шлюбу і до часу його розірвання, позивач, відповідач [PERSON] та їх дитина були зареєстровані та мешкали за адресою: м.Красноармійськ, мікрорайон Сонячний[ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, [PERSON] разом із дитиною виписалась з вищевказаної адреси та прописалась у своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] отримав у [PERSON] підприємстві «Управління міського господарства» свідоцтво про право власності на житло від 29.01.2009р. за № 12498 (а.с.24), яке було зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації, згідно витягу про реєстрацію права власності від 30.01.2009р. № 21720603. У подальшому, між відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири від 03.02.2009р. за адресою: м.Красноармійськ, мікрорайон Сонячний[ADDRESS] (а.с.12). Згідно ст.13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є житлові будинки, квартири, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація квартири здійснюється за заявою наймача, на підставі наданих довідок із КП «БТІ» та довідки з КП «КЦЕЗ» про склад членів сім»ї, зареєстрованих у квартирі. У вищевказаних документах були відсутні відомості про прописку або проживання у спірній квартирі на момент їх розгляду, малолітньої [PERSON], у зв»язку з чим, КП «Управління міського господарства» правомірно та законно було видано розпорядження про передачу у власність [PERSON] квартири за адресою: м.Красноармійськ, мікрорайон Сонячний[ADDRESS]. Більш детальна перевірка наданих КП «Управління міського господарства» довідок щодо уточнення наявності або відсутності у квартирі малолітніх дітей не належить до повноважень вищевказаного підприємства, визначених законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивачки у частині визнання недійсним розпорядження органу приватизації про передачу у власність [PERSON] квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло. Стосовно вимог позивачки [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 4,10, 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до вимог ст. 160 СК України, діти є членами сім»ї наймача або власника жилого приміщення та мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як правило, таким місцем є місце проживання обох батьків або одного з них. У даному випадку, місцем проживання малолітньої [PERSON] було обрано, за згодою батьків, місце проживання матері [PERSON] - [ADDRESS], де у подальшому її було прописано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed