Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

01.02.2006 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилався на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], набивши кілки зі сторони його земельної ділянки, позбавили його можливості користуватися спільним проїздом. Оскільки внаслідок протиправних дій позивачів він змушений користуватися чужою земельною ділянкою, переніс приниження честі та гідності як працівник відділу земельних ресурсів, дії відповідачів спричинили йому моральні страждання, просив стягнути із них відшкодування моральної шкоди в сумі 1600 грвн. 15.03.2007 року до суду із зустрічною позовною заявою звернулася [PERSON]. Посилалася на те, що згідно рішення Турківської районної ради № 138 від 06.05.1976 року було надано дозвіл на будівництво їх будинку. Згідно плану земельної ділянки від 06.05.1976 року їм було надано земельну ділянку біля їх будинку, який зазначений під № 9 в плані. Окрім того, в даному плані зазначена також проектована дорога, по якій вони мали би доступ до їх -2- земельної ділянки. Однак такого доступу вони не мають. Відповідач [PERSON] переорав дану проектовану дорогу, і вона не має можливості потрапити до своєї земельної ділянки. Також неправомірними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду, оскільки вона постійно є в нервовому стані, перенесла душевний стрес, бо у звязку із цією ситуацією поховала матір. Окрім того, не може користуватися своєю земельною ділянкою, яка годує всю сім»ю. Просила зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у користуванні проектованою дорогою та стягнути із нього в її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 1650 грвн. 15.11.2007 року до суду із позовом звернувся [PERSON]. Посилався на те, що згідно рішення Турківської районної ради № 138 від 06.05.1976 року було надано дозвіл на будівництво його будинку та господарських споруд. Згідно плану земельної ділянки зазначена проектована дорога, в якій вони мали би доступ до їх земельної ділянки. Такого доступу вони і по сьогоднішній день не мають, оскільки відповідач [PERSON] переорав проектовану дорогу. Просив суд зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні проектованою дорогою до своєї земельної ділянки. 10.12.2009 року позивач [PERSON] доповнив свої позовні вимоги вимогами про зобовязання відповідача [PERSON] надати Державний акт на право власності на земельну ділянку, відновити межу, яка поділяє земельні ділянки [PERSON] від проектованої дороги, визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я [PERSON], виданого Верхненською сільською радою. В судовому зсіданні позивач-відповідач [PERSON] свій позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково пояснивши, що на даний час відповідачі усунули перешкоди у користуванні спільною дорогою, однак він нею не користується, так як в неприязних стосунках із відповідачами. Зустрічний позов не визнав, пояснивши, що Державний акт на право власності на землю він не отримував по сьогоднішній день, а на спірній проектованій дорозі позивачка побудувала сарай і сама ним користується. В судовому засіданні відповідачка-позивачка [PERSON] позов [PERSON] не визнала і пояснила, що вони ще в 2008 році усунули перешкоди в користуванні спільним заїздом, виділеним сільською радою, і на даний час [PERSON] може ним користуватися. Свій і [PERSON] позов підтримала і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовних заявах. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав і пояснив, що вони ще в 2008 році позабирали кілки зі спільного -3- проїзду, і на даний час [PERSON] та його сім»я має можливість користуватися цим заїздом. В судовому засіданні представник третьої особи за основним позовом та одночасно представник відповідача за зустрічним позовом позов [PERSON] не підтримав, а позов [PERSON] та [PERSON] не визнав і пояснив, що на даний час сімя Куцак усунули перешкоди в користуванні спільним заїздом, виділеним даним сім»ям для спільного користування. Державний акт на право власності на землю [PERSON]не отримував, а сім»я Куцак на проектованій дорозі, якої в натурі не існує, побудувала сарай, яким користуються. Підстав для задоволення позовів не вбачає. Вислухавши сторони, представницю позивача [PERSON], [PERSON], представника сільської ради, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що як основний, так і зустрічний позови до задоволення не підлягають, із таких підстав. Судом встановлено, що 25.10.2006 року відповідачі [PERSON], [PERSON], забивши кілки на спільному проїзді, перешкоджали [PERSON] в користуванні цим спільним проїздом, який сільська рада виділила для спільного користування їх сімей рішеннями № 55 від 26.12.2003 року та № 101 від 20.04.2005 року. Однак в 2008 році відповідачі [PERSON] та [PERSON] усунули перешкоди в користуванні даним заїздом, кілки позабирали, і [PERSON] може ним користуватися. Також встановлено, що проектована дорога, зазначена в плані до земельної ділянки сімї Куцак (а.с.12) в натурі не виносилася, фактично не існує, сімя Куцак побудувала на даній проектованій дорозі господарську споруду, а тому використовувати цю проектовану дорогу як таку неможливо. Також встановлено, що [PERSON] не отримував в сільраді Державний акт на право власності на земельну ділянку. Наведені вище обставини підтверджуються такими доказами: матеріалами цивільної справи № 2-621 за 2005 рік, матеріалами справи № 2-а-5/08, копією рішення Верхненської сільської ради № 55 від 26.12.2003 року, копією рішення Верхненської сільської ради № 101 від 20.04.2005 року, копіями планів земельних ділянок ( а.с.12,13,71), актом від 25.10.2006 року, показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Враховуючи викладене вище, у суду відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод в користуванні виділеним сільрадою спільним проїздом та зустрічних позовів про усунення перешкод у користуванні проектованою дорогою, визнання недійним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Посилання відповідачки-позивачки [PERSON] та позивача [PERSON] на те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні проектованою дорогою є голослівними та нічим не підтверджуються. Їх посилання на акт -4- від 09.10.2002 року не має юридичного значення, оскільки даний акт було враховано судом при постановленні рішення по справі № 2-621\~за 2005 рік. Що стосується позовів про відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи те, що заподіяна сторонами моральна шкода є взаємною та рівнозначною, вважає необхідним у її відшкодуванні відмовити. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed