Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та уточнивши позовні вимоги, просить: Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо нарахування та виплати йому з 01 січня 2007 року до 01 жовтня 2008 року включно (за виключенням періоду з 01 січня до 22 травня 2008 року) призначеної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та нарахування і виплати з 02 жовтня 2008 року призначеної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи у розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст. 50,51 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області провести перерахунок та виплату йому недоплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбаченої ст.ст. 50,51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та відповідно до вимог ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аваріїна ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи з 02 жовтня 2008 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 3 групи. Згідно витягу з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв»язку захворювань, поранень, конфузій, травм, каліцтв № 464 від 18 червня 2007 року, його захворювання пов»зане з виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до довідки МСЕК 047677 від 07.08.2008 року йому встановлено 3 групу інвалідності з втратою працездатності 60 %. До встановлення йому групи інвалідності він мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС 2 категорії. З 2000 року він отримує пенсію за віком, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 49 вказаного Закону пенсії особа. Віднесеним до категорії 1, встановлюється у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Йому, як особі віднесеній до 2 категорії була призначена та виплачувалася щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю. У 2007 році додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю нараховувалась йому у розмірі, встановленому ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної в постанові [PERSON] Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». На сьогодні додаткова пенсія нараховується та виплачується йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст. 51 вище зазначеного Закону, але у розмірі 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Управління ПФУ в Кролевецькому районі в своїх діях керується положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, яким було внесено зміни до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи», зокрема до ст.51 зазначеного Закону, якою передбачено, що порядок нарахування та розміри додаткової пенсії визначаються постановою [PERSON] Міністрів України. Саме виходячи з цього положення, додаткова пенсія йому з 22.05.2008 року нараховується на підставі постанови [PERSON] Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп, було визнано неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року в частині внесення змін у інші закони. Відповідно до положень ст.152 Конституції України і ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотної дії у часі не мають. Отже, на його думку додаткова пенсія йому за 2008 рік, починаючи з 22.05.2008 року, повинна обраховуватись виходячи з положень ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи» без урахувань змін внесених Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Неправомірним є застосування відповідачем при розрахунку його додаткової пенсії розміру мінімальної пенсії за віком, який визначено постановою [PERSON] Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», оскільки розмір додаткової пенсії встановлений в ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи», а закон має вищу юридичну силу, ніж постанова [PERSON] Міністрів України і тому повинні застосовуватись норми Закону. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», розмір мінімальної пенсії дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За станом на 01.02.2010 року, розмір додаткової пенсії встановлений ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку він повинен отримувати, виходячи з розміру прожиткового мінімуму 573 грн., відповідно до ст.. 50 Закону- 286 грн.50 коп., він отримує всього 85,95 грн. Стаття 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим законом. Згідно із Законом №231-V від 05.10.2006 року, який набрав чинності з 01.01.2007 року, зазначена стаття доповнена частиною 3, яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, за шкоду заподіяну здоров'ю особам, віднесеним, зокрема до категорії 3. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Незважаючи на зазначену норму Закону, відповідач не проводив перерахунку отримуваної ним пенсії при збільшенні прожиткового мінімуму. На сьогодні управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі, нараховуючи та виплачуючи йому додаткову пенсію у розмірах, що не відповідають розмірам, гарантованим положеннями Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи», порушує його права на соціальний захист, гарантовані Конституцією України. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії не отримані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Сторони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач позову не визнав, свою позицію в письмових запереченнях обґрунтував тим, що: позивач з 18.10.2000 року до 02.10.2008 року отримував додаткову пенсію, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до ст. 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . З 01.01.2007 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 2 категорії відповідно до ст.. 51 Закону № 796 ХІІ та Постанови КМУ від 03.01.2002 року №1, якою встановлюється додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, виходячи з мінімальної пенсії за віком 19 грн. 91 коп. і виплачувалась в розмірі 5,97 (19,91 х 30%). З 01.01.2008 року додаткова пенсія нараховується та виплачується позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст. 51 вище зазначеного Закону, але у розмірі 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А саме: - 01.01.2008 року 470,00 х 15% =70,50 грн., - 01.04.2008 року 481,00 х 15% = 72,15 грн., - 01.07.2008 року 482,00 х 15% = 72,30 грн., - 01.10.2008 року 498, 00 х 15% = 74,70 грн., З 02 жовтня 2008 року за особистою заявою позивачу, як особі, якій встановлено третю групу інвалідності повязаної з наслідками аварії на ЧАЕ та віднесеній до категорії 1 було призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст.. 50 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже з 02.10.2008 року позивачу, як особі віднесеній до 1 категорії, інваліду 3 групи призначена та виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 15 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: З 02.10.08 по 31.10.-8- 498,00х15%=74,70 грн./31 день*30 дн.=72,29 грн. - 01.11.09- 573,00*15%=85,95 грн., - 01.01.10- 695,00*15%=104,25 грн., - 01.04.10- 706,00*15%=105,90 грн., - 01.07.10- 709,00*15%=106,35 грн., Такий розмір додаткової пенсії з 01.01.2008 року визначено Законом України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у звязку зі змінами, внесеними Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп, було визнано неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року. В той же час з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян [PERSON] Міністрів України прийняв постанову від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» ця постанова набрала чинності з 22.05.08 . та чітко визначила розміри щомісячної додаткової пенсії та розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою. В п.4 зазначеної постанови встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоровю, відповідно до Закону № 796-XII виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тим, що належить до категорії 2 15 %; Крім того, розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.03. ( далі Закон 1058), відповідно до якого за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте відповідно до ч.3 тієї ж статті мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки позивачу пенсія призначена за нормами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то застосовувати мінімальний розмір пенсії, встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при розрахунку основного розміру пенсії позивача неможливо. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи ст.6 Конституції України, відповідач вважає, що пенсія обчислювалася відповідно до вимог чинного законодавства, і тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що [PERSON], [INFO], є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід 3 групи. Зазначені обставини вбачаються з копії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 року, витягу з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв»язку захворювань, поранень, конфузій, травм, каліцтв № 464 від 18 червня 2007 року, довідки МСЕК 047677 від 07.08.2008 року (а.с.6, 7,8). З 2000 року позивач отримував пенсію за віком, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 01.01.2007 року до 1 жовтня 2008 року позивач отримував додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю, як особа віднесена до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 02 жовтня 2008 року, з дня встановлення позивачу інвалідності, позивач отримував додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю, як особа віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід 3 групи. Відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 2 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах….. інвалідам 3 групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Як вбачається з письмового заперечення та довідок наданих відповідачем (а.с.13-17, 22): - з 01.01.2007 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, нараховувалась позивачу у розмірі, встановленому ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної в постанові [PERSON] Міністрів України від 03.01.2002 року №1, якою встановлювалась додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, виходячи з мінімальної пенсії за віком 19 грн. 91 коп. і виплачувалась в розмірі 5,97 ( 19,91 х 30%). - з 01.01.2008 року додаткова пенсія нараховується та виплачується позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст. 51 вищезазначеного Закону, але у розмірі 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А саме: - 01.01.2008 року 470,00 х 15% =70,50 грн., - 01.04.2008 року 481,00 х 15% = 72,15 грн., - 01.07.2008 року 482,00 х 15% = 72,30 грн., - 01.10.2008 року 498, 00 х 15% = 74,70 грн., З 02 жовтня 2008 року за особистою заявою позивача, як особі, якій встановлено третю групу інвалідності повязаної з наслідками аварії на ЧАЕ та віднесеній до категорії 1 було призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст.. 50 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: З 02.10.08 по 31.10.-8- 498,00х15%=74,70 грн./31 день*30 дн.=72,29 грн. - 01.11.09- 573,00*15%=85,95 грн., - 01.01.10- 695,00*15%=104,25 грн., - 01.04.10- 706,00*15%=105,90 грн., - 01.07.10- 709,00*15%=106,35 грн., При цьому управління ПФУ в Кролевецькому районі в своїх діях керувалось положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, яким було внесено зміни до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи», зокрема до ст.50 зазначеного Закону, якою передбачено, що порядок нарахування та розміри додаткової пенсії визначаються постановою [PERSON] Міністрів України. Саме виходячи з цього положення, додаткова пенсія з 2.10.2008 року нараховується позивачу на підставі постанови [PERSON] Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп, було визнано неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року в частині внесення змін у інші закони. Відповідно до положень ст.152 Конституції України і ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотної дії у часі не мають. Отже, додаткова пенсія позивачу з 01.01.2007 до 01.10.2008 року ( за виключенням періоду з 01.01.2010 року до 22 травня 2008 року) та з 02 жовтня 2008 ( з моменту виникнення права на додаткову пенсію позивачу, як особі віднесеній до 1 категорії , інваліду 3 групи), повинна обраховуватись виходячи з положень ст.ст.50,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські катастрофи» без урахувань змін внесених Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», розмір мінімальної пенсії дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Стаття 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим законом. Згідно із Законом №231-V від 05.10.2006 року, який набрав чинності з 01.01.2007 року, зазначена стаття доповнена частиною 3, яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, за шкоду заподіяну здоров'ю особам, віднесеним, зокрема до категорії 1,2. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Незважаючи на зазначену норму Закону, відповідач не проводив перерахунку отримуваної ним пенсії при збільшенні прожиткового мінімуму, що вбачається з довідок наданих відповідачем (а.с. 13-17). З довідок наданих відповідачем вбачається, що виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком у період з 01.01.2007 року до 02.10.2008 року, за виключенням періоду з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, та з 02 жовтня 2008 року у розмірі 50 %мінімальної пенсії за віком також не проводились. Оскільки з 01.01.2007 року розмір виплаченої позивачу додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю становив - 5,97 грн., з 02 жовтня 2008 року - 74,70 грн., а за станом на квітень 2010 року розмір додаткової пенсії позивача за шкоду заподіяну здоров»ю становив- 85,95 грн., хоча за станом на січень 2007 року( до 2 жовтня 2008 року) розмір зазначеної додаткової пенсії, як учасника 2 категорії повинен становити 114 грн.(380х30%), а за станом на квітень 2010 року, як учасника 1 категорії інваліда 3 групи 353 грн. (706х50%). Зазначеним порядком нарахування порушено права позивача передбачені ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому, з урахуванням зазначеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню як щодо визнання незаконними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу з 01 січня 2007 року до 01 жовтня 2008 року включно (за виключенням періоду з 01 січня до 22 травня 2008 року) призначеної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та нарахування і виплати з 02 жовтня 2008 року призначеної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи у розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст. 50,51 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так і щодо зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату йому недоплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбаченої ст.ст. 50,51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та відповідно до вимог ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аваріїна ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи з 02 жовтня 2008 року. Крім цього суд, проаналізувавши посилання відповідача на те, що : 1. Розмір мінімальної пенсії встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до ч.3 ст. 28 застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим законом; 2. Обчислення пенсій та підвищень, передбачених законами України, в тому числі Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснювалось: - у 2007 році відповідно до постанови [PERSON] Міністрів України №1 від 03.01.2002 року; - у 2008-2009 роках відповідно до постанов [PERSON] Міністрів України № 530 від 28.05.2008 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та № 654 від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»; прийшов до висновку, що вказані посилання є необгрунтованими, а тому не можуть бути прийнятими до уваги при винесенні постанови, оскільки вони повністю спростовуються нижчезазначеним. Законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 50, ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ч.9 ст.8 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ч.8 ст.9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Тому, з урахуванням зазначеного, при такому обчисленні необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку містяться у ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", якими визначено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Щодо розмірів пенсій, які встановлені постановами [PERSON] Міністрів України від 28.05.2008 №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та №1 від 03.01.2002 року, то на період за який предявлені позовні вимоги ці постанови суперечать ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і тому не можуть бути застосовані за нормою ч. 4 ст. 8 ЦПК України, якою визначено, що у разі невідповідності правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. При цьому слід враховувати, що п.6 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами визначається, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Крім цього, згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду, як джерело права. Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При розгляді справи «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках, доки відповідні положення є чинними. При цьому органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії не отримані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Згідно з п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Тому, з урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 75, п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 53 ч.4 ст. 54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

Outcome: approved