Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

23.07.2010 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 червня 2010 р. між нею та відповідачем було укладено договір № 026 відповідно до якого відповідач повинен був виготовити та передати у власність метало-пластикове вікно, а позивач повинна прийняти та оплатити роботу. На виконання договору позивачем було виплачено 80% від загальної вартості, що становить 4100 грн. Відповідно до п.4.1. вказаного договору передбачено, що виконавець (відповідач) виробить продукцію на протязі 10 робочих днів. Монтаж відповідач повинен був здійснити на протязі 2-х робочих днів з моменту доставки майна на обєкт, відповідно до п.4.3. Договору. Крім того в п.6.3 Договору передбачалося, що у випадку порушення виконавцем (відповідачем) термінів поставки майна, виконавець виплачує замовнику (позивачу) штраф 0,1 % за кожен день прострочення, але не більше 10 % від загальної суми договору. Відповідач свої зобовязання не виконав в повному обсязі, а тому строк прострочення за період з 28.06.2010 р. по 22.07.2010 р. складає 25 днів, а тому сума штрафу становить 102 гр. 50 коп., відповідно до розрахунку 4100:1000 х25. Крім того в звязку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач вважає, що їй заподіяна моральна (немайнова) шкода на суму 1000 грн. в звязку з простроченням відповідачем виконання договору, що призвело до порушення її права на своєчасне отримання замовлення, в постійних переживаннях та стражданнях з приводу відстрочення ремонту, в хвилюванні про отримання виплачених коштів. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до вищевказаного договору вона виконала свою частину зобовязань, внісши 80 % загального платежу в сумі 4100 грн. і залишилася винна 1000 грн. Відповідач в свою чергу отримавши вказану суму демонтував старе вікно в [ADDRESS], де проживає позивач, а нове вікно не встановив, залишивши її без вікна. На постійні вимоги позивача щодо встановлення вікна, відповідач відповідав відмовою посилаючись на проблеми з постачанням матеріалів. Чоловік позивач вимушений був заключити договір доставки продукції з іншим дистрибютором, який і встановив вікно за інші кошти. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення та підтвердив вищевказані обставини щодо порушення умов Договору. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що крім повного визнання позовних вимог відповідачем, позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ПП «[PERSON]О.» 16 червня 2010 року було укладено Договір №026 ( а.с.6-8) та додаток до нього лист заміру (а.с.10). Відповідно до п.2.1. вартість договору складає 5100 грн. За умовами Договору позивач надав відповідачу авансові грошові кошти у розмірі 4100 грн. в рахунок забезпечення виконання умов вказаного договору, що становить 80 % від загальної вартості. Розмір остаточного платежу складає 1000 грн. Дана обставина не оспорюються відповідачем, а тому не підлягає доказуванню, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Таким чином на момент дії вказаного договору позивачем було виплачено суму 4100 грн., які необхідно стягнути з відповідача в звязку з невиконанням останнім умов договору. Відповідно до п.4.1. вказаного договору передбачено, що виконавець (відповідач) виробить продукцію на протязі 10 робочих днів стандартної конфігурації та 21 робочого дня нестандартної конфігурації, відраховуючи з наступного робочого дня після підписання договору та виконання умов зазначених у п.3.1 даного договору. Відповідно до п.4.3. договору, Виконавець залишає за собою право здійснювати монтаж на протязі 2-х робочих днів з моменту доставки майна на обєкт. Відповідно до п.6.3. договору у випадку порушення Виконавцем термінів поставки майна, Виконавець виплачує Замовнику штраф 0,1 % за кожен день прострочення, але не більше 10 % від загальної суми договору. Таким чином сума штрафу за період з 28.06.2010 р. по 22.07.2010 р. за 25 днів становить 4100:1000 х25=102 грн.50 коп. Судом не береться до уваги доповнення до договору (а.с.9) так як даний документ не підписаний сторонами договору. Даний спір регулюється Книгою пятою ЦК України. Заключивши вказаний Договір, сторони по справі взяли на себе зобовязання, яке не суперечить нормам цивільного законодавства, зокрема ст. 509,510 вказаного Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В даному випадку строк встановлений на протязі 10 робочих днів стандартної конфігурації та 21 робочого дня нестандартної конфігурації, відраховуючи з наступного робочого дня після підписання договору та виконання умов зазначених у п.3.1 даного договору. В п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязань внаслідок односторонньої відмови від зобов*язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; п.4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконання відповідачем умов Договору породжує наслідки, передбачені ст. ст. 612,614,615 ЦК України. Даний Договір, що є предметом розгляду, відповідає вимогам ст.638 та ст. 639 ЦК України. Договір не містить в собі підстав розірвання договору, тому позивачем ставиться питання про його розірвання в односторонньому порядку, відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України. Зважаючи на матеріали даної справи у виконанні зобовязань за вказаним договором відпала необхідність в звязку з виконанням даних умов іншим виконавцем (а.с.15). Таким чином вказаний вище Договір №026 необхідно розірвати за рішенням суди на вимогу позивача. Крім того в п.8.2 Договору вказано, що у порядку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони підлягають розгляду в господарському суді у встановленому законом порядку. На дану обставину відповідач відповів, що дана вимога є типовою для укладення договору між ним та іншою юридичною особою, а тому дана норма внесена в даний Договір помилково. Навіть при наполяганні відповідача на розгляді даного спору в господарському суді, дана вимога не відповідає нормам чинного законодавства і підлягає розгляду лише в позовному провадженні спори між фізичною та юридичною особою. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Винні дії відповідача були виражені у неналежному виконанні умов зобовязання (договору) і не спростовані самим відповідачем. Враховуючи те,що сума моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1000 грн. відповідачем визнається, тому підлягає стягненню в повному обсязі. Таким чином позовні вимогу повинні бути задоволені в повному обсязі, а саме: Необхідно розірвати Договір №026 від 16.06.2010 р. укладений між ПП «[PERSON]О.» іменованим як Виконавець та [PERSON] іменована як Замовник, за ініціативою останньої. Стягнути з відповідача на користь позивача суму 4100 грн. сплачену останньою за умовами Договору №026 в рахунок виконання зобовязань. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму штрафу в розмірі 102 грн. 50 коп. за прострочення виконання зобовязань на протязі 25 днів. Також необхідно стягнути суму матеріальної (немайнової) шкоди в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 59 грн. 50 коп. державного мита та 120 грн. інформаціно-технічного забезпечення. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.11,23,509-510,526,530,638-639,611,651,1167 ЦК України, ст.ст.10, 60, 61,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved