Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої самовільним захватом земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог він вказав, що в 1991 році на підставі рішення правління колгоспу Победа» йому було виділено 0,10 га присадибної ділянки від землекористувача [PERSON] В 2000 році на земельній ділянці, що граничить з ділянкою відповідача [PERSON] ним була засіяна люцерна для годівлі ВРХ. Восени 2002 року, при оранці земельної ділянки відповідач [PERSON] самовільно захватив, при цьому порушив межові знаки. З приводу даної ситуації відповідач ніяких пояснень не надав, тому позивач був змушений звернутися до Покровської селищної ради з метою відновлення меж своєї земельної ділянки та комісійного обстеження факту самовільного захвату. Комісія, актом від 27.11.2002. року в його присутності та в присутності відповідача підтвердила факт самовільного захвату [PERSON] частки земельної ділянки площею 369 кв.м. та підтвердила, що відповідачем було переорано 369 кв.м. люцерни. В результаті самовільного захвату земельної ділянки відповідачем позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 1332,8 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1332 грн. 80 коп., а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що в 1990 році купив будинок в с. Романки, де й проживає по даний час. Через деякий час позивачу [PERSON] дали відрізок землі на якому він викорчував дерева, кущі та посіяв люцерну не на своїй земельній ділянці, тобто порушив межу між їхніми земельними ділянками на 1,5 м. На прохання переорати спірну частину земельної ділянки, що засіяна люцерною, позивач відмовився. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Свідок [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що входили до складу комісії та складали акт обміру земельних ділянок [PERSON] (с. Романки, вул. Тельмана, 3) та [PERSON] (с. Романки, зул. Тельмана, 1) від 27.11.2002 року. Також суду пояснили, що було звернення [PERSON] в якому зін зазначав, що [PERSON] самовільно захватив та переорав земельну ділянку на якій було засіяна люцерну. На розораній земельній ділянці були залишки люцерни, але хто переорав він не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] запросив його, щоб він здійснив оранку емельної ділянки та пояснив йому, що частину земельної ділянки він віддавав у користування [PERSON], а тепер хоче її забрати для власного використання. Також суду пояснив, частина земельної ділянки була засіяна люцерною. Під час проведення оранки до нього прийшов [PERSON] та пояснив, що дана земельна частка, на якій посіяно люцерну належить йому на праві приватної власності та в нього є Державний акт на дану земельну частку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] ідлягає частковому задоволенню за наступними підставами. З протоколу №3 засідання правління колгоспу «Победа» Покровського району Дніпропетровської області від 20.02.1991 року вирішено наділити присадибною ділянкою в розмірі 0,10га та [PERSON] з ділянки [PERSON] (а.с. 12); Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 117881 -Зачається, що [PERSON], який мешкає за адресою: с. Романки, вул. Тельмана, 3 на підставі тішення 18/23 Покровської селищної Ради народних депутатів від 25.01.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,400 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Романки, вул. Тельмана, 3 Покровської селищної ради. Землю передано тля будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,150 га. (а.с. 59); Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ДП № 117870 вбачається, що [PERSON] який мешкає за адресою: с. Романки на підставі рішення 6 сесії 22 скликання Покровської селищної Ради народних депутатів від 28.12.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,320 га. Земельна ділянка розташована на території с. Романки, Покровської селищної ради. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,70 га. (а.с. 60); Відповідно до розрахунку до позовної заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 34-35) матеріальна шкода складається з: - необхідності придбання насіння люцерни в кількості 20 кг. по ціні 12 грн. за 1 кг., що становить 240 грн.; - придбання у лютому 2003 року силосу у ТОВ «Шевченківське» Васильківського району на суму 100 грн.; - доставка силосу додому в с. Романки на протязі лютого-березня 2003 року - 38,50 грн. за 20 літрів бензину; - доставка в с. Романки членів комісії селищної ради - 10,00 грн. (10 літрів бензину); - обробіток земельної ділянки в 2000 р. - 54,69 грн.; - обробіток земельної ділянки в 2001 - 2002 роках - 120,00 грн. Всього на загальну суму 563,19 грн. [PERSON] з урахуванням індексу інфляції застосованої відповідно до зведеної таблиці індексів інфляції (а.с.39) загальна сума матеріальна шкоди становить 1332,8 грн. Як видно із матеріалів справи позивач [PERSON] поніс матеріальні витрати в результаті неправомірних дій [PERSON] на суму 1332,8 грн. Таким чином позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 1332,8 грн. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями стягнути з [PERSON] виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості задовольнити частково в розмірі 500грн. Таким чином, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої самовільним захватом земельної ділянки підлягаючим частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 51 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial