Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначила, що 31.03.2006 року померла її мати - [PERSON]. На праві спільної сумісної власності спадкодавець - [PERSON] та [PERSON] володіли житловим будинком № 20-Б з надвірними будівлями, що по вулиці Більшовицькій в с. Супоївка Яготинського районного суду Київської області. З метою оформлення права на спадщину, що залишилася після смерті її матері, вона звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори. Нотаріальна контора надала їй відповідь, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на площу будинку, оскільки не визначено частки власників будинку. В звязку з цим вона вимушена звернутися до суду. Зазначила також, що жодних домовленостей щодо часток у спільній сумісній власності на будинок між її матірю та відповідачкою не було. Враховуючи, що вона є спадкоємцем першої черги вважає, що має право на ? частину будинку. Просила визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 31.03.2006 року. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] Дошлюбне прізвище позивачки є [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. З відповіді десятої Київської державної нотаріальної контори від 20.07.2010 № 198/09 вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки розмір часток співвласників будинку [PERSON]Т та [PERSON] не визначено. З копії технічного паспорта на будинок № 20-Б по вул. Більшовицька в с. Супоївка Яготинського району, свідоцтва про право на спадщину виданого Державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що власниками даного будинку на праві спільної сумісної власності є [PERSON] та [PERSON] без встановлення розміру часток. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частино 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що між співвласниками спірного будинку не було домовленостей щодо визначення їхніх часток, позивачка є спадкоємицею за законом, а також, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову, та відповідно позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved