Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

20.08.2010 року [PERSON] звернувся з даним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області щодо протизаконного застосування у 2010 році при перерахунку йому пенсії за ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати за 2007 рік та просить зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком у відповідності до вимог частин 1, 2 ст.40 та ч.4 ст.42 вищезазначеного Закону України - із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік з 01 січня 2010 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області. Перебуваючи на пенсії, він продовжував працювати. Відпрацювавши передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» термін, він в січні 2010 року звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії за віком відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по стажу та заробітній платі. Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік (із розрахунку 1197,91 грн.), хоча на підставі ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мав би бути застосований показник середньої заробітної плати за 2009 рік (1650,97 грн.). В результаті перерахунку пенсія виявилася суттєво меншою за розміром. Таким чином, позивач вважає, що діяння відповідача щодо неправильного перерахунку полягають також у тому, що при перерахунку відповідачем застосовується спільний лист Міністерства праці та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року, а дії по перерахунку, вчинені на підставі зазначеного листа, є такими, що не відповідають вимогам Конституції України, оскільки відповідач має керуватися виключно вимогами Законів України, а не підзаконним актами та листами профільних Міністерств. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області до суду не з явився, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в свою відсутність та заперечень не надав. Судом ухвалено слухати справу у відсутність представника відповідача. Заслухавши позивача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області. Звернувшись в січні 2010 року до відповідача з заявою щодо здійснення йому перерахунку, позивачу був здійснений перерахунок пенсії за ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 календарний рік і відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530, що не заперечується відповідачем. З листів УПФУ в м. Борисполі Київської області вбачається, що при здійсненні перерахунку пенсії органи Пенсійного фонду України враховують лист Мінпраці та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року, згідно якого норми статей 40, 42 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після прийняття рішення Конституційним Судом України 22.05.2008 року втратили чинність, а рішення про відновлення дії попередньої редакції зазначених норм не приймалося. Тому, на даний час відповідач вважає, що немає законодавчого врегулювання показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу при здійсненні перерахунку пенсій, а тому слід застосовувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Позиція відповідача, на: думку суду, є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки дія пункту 35 підпункту 10 б) розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та в постанові КМУ від 28.05.208 року № 530, втратила чинність з 01 січня 2009 року відповідно до абзацу 7 ч.2 розділу III «Прикінцевих положень» зазначеного Закону, де, зокрема, вказано, що Розділ II діє до 31 грудня 2008 року. Крім того, посилання відповідача на спільний лист Міністерства праці та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року, яким останній керується при здійсненні перерахунку пенсії позивачу та дії відповідача щодо перерахунку пенсії, вчинені на підставі зазначеного листа, є такими, що не відповідають вимогам Конституції України, оскільки відповідач в своїй діяльності має керуватися виключно вимогами Законів України, а не підзаконними актами та листами профільних Міністерств. Відповідно до ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 .року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів. Згідно з ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону. Підпунктом 10 пункту 35 розділу II Закону України «Внесення змін до деяких законодавчих актів», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв в роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує перерахунку пенсії. 22.05.2008 року Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційними, в тому числі і підпункт 10 пункту 35 розділу II вищезазначеного Закону України. Крім того, згідно з абзацом 7 пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», розділ II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» діє по 31 грудня 2008 року. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто відповідні норми зазначеного Закону втратили чинність з 22.05.2008 року. Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Положення Законів України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки положення абзацу 3 ч.1 статті 40, абзац 4 частини 2 статті 40 та частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 28.12.2007 року визнано неконституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду України з 22.05.2008 року, то відповідачеві слід було застосовувати редакцію Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій вона діяла до вказаних змін. Як зазначається у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» про незворотність дії у часі законів та інших нормативно-правових актів, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи, реалізацію особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства. До спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право на перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік (1650,43 грн.) на підставі ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст.19, ст.152 Конституції України; рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005р.; рішення Конституційного Суду України № 1-28/2008 від 22.05.08 року; ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р.; ст.ст.10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved