Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

11 березня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третя особа - [PERSON] про визнання за нею, [PERSON] права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Крижанівка по вул. Атаманюка, 66, який залишився після смерті чоловіка [PERSON], померлого 13 червня 1992 року. Під час попереднього розгляду справи позивачка надала до суду змінену в порядку ст. 31 ЦПК України позовну заяву, змінивши підставу позову. Згідно вимог зміненої позовної заяви [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок. В обгрунтування заявлених вимог в зміненій позовній заяві позивачка послалась на те, що з 05 лютого 1954 року по 13 червня 1992 року, день смерті [PERSON], вона перебувала з ним у зареєстрованому шлюбу. За період спільного проживання згідно наказу № 118 по Одеському радгоспу № 4 від 11 травня 1959 року на імя її чоловіка [PERSON] видано дозвіл на виділення земельної ділянки під забудову індивідуального житлового будинку. 14 травня 1960 року чоловік [PERSON] підписав зобовязання забудовника № 100, згідно якого будівництво вищевказаного будинку повинно було були завершено 01 листопада 1960 року. Взяті на себе зобовязання її чоловік [PERSON]І та вона як його дружина виконали вчасно. З 1960 року по теперішній час вона проживає у даному житловому будинку. 13 червня 1992 року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті на неї як на дружину було переоформлено в погосподарській книзі особовий рахунок на спірний житловий будинок № 66 по вул. Атаманюка в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. 19 серпня 1998 року вона одержала державний акт на право приватної власності на землю за вищевказаною адресою. Враховуючи викладене вона просила визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок, оскільки відсутність документу що посвідчує її право власності на спірний житловий будинок чинить їй незручності вона позбавлена права розпоряджатись ним на власний розсуд. В судовому засідання позивачка підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, однак голова Крижанівської сільської ради надав до суту заяву в якій визнає заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без участі представника сільської пади, (а.с. 37) За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача. Третя особа [PERSON] заявлені вимоги визнала вважаючи їх обґрунтованими та просила су д їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому, засіданні в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки та третьої особи, приймаючи до уваги лист відповідача яго визнання позову, перевіривши матеріали справи, оцінюючи надані докази в їх сукупності суп вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, то ке заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 16 стор. 67, особовий рахунок № 1112 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Атаманюка, 66 в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області належить - [PERSON], (а.с. 24) Згідно копії державного акта виданого на підставі Рішенням 30 сесії XXII скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 30 березня 1998 року № 21 за позивачкою [PERSON] визнано право власності на присадибну земельну ділянку за вищевказаною адресою площею 0, 075 га. Даний державний акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів про право приватної власності на землю за № 678. (а.с. 17) Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин та вимог цивільно-процесуального законодавства України суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.І ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, суд вважає можливим покласти на них оплату державного мита. Із матеріалів справи вбачається, що позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір - 51,00 грн. (а.с. 3) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 120 грн. (а.с.2). Суд вважає за необхідне стягнути з позивачки недоплачену різницю витрат на оплату державного мита у розмірі 1649 грн. На підставі викладеного от. 328 ЦК України та

Outcome: approved