Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], просили : - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 26629грн.50коп. витрачені на спорудження надгробного пам'ятника; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти витрачені на лікування [PERSON] в сумі 3390грн.12коп. та 6828грн. витрачених на поминки загиблого [PERSON]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] по 250000грн. моральної шкоди кожній. При розгляді справи [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, зазначаючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] та пішохода [PERSON], останньому були заподіяні тяжкі тілесні пошкодження, від яких він помер. Порушена кримінальна справа у відношенні [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, закрита за відсутності в його діях складу злочину. Вважає, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки повинна відшкодувати витрати, пов'язані з виготовленням і установкою надгробного пам'ятника, наданням ритуальних послуг, лікуванням її сина [PERSON], організацією поминок. Також, зазначала, що смерть сина завдала їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 250000грн. [PERSON], як представник за дорученням [PERSON] вказала, що загиблий [PERSON] відповідно до укладеного договору довічного утримання наглядав та опікувався [PERSON] , яка є людиною похилого віку та інвалідом першої групи, а відтак остання має право на отримання моральної шкоди в розмірі 250000грн. Адвокат [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] та [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі, зазначав, що третьою особою сплачувались кошти на лікування [PERSON], [PERSON] визнаний невинуватим у ДТП, а вимоги до [PERSON] лише з тих підстав, що вона є власником транспортного засобу безпідставні. Суд заслухавши пояснення сторін, що приймали участь у справі, їх представників, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №61-0164, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Матеріалами кримінальної справи встановлено, що 09.11.2006року біля 18год.40хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], згідно запису в технічному паспорті, який належить на праві приватної власності [PERSON] допустив наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні. Кримінальна справа порушена по факту ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України постановою слідчого від 19.04.2009року закрита за відсутності в діях [PERSON] складу злочину. Згідно до ч.3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. При цьому слід мати на увазі, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству(ЗУ «Про поховання та похоронну справу»), тобто застілля, що організується на поминках не відноситься до комплексу обрядових дій, а є суспільно-встановленим звичаєм. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку(ст. 1187ЦК). З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що матеріальне та нематеріальне відшкодування у вищезазначених випадках відбувається незалежно від наявності вини та здійснюється особою, яка завдала шкоди смертю потерпілого. Таким чином, твердження позивачів, що шкоду завдану їм смертю [PERSON] повинен відшкодувати відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки не ґрунтується на законі, що є безумовною підставою до відмови у позові. Враховуючи викладене, беручи до уваги роз'яснення, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року N 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1193, 1195, 1201 ЦК України та

Outcome: dismissed