Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

29.07.2009р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості. 11.09.2009р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. у звязку із закінченням повноважень у судді Гончаренко \~В.М. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.09.2009р. було замінено сторону позивача замість ЗАТ КБ «ПриватБанк» - ПАТ КБ «ПриватБанк» (в липні 2009р. відбулась офіційна зміна назви банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк»). В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві посилався на те, що 03.10.2007р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNHLGA00000787, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 314 380 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення до 03.10.2011р. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № DNHLGA00000787, 12.01.2009р. між позивачем та ТОВ «УФА «Верус» було укладено договір поруки №467, відповідно до якого останнє взяло на себе зобовязання за виконання обов'язків по договору тільки у загальному розмірі 200 грн. Відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 08.07.2009р. виникла заборгованість в розмірі 450 729,77 дол. США. 19.10.2010р. позивачем до суду було надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначає, що станом на 18.10.2010р. розмір заборгованості [PERSON] по договору № DNHLGA00000787 зменшився та складає 188 457,27 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 1\~490 678,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 165 004,23 дол. США; по відсоткам 14 448,78 дол. США; та штрафні санкції у загальному розмірі 9004,26 дол. США Представник позивача - [PERSON] (який діє на підставі довіреності № 522-О від 08.02.2010р.) у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 11.11.2010р. до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив позовні вимоги з урахуванням наданих суду уточнень 19.10.2010р., задовольнити в повному обсязі, та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № DNHLGA00000787 від 03.10.2007р. станом на 18.10.2010р. в розмірі 1\~490 678,16 грн., стягнути солідарно з ТОВ „УФА „Верус та відповідача 200 грн., за договором поруки від 12.01.2009р., а також судові витрати по справі, розглянувши справу з винесенням рішення в судовому засіданні за його відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УФА«Верус» - [PERSON], (який діє на підставі довіреності від 15.12.2009р.) в судове засідання 11.11.2010р. не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. Своєю заявою від 11.11.2010р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус» та відповідача 200 грн., визнав в повному обсязі, просив розглядати справу у судовому засіданні за його відсутності. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання 29.09.2010р. не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про завчасне отримання відповідачем судової повістки в попереднє судове засідання. Про причини своєї неявки відповідач суд не сповістив. В судове засідання 11.11.2010р. відповідач також не з,явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в справі є поштове повідомлення про завчасне отримання відповідачем судової повістки в судове засідання, про причини своєї неявки відповідач суд не сповістив. Отже, виходячи з положень ч. 4 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин. За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. З урахуванням того, що одним із відповідачів, а саме, ТОВ «УФА «Верус, по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обовязку, а у випадку порушення такого обовязку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Судом встановлено, що 03.10.2007р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNHLGA00000787, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 314380 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення до 03.10.2011р. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № DNHLGA00000787, 12.01.2009р. між позивачем та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки №467, відповідно до якого останнє взяло на себе зобовязання за виконання обов'язків по договору тільки у загальному розмірі 200 грн. Зі свого боку позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, проте відповідач [PERSON] своїх зобовязань за договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 08.07.2009р. виникла заборгованість в розмірі 450 729,77 дол. США. Відповідно до наданої позивачем 19.10.2010р. заяви про уточнення позовних вимог, станом на 18.10.2010р. розмір заборгованості [PERSON] по кредитному договору № DNHLGA00000787 зменшилась та складає 188 457,27 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 1\~490 678 грн.16коп. (відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.10.2010р. № 417/393 офіційний курс НБУ у відношенні долара складає 7,9099 грн. за 1 дол.) з яких: заборгованість за кредитом - 165004,23 дол. США; по відсоткам 14448,78 дол. США; та штрафні санкції у загальному розмірі 9004,26 дол. США. Ця загальна заборгованість, на день винесення рішення, тобто на 11.11.2010р., збільшилась та складає 194749,64 дол. США, про що свідчить довідка банку від 11.11.2010р. Проте, в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати саме суму заборгованості станом на 18.10.2010р., оскільки останні уточнення позовних вимог відбулися 19.10.2010р., а на день винесення рішення банк позовні вимоги не уточнював. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за договором, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на день винесення рішення тобто 11.11.2010р. стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк підлягає заборгованість за кредитним договором № DNHLGA00000787 від 03.10.2007р. станом на 18.10.2010р. (останні уточнення позовних вимог відбулися 19.10.2010р.) в розмірі 1\~490 678 грн. 16коп. Приймаючи до уваги ті обставини, що договір поруки № 467 від 12.01.2009р., яким передбачено стягнення суми 200 грн. солідарно з відповідачів, не є трьохстороннім договором, суд вважає, що в задоволені частини позовних вимог, яка стосується солідарного стягнення з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та [PERSON] 200 грн., на користь ПАТ КБ „ПриватБанку слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Гончаренко В.М. від 29.07.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1700 грн. (1% від ціни позову в гривневому еквіваленті, але не більше ніж 1700 грн.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн., відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ „УФА „Верус, оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial