overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

В квітні 2010 р. ЖКП «Південь» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS]. Згідно п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник особового рахунку зобовязаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; відповідач користується жилим приміщенням, однак взяті на себе зобовязання, не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, станом на 01.04.2010 року у розмірі 1453 грн. 39 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді у розмірі 30 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду невідомо. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступного. [PERSON] є наймачем квартирі [ADDRESS]. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача станом на 01.04.2010 року борг по квартплаті за період з 01.04.2007 року по 01.04.2010 року становить 1453 грн. 39 коп. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідач, будучи наймачем квартири [ADDRESS], взяті на себе зобовязання, не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість з 01.04.2007 року по 01.04.2010 року у розмірі 1453 грн. 39 коп. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення повязані з розглядом цивільної справи в розмірі 30 грн. 00 коп. та на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 120 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, ст.ст. 156,162, 191 ЖК України, п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 34, 60, 62, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] районного відділу реєстрації актів цивільного стану, 3-тя особа [PERSON], у якій просить виключити запис про його батьківство з актового запису про народження [PERSON], [INFO], актовий запис № 210 від 02 квітня 2010 року. В судовому засіданні \~позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що 06 червня 1999 року між ним та 3-ю особою по справі [PERSON] було укладено шлюб. У 2008 році їх шлюбні відносини значно погіршились та вони стали проживати окремо. З того моменту їх сімя існувала лише формально. Однак, зазначений шлюб вони розірвали лише 20 жовтня 2009 року. У березні 2010 року йому стало відомо, що колишні дружина народила дитину та батьком цієї дитини у актовому запису записаний він, оскільки з моменту офіційного розірвання шлюбу до моменту народження дитини пройшло менш ніж 10 місяців. До дитини колишньої дружини він не має жодного відношення, її батьком не є та існуюче положення речей порушує його цивільні права, оскільки з батьківством виникає багато додаткових прав та обовязків щодо зазначеної дитини. Представник відповідача [PERSON] районного відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з,явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. 3-тя особа [PERSON] у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що з позивачем по справі вони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1998 року по 20 жовтня 2009 року. Однак, фактично їх сімя розпалася та шлюбні відносини були припинені у 2008 році. З 2008 року в неї склалися фактично шлюбні відносини з іншим чоловіком та 18 березня 2010 року в них народилася спільна дитина, однак, органом РАЦС батьком дитини був зазначений позивач по справі, оскільки з моменту розірвання шлюбу до народження дитини пройшло менш ніж 10 місяців. Таким чином, позивач батьком її дитини [PERSON], [INFO] не є та до цієї дитини ніякого відношення не має.. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] з перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1998 року по 20 жовтня 2009 року. Шлюбно-сімейні відносини між ними було припинено у 2008 роцу. У березні 2010 року позивач [PERSON] дізнався, що його колишня дружина [PERSON] народила дитину. Батьком народженої дитини згідно з ч. ї ст. 122 Сімейного кодексу України було записано позивача, однак, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не є батьком дитини. \~ \~ \~ У відповідності до ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право \~оспорити своє батьківство, пред»явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги [PERSON] про виключення запису про батьківство \~з актового запису про народження дитини обґрунтованими і підлягаючими задовільненню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якій просить шлюб з відповідачкою, зареєстрований 29 червня 1973 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1448 - розірвати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей, проте вони досягли повноліття. Фактично припинили шлюбні стосунки більше 15 років тому. Поживають окремо, не ведуть спільного господарства, фактично ніяких відносин не підтримують, відповідачки декілька разів на місяць зявляється за місцем своєї реєстрації, де отримує пенсію та пошту. Позивач також зазначив, що відповідачка відмовляється належним чином зареєструвати припинення шлюбу, оскільки, на її думку, це принижує її честь та гідність. Тому він вимушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач не зявився,але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідачки, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 29 червня 1973 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1448 Від шлюбу мають двох дітей, які досягли повноліття. З 1995 року вони з відповідачкою фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Шлюб носить формальний характер і збереження його суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок, що розташований в с.Новий Киселів Кіцманського району Чернівецької області. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлі, що розташовані по вул. Шевченка, 42 в с.Новий Киселів Кіцманського району Чернівецької області. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка, 42 в с. Новий Киселів Кіцманського району Чернівецької області, укладений 31 січня 2002 року подружжям [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, по Уг частині будівель за кожним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнала, про що звернулася до суду з відповідною заявою. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2007 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивачка прохає шлюб розірвати в звязку з неприязними стосунками, які виникли в сімї, неможливістю знайти спільну мову, роздільним проживанням і не підтримуванням подружніх відносин по цим причинам тривалий час, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить їх інтересам.. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала в повному обсязі. До суду відповідач не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, находить позов підлягаючий до задоволення виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №683. Прізвище позивача після одруження - Гончарова. Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, значний час проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, а тому збереження їх подружніх відносин стало неможливим. При таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. На підставі ст.ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, вказуючи на те, що 1 вересня 2006 року відповідачка позичила у нього гроші в сумі 35 000 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 1 червня 2010 року. На підтвердження одержання вказаної суми відповідачка надала позивачу розписку. До теперішнього часу борг позивачу не повернутий, зобов'язання відповідачка не виконала. В цьому звязку позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявився, просив суд справу розглянути у його відсутність. Відповідачка, також будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилася, просила суд справу розглянути у її відсутність. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2006 року відповідачка позичила у позивача гроші в сумі 35 000 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 1 червня 2010 року. На підтвердження одержання вказаної суми відповідачка надала позивачу розписку. До теперішнього часу борг позивачу не повернутий, зобов'язання відповідачка не виконала. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Вказані правовідносини регулюються ст. 1049 ЦК України, якою передбачено,- що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, підтверджені судові витрати, понесені позивачем складають 51грн судового збору і 30 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільних справ, які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1963 грн. 44 коп. заборгованості по квартирній платі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.184 ЖК України фінансування витрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад, здійснюється за рахунок коштів житлово-експлуатаційних організацій. Згідно з п.5 ч.З ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", власник квартири (споживач) зобов'язаний брати участь у загальних витратах, пов"язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення вказаних вимог відповідач заборгував позивачу квартирну плату за житлово-комунальні послуги в сумі 1963 грн. 44 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки - Катерини, [INFO] та доньки - Дар»ї, [INFO] в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.06.2006 року з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку - Катерину, [INFO] та доньку - Дар»ю, [INFO]. Вказує, що з 24.04.2010 року вони проживають окремо і відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає. В попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання спільних дітей в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 10.06.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5) від якого мають двох неповнолітніх доньок: Катерину, [INFO] та Дар»ю, [INFO], батьками яких вони являються (а.с.6,7). Батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем було зареєстровано шлюб 15.09.2007 року, актовий запис № 06. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - Арсенія, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинили своє існування з березня 2008 року, спільне господарство не ведеться. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, до викладених в позовній заяві пояснень доповнила, що наполягає на розірванні шлюбу, вказала, що примирення між ними не можливе. Просила витрати за розірвання шлюбу покласти на відповідача. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав і суду пояснив, що дійсно шлюбні відносини припинили своє існування. Проти розірвання шлюбу у попередньому судовому засіданні не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 15.09.2007 року, Виконкомом Седнівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області, Україна, актовий запис № 06. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

14 липня 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку на її користь, на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 січня 1995 року зареєструвала шлюб з [PERSON] від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, з часу подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи: довідку про склад сімї (а.с.2), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 5), копію свідоцтва про одруження (а.с. 4), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають, а саме в розмірі 500 грн. аліментів щомісячно. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, відсутність у відповідача інших зобовязань, а також відсутність у нього постійного доходу, що відповідачем по справі належними доказами не спростовано. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

28.07.2010 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй - [PERSON],свідоцтва про право на спадщину за законом ABE № 642200,виданого Тульчинською державною нотаріальною конторою 16.12.1999 року,мотивуючи свої вимоги наступним. 03.07.1983 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на Торнопольську.Отримала паспорт на це прізвище.В 1996 році при заміні паспорта громадянки України в її паспорті була допущена помилка. Прізвище записано Тарнопольска.24.12.1998 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті вона прийняла спадщину і отримала в Тульчинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом ABE № 642200.Свідоцтво про право на спадщину їй було видано на прізвище [PERSON]. В даний час в зв»язку з необхідністю відчуження нерухомого майна вона звернулась до нотаріальної контори, де були виявлені помилки в написанні її прізвища.В зв»язку з цим вона отримала новий паспорт серії АВ №909106, в якому прізвище було написано [PERSON] в свідоцтві про право на спадщину воно залишилось неправильним.Через це вона не може оформити договір купівлі-продажу свого майна. Факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу,копією паспорта громадянина України АА №324960, виданим Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 22.08.1996 року,копією паспорта громадянина України АВ №909106, виданого Тульчинським РВ УМВС 09.07.2010 року,копією картки фізичної особи платника податків,копією Чорнобильського посвідчення,довідкою сільської ради. Просить суд встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом ABE № 642200,виданого Тульчинською державною нотаріальною конторою 16.12.1999 року,зареєстрованим у реєстрі за № 454/99, їй - [PERSON]. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала та пояснила суду, що при оформленні спадщини та отриманні свідоцтва про спадщину вона не звертала уваги на правильність написання прізвища.Окрім того, свідоцтво про спадщину видавалось ще по старому паспорту ,де прізвище було написано як Тарнопольська.Вже при видачі нового паспорта її прізвище було записано правильно і виникла розбіжність у прізвищах зі свідоцтвом про право на спадщину. Суд, заслухавши заявницю, вивчивши матеріали справи,оглянувши документи на ім»я [PERSON] встановив,що згідно паспорта серії АВ № 324960,виданогоТульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 22.08.1996 року, її прізвище значиться як Тарнопольська.Згідно паспорта серії АВ № 909106,виданого Тульчинським РВ ГУМВС України у Вінницькій області 09.07.2010 року,прізвище вказано Торнопольська.Згідно свідоцтва про одруження серії 1-АМ № 056248 прізвище також вказано як Торонопольська.За довідкою Сільницького сільського голови №76 від 28.07.2010 року в с.Сільниці Тульчинського району проживає [PERSON][PERSON] не проживала та не проживає. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON]підлягає задоволенню, оскільки вона підтверджується відповідними документами та показами позивача.

Outcome: approved