Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду 11.03.2010 року та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача борг за договорами позики у розмірі 799 700 (сімсот дев'яноста дев'ять тисяч сімсот) гривень, моральну шкоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим. що 01.10.2009 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 400 200 (чотириста тисяч двісті) гривень, зазначену суму грошей відповідач зобов'язався повернути 01.12.2009 року, про що написав розписку, яка посвідчує передачу відповідної суми. Пізніше, між сторонами 17 листопада 2009 року укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2073, відповідно до якого позивач, ще до підписання цього договору передав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 399 500 (триста дев'яноста дев'ять тисяч п'ятсот) гривень, а відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання виплатити зазначену суму до 01.01.2010 року. Однак свої зобов'язання по сплаті боргу за двома договорами позики відповідач не виконав, тому позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача на його користь борг в загальній сумі 799 700 (сімсот дев'яноста дев'ять тисяч сімсот) гривень, моральну шкоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень та судові витрати, в тому числі сплачений ним судовий збір в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, ви грати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 (сто двадцять) гривень та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошеннь про виклик відповідача в розмірі 480 (чотириста вісімдесят) гривень. Відповідач з'явився у судове засідання 30.06.2010 року, визнав факт отримання від [PERSON] грошей за договорами позики в загальній сумі 799 700 (сімсот дев'яноста дев'ять тисяч сімсот) гривень та зазначив, що повернути суму боргу не має можливості у зв'язку із тяжким матеріальним становищем. В подальшому у судові засідання не з'являвся, знявся з реєстрації за останнім відомим місцем проживання, місцезнаходження його у теперішній час невідомо, що дало суду підстави викликати відповідача за допомогою оголошень у пресі, що не суперечить вимогам ч.9 ст.74 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 1 договір позики. Як пояснив позивач у судовому засіданні, 01 жовтня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження укладення договору позики складена розписка в той же день, яка посвідчує передачу позивачем відповідачу грошових коштів в розмірі 400 200 (чотириста тисяч двісті) гривень зі строком повернення 01.12.2009 року (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2009 року між сторонами укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровим № 2073, відповідно до якого позивач, ще до підписання цього договору передав [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 399 500 (триста дев'яноста дев'ять тисяч п'ятсот) гривень, а відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання виплатити зазначену суму до 01.01.2010 року (а.с.6). Однак свої зобов'язання відповідач не виконав, борг не повернув та від повернення в добровільному порядку грошей ухиляється. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Укладені договори позики між позивачем та відповідачем є правочинами. з яких виникають права та обов'язки у сторін. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.І ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту вищезазначених статей з боку відповідача виникло стосовно позивача зобов'язання, згідно якого відповідач зобов'язаний повернути борг в строки, встановлені договорами позики. Ухилення відповідача від своєчасного виконання своїх зобов'язань за договорами позики щодо своєчасного повернення боргу є порушенням вищезазначених норм права, за яким настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, повинен відшкодувати кредиторові заподіяні цим збитки. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт неповернення відповідачем грошових коштів піддержується тим, що боргові документи (розписка та нотаріально посвідчений договір позики) перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.З ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Але, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу та в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В матеріалах справи містяться документи, що підтверджують понесенні позивачем судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а саме: рахунок №1945 від 17.08.2010 року, виданий редакцією обласної громадської - політичної газети «Чорноморські новини» (а.с. 55), квитанція прибуткового касового ордеру №994 від 17.08.2010 року щодо сплати [PERSON] рахунку № 1945 за оголошення в розмірі 60 (шістдесят) гривень (а.с. 56). квитанція №36 від 17.08.2010 року про сплату за публікацію оголошення ДП «Редакція газети «Урядовий кур'єр» (а.с.57). Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди позивачем доведені не були і у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. При викладених обставинах, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд доходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення суми боргу за договорами позики є обгрунтованими, відповідно до вимог ЦК України (в ред.2003 р.), і підлягають частковому задоволенню та необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договорами позики в загальній сумі 799 700 (сімсот дев'яноста дев'ять тисяч сімсот) гривень, судовий збір в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, витрати на інформаційне технічне - забезпечення процесу в розмірі 120 (сто двадцять) гривень та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 480 (чотириста вісімдесят) гривень, в іншій частині позову - відмовити.

Outcome: partial