Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначила, що 25.04.2007 року відповідно наказу № 248 її прийнято на роботу охоронником-диспетчером ЖБК Енергетик. Відповідно наказу № 265 від 05.07.2010 року її було звільнено з посади охоронника- диспетчера. В трудовій книжці було зазначено причину звільнення: не виконання трудових обовязків. Вважає вказане звільнення незаконним та просила визнати незаконним наказ про звільнення № 265 від 05.07.2010 року; скасувати наказ про звільнення № 265 від 05.07.2010 року; поновити її на посаді охоронника - диспетчера ЖБК Енергетик; анулювати запис № 18 з її трудової книжки; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 1500 гривень В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, зазначив, що позивачка не виконувала умови трудової угоди укладеної з нею, у керівника ЖБК Енергетик були усі повноваження для звільнення позивачки, звільнення відбулося у відповідності до вимог закону, а тому просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] проти вимог позову заперечив, пояснивши, що позивачку було звільнено за систематичне порушення трудової дисципліни, що виразилося у постійному сні на робочому місці, допуску на територію кооперативу сторонніх осіб та ін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачку було прийнято на роботу до ЖБК Енергетик на посаду охоронника-диспетчера с матеріальною відповідальністю згідно наказу № 248 від 25.04.2007 року. Наказом № 265 від 05.07.2010 року позивачка звільнена з роботи за невиконання обовязків. З протоколу № 2 від 23.02.2010 року засідання членів ЖБК Енергетик видно, що на вказаному засіданні постановлено перевести робітників охорони на роботу по трудовій угоді з окладом 700 гривень у місяць. Відповідно наказу № 261 від 23.02.2010 року робітників охорони переведено на роботу по трудовій угоді. Згідно трудової угоди № 8 від 01.01.2010 року, між [PERSON] та ЖБК Енергетик, а саме п.п. 1.1 замовник пре доставляє, а виконавець приймає на себе обовязки охоронника з матеріальною відповідальністю по ЖБК Енергетик. Відповідно до ч. З ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення троку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Статтею 151 КЗпП України вказано, що якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.... Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Частиною 2 статті 27 ЦПК України зазначено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Частиною 1 статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, дослідивши усі обставин справи та надані сторонами докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та анулювання запису у трудовій книжці доведеним та обґрунтованими. Прийшовши до такої думки суд врахував наступне, а саме, що відповідно наказу про звільнення № 265 від 05.07.2010 року, запису у трудовій книжці позивачки № 18 її було звільнено за невиконання трудових обовязків без посилання на статтю кодексу законів про працю. Між тим, з трудової угоди № 8 від 01.01.2010 року між позивачкою та відповідачем, пояснень сторін, не вбачається, які саме трудові обовязки, внутрішні правила, посадові обовязки повинна була виконувати позивачка. З пояснень відповідача та третьої особи вбачається, що ніяких інструкцій чи посадових обовязків на підприємстві не «розроблено, позивачці не доводилися будь - які посадові обовязки. Жодного документу про притягнення позивачку до дисциплінарної відповідальності сторони не надали. Наявна в матеріалах справи довідка записка старшого охоронця диспетчера [PERSON] від 05.07.2010 року про систематичне порушення позивачкою функціональних обовязків, не містить ні дат ні часу, ні кількість виявлених порушень, а тому судом даних документ не може бути визнаний як належний доказ по справі. Також відповідачем не надано жодного документу, який би свідчив, що позивачку було притягнуто за якісь порушення до дисциплінарної відповідальності, яке б свідчило про систематичність порушень в її діях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність належних підстав для звільнення позивачки, а відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Що стосується стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ніш органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи, наведене, суд вважає, що незаконним звільненням позивачки було нанесено моральні страждання, що виразилися в намаганнях поновитися на роботі, втрати нормальних та звичних звязків, порушенням звичного ритму життя, а тому суд вважає, що в цій частині позов підлягає до задоволення частково із стягненням з відповідача 1000 гривень моральної шкоди.

Outcome: partial