Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

05.02.2010року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на своє утримання. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10.12.2008року, від цього шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з нею не проживає з серпня 2009 року, відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі Ул частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття; та стягнути аліменти на її утримання в розмірі Ул частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку. 03.03.2010року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що зі слів відповідачки [PERSON] та з її вчинків, зробив відповідні висновки щодо справжнього (біологічного) батька неповнолітнього [PERSON] та має великі сумніви, що саме він - позивач [PERSON], являється батьком цієї дитини. Ухвалою суду від 19.04.2010 року вказані справи були обєднані в одне провадження. 09.06.2010року за клопотанням [PERSON] ухвалою суду було призначено судово-генотипоскопічну експертизу, згідно висновку № 305 від 10.09.2010 року встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] складає не менше 99, 999999 %. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] практично доведено. 18.06.2010року [PERSON] подав до суду змінену позовну заяву, в якій просив виключити відомості про батьківство з актового запису про народження [PERSON], [INFO], визнати недійсним актовий запис № 249 від 11.05.2009 року про народження [PERSON], виконаний відділом запису актів громадянського стану Адміністрації Конаковського району Тверської області. Крім того, просив шлюб укладений 10.12.2008 року між ним та [PERSON] - розірвати. В судовому засіданні 12.10.2010 року позивач [PERSON] свій позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на своє утримання підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] 12.10.2010 року в судовому засіданні позов не визнав, однак пояснив, що аліменти на утримання сина сплачувати згоден, а аліменти на утримання дружини сплачувати не буде. Свій позов про виключення відомостей про батьківство та розірвання шлюбу зі змінами та доповненнями підтримав, просив задовольнити повністю. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. При вирішенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на своє утримання суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є її сином та сином [PERSON] (т.1 а.с.4). [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.З), [PERSON], [INFO] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні (т. 1 а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина та на утримання дружини не надає. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 'А частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з 05.02.2010 року; та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином трирічного віку, починаючи з 05.02.2010 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. При вирішенні позову [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню частково. Стосовно вирішення позовної вимоги про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження [PERSON], [INFO], визнання недійсним актового запису № 249 від 11.05.2009 року про народження [PERSON], виконаного відділом запису актів громадянського стану Адміністрації Конаковського району Тверської області. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], 30.04.2009 року, відділом записів актів громадянського стану Адміністрації Конаковського району Тверської області було зареєстровано факт народження [PERSON], про що була складено актовий запис № 249 від 11.05.2009 року. В графі батько в свідоцтві вказано [PERSON], а матір - [PERSON] (т.1 а.с. 4). Згідно висновку експерта відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського бюро судмедекспертизи [PERSON] № 305 від 10.09.2010 року встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] складає не менше 99, 999999 %. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] практично доведено. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оскільки, висновком експерта біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] практично доведено, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження [PERSON], [INFO], визнання недійсним актового запису № 249 від 11.05.2009 року про народження [PERSON], виконаного відділом запису актів громадянського стану Адміністрації Конаковського району Тверської області - не підлягає задоволенню. Стосовно вирішення позовної вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.12.2008 року (т.1 а.с.З). З серпня 2009 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, жодна із сторін не намагалася відновити подружні стосунки, зберегти сімю та примиритися. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача та відповідача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: partial