Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Сарненської районної державної адміністрації про зобовязання відповідача виділити йому земельну частку на місцевості із земель запасу у відповідності до його права на земельну частку (пай) в розмірі 4,0 кадастрових гектарів та видати документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову вказує, що 15 квітня 2008 року Сарненським районним судом задоволено його позов до СГПП „Дружба, Стрільської сільської ради, Сарненської РДА в частині визнання за ним права на земельну частку (пай) на землю колишнього КСП „Дружба та зобовязано Стрільську сільську раду виділити йому земельну частку (пай) із земель запасу. Позивач вказує, що Стрільська сільська рада не має можливості виділити вказану земельну ділянку, у звязку з чим земельну ділянку має виділити Сарненське РДА. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю, просить його задовольнити, вказує, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і є підстави для їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно рішення Сарненського районного суду Рівненської області в цивільній справі 2-435/2008 року, листа голови Сарненської РДА № 01/16-677 від 12.06.2009 року підтверджується право власності позивача на земельну частку (пай) на землю колишнього КСП „Дружба в розмірі 4 кадастрових гектарів. Відповідно до ст. 5 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України розпорядження землями за межами населених пунктів належить до компетенції органів виконавчої влади, у звязку з чим позов є обґрунтованим, так як позивач має право на утримання земельної частки в розмірі 4 кадастрових гектарів. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 328 ЦК України, ст. 5 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved