overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за надані послуги в сумі 963,00грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору про надання послуг електрозв»язку від 14.10.2005року №13795 укладеного Центром електрозв»язку №2 Кіровоградської філії ВАТ «Укртелеком» та [PERSON], відповідачу були надані послуги електрозв»язку за номером телефону 3-50-99.Вартість яких складає: абонплата за телефон 86,28грн.,абонплата за радіоточку 10,93грн.міжміський телефонний зв»язок 865,79грн., а всього борг складає 963,00грн.Заборгованість виникла за період з 01.02.2009року по 01.06.2009рік. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, згоден на розгляд справи при заочному порядку, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, за згодою представника позивача ,суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного: В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебували в договірних відносинах . Згідно договору/а.с.7-8/ про надання послуг електрозв»язку відповідачу були надані послуги електрозв»язку за номером телефону №3-50-99. Згідно довідки розрахунку/а.с.4/ заборгованість за надані послуги складає 963,00грн. Попередження та повідомлення надіслані на адресу відповідача про сплату боргу/ а.с.8-9/ залишені без уваги. Послуги електрозв»язку відповідачеві надавались відповідно до Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг №720 від 09.08.2005року затверджених Постановою КМ України. Відповідно до ст.ЗЗ Закону України «Про телекомунікації» №1280-1У від 18.11.2004р. та п.32,п.40 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, абонент забов»язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови та інші послуги надання в кредит по телефону. Плата за отримані телекомунікаційні послуги вноситься споживачем після отримання ним рахунку але не пізніше 20 числа, що настає після повного розрахункового періоду. В порушення вказаних нормативних актів відповідач вартість отриманих послуг електрозв»язку не оплатив. Виходячи з вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що є працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ і з вересня 2008р. не отримує заробітну плату. З цього приводу підприємство посилається на відсутність грошових коштів, і станом на 01.06.2010р. заборгованість по заробітній платі склала 33868,34 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати в розмірі 33868,34 грн. Представник відповідача в судове засіданні не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] працював в [PERSON] українсько-російській фірмі «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, і заборгованість по заробітній платі перед ним за період з грудня 2008 року по вересень 2009 року склала 33868,34 грн. Згідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином на користь позивача з відповідача [PERSON] українсько-російській фірмі «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 33868,34 грн. Згідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито", судовий збір у розмірі 1 % від суми позову 338,68 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 5 січня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 02-01/07, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 20 500 гривень. Згідно п. 3.1 договору Позичальник зобов'язується не пізніше ніж 20-го числа кожного місяця сплачувати частину кредиту та плату за користування кредитом за попередній місяць та частину основної суми. Відповідач не виконував належним чином умови договору, кредит не погашав, відсотки за користування кредитом не сплачував. У зв"язку із цим у відповідача утворилася заборгованість в сумі 86 604,46 грн., яку просить стягнути з боржника на користь банку, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що відповідач приїжджав до них у м.Рівне, визнав борг. Просить стягнути на їх користь суму заборгованості в розмірі 86 604, 46 грн, а також судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчить розписка. Причина неявки суду невідома. Вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до cm. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовтзується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов "язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, іцо звичайно ставляться. Як вбачається із матеріалів справи 5 січня 2007 року між кредитною спілкою „Альянс Україна" та [PERSON] дійсно був укладений кредитний договір № 02- 01/07 Р. (а.с.9-10). Згідно видаткового ордеру № 65 від 10.01.2007 року відповідачу було видано 20500 гривень, (а.с. 8). Суд вважає, що представником позивача було представлено до суду достатньо доказів тому, що з відповідача повинна бути стягнута сума заборгованості по укладеному договору та судові витрати по справі. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.1995 року в Рябушківському сільвиконкомі Лебединського району Сумської області вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 5. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами склались неприязні стосунки на ґрунті сварок та різних поглядів на сімейне життя. Тому позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. Вислухавши позивача, відповідачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що 25.11.1995 року в Рябушківському сільвиконкомі Лебединського району Сумської області позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, актовий запис № 5. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами склались неприязні стосунки на ґрунті сварок та різних поглядів на сімейне життя, сімя розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. ст. 104, 110, 112 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

27.07.2010 року позивачка звернулась у суд з цим позовом, умотивувавши вимоги таким. Рішенням Міжгірського районного суду від 02.08.2007 р. на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON]. [INFO] у твердій грошовій сумі 135 грн. Цих коштів позивачці не вистачає для утримання сина, оскільки вона безробітна, в повторному шлюбі не перебуває, проживають з батьками. Дитина хворіє бронхітом. Законодавством у 2007-2010 р.р. збільшено прожитковий мінімум до 921 грн. для дітей віком від 6 до 18 років. Позивачка просить збільшити розмір аліментів до суми 450 грн., оскільки відповідач немає постійного місця праці і його доходи нерегулярні. Позивачка в письмовій заяві до суду вимоги підтримала. Відповідач позов заперечив письмово і позицію обгрунтував так. Він систематично спілкується з сином і не вважає його хворим, а довідки про це, подані позивачкою, вважає неналежними. Відповідач виплачує аліменти позивачці в більшому розмірі від визначеного судом, а саме по 200 чи 300 грн., передає одяг, іграшки. Відповідач утратив постійну роботу і вважає себе безробітним. Оцінивши позиції сторін, їх доводи і подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задовольненню, виходячи з такого. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.08.2007 р. присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 135 грн. щомісячно. Суд визнає обгрунтованими доводи позивачки, що з цього часу змінилась вартість життя і законодавством передбачено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років в сумі 921 грн. згідно із законом Про державний бюджет України на 2010 р. Ст. 192 ч. 1 СК України передбачено можливість збільшення розміру аліментів, визначених раніше судом по рішенню суду за позовом одержувача аліментів. Визначаючи новий розмір аліментів у твердій грошові сумі суд зважає на таке. Обидвоє батьків зобов'язані утримувати дитину. Як позивачка так і відповідач не мають постійного місця роботи і стабільного доходу, що ними не оспорюється. Як видно з квитанцій про сплату аліментів, поданими відповідачем, він в останній період сплачує аліменти в більшому розмірі, ніж це визначено рішенням суду (в більшості по 200 грн. щомісячно, зрідка по 300 грн.). Отже, відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, від визначеного судом. Тому суд вважає за необхідне щомісячний розмір аліментів установити в сумі 400 грн. Така сума перевищує мінімальну суму (від мінімального прожиткового мінімуму, визначеного законом), встановлену законом ( ст. 182 п.2 СК України). До встановлених обставин суд також застосовує ст. ст. 182, 184 СК України. Згідно з ст. 88, 81 ЦПК України, ст. 3 п.1 та Декрету КМУ Про державне мито, судові витрати у виді держмита в сумі 51 грн. і витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн. покладаються на відповідача із стягненням у користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказавши, що одружилася з ним 10.11.2006 року, від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] З квітня 2009 року сторони не проживають разом та не підтримують жодних подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства.. Відповідач часто вчиняв сварки під час яких ображав позивачку, зневажав, поводив себе зверхньо, наносив їй побої. Просить суд розірвати їх з відповідачем шлюб, оскільки такий суперечить її інтересам. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити в повному обсязі, в обгрунтування надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, в суд повернувся судовий виклик із поштовим повідомленням, в якому вказано, що він належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалив рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ФП №020853 у міському відділі РАЦС Миколаївського МУЮ Миколаївської області 10.11.2006 р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №1715. З оглянутого свідоцтва про народження вбачається що у сторін є син [PERSON] [INFO] Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що позивач примирюватись не бажає, втратила взаємні подружні почуття, з квітня 2009 року сторони проживають окремо, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сімї, позивач не бажає зберігати шлюб, наполягає на розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], відділу держкомзему в Кіцманському районі, Кіцманського БТІ\~про визнання права власності на спадкове майно мотивуючи свої вимоги тим, що 15.03.2010 в с.Іванківці Кіцманського району, померла його бабця [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, земельного та майнового паїв. Спадкоємцями якого по закону являється позивач та відповідачі по справі, які відмовились від своїх часток на користь позивача. В управлінням спадковим майном позивач вступив своєчасно тому, що хоронив свою бабцю, розпорядився її особистими речами після її смерті, доглядає за будинком та підтримує його в належному стані, однак хоче оформити право власності на це спадкове майно,\~а тому просив задовольнити позов. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі позов визнали повністю та не заперечують проти його задоволення. Згідно із ч. 4\~ст. 130 ЦПК України\~ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст.\~317,\~328,\~392,\~1261,\~1268,\~1299\~ЦК України\~та\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будівлю сауни (літ. А-1, А-1,1, А-2), котельню (літ. а), будівлю оздоровчого спортивного комплексу з готелем і вбудованою квартирою (літ. Б), котельню (літ. В), загальною вартістю 480746 гривень, що розташовані в смт. Неполоківці, вул. Заводська, З-А, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує, що дані будівлі зведені ним на належних йому на праві власності згідно Державних актів земельних ділянках площею ОД729 га та 0,0570 га за цільовим призначенням: дія підприємств іншої промисловості та для комерційного використання, на підставі рішення виконавчого комітету Неполоковецької селищної ради № 157/12 від 05 грудня 2006 року, селищна рада не заперечує проти визнання за ним права власності на будівлі, які зведені без порушень санітарних та протипожежних норм, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав, відповідач [PERSON] та представник бюро технічної інвентаризації заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами, і суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наявності законних на те підстав, оскільки таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, ст. ст. 328, 376, 392 ЦК України, ст.ст. 61, 174, 212,213,214,215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті 21.02.2010 року її батька [PERSON], до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною вартістю 90\~833 гривні, що розташовані в с.Верхні Станівці Кіцманського району Чернівецької області. Зазначає, що після смерті батька, [PERSON] спадкоємицею за заповітом є вона, [PERSON], та його дружина, [PERSON] яка являється спадкоємцем за законом, що підтверджується довідкою № 1180 від13.09.2010 року виданою виконкомом Верхньостанівецької сільської ради. Вказує, що вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, але оформити право на спадщину перешкоджає відсутність правовстановлюючих документів на будівлі та пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з відповідною заявою про визнання заявлених позивачкою вимог та просила справу розглянути за її відсутності. Так в судовому засіданні встановлено, що 21.02.2010 року в с.Верхні Станівці Кіцманського району Чернівецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ № 075143 від 22.02.2010 року. Після його смерті спадкоємицею за заповітом є його донька [PERSON], дружина [PERSON] являється спадкоємицею за законом, що підтверджується довідкою №1180 від13.09.2010р. виданою виконкомом Верхньостанівецької сільської ради. Також судом встановлено, що до спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с.Верхні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю 90\~833 гривні, що підтверджується довідкою-характеристикою Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації від 13.09.2010 року № 168. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В звязку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховую наведене, ст. ст. 328, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок (літ. А-1, Мс/Al, Пд/Al), колонку (№ 1) вартістю 804804 гривень, що розташовані в смт. Неполоківці, вул. Лисенка, 8, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує, що дані будівлі зведені ним на належній йому на праві власності згідно Державного акту земельній ділянці площею 0,1500 га за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, селищна рада не заперечує проти визнання за ним права власності на будівлі, які зведені без порушень санітарних та протипожежних норм, тому просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, відповідач [PERSON] та представник бюро технічної інвентаризації заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами, і суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наявності законних на те підстав, оскільки таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, ст. ст. 328, 376, 392 ЦК України, ст.ст. 61, 174, 212,213,214,215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 04 червня 1994 року у Відділі ЗАГСу виконавчого комітету Львівської міської ради, актовий запис № 810. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 20.05 Л 995 року народження та [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє спільне життя складалось невдало, через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, що призводило до конфліктів у сім'ї та врешті привело до розпаду сім'ї. Оскільки вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, просить розірвати шлюб, який існує лише формально. Позивач - [PERSON] та представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обємі, просили позов задовольнити. Крім того позивачка пояснила, що наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратила почуття любові та поваги до відповідача. Вона підозрює чоловіка у зраді подружньої вірності, неодноразово він наносив їй побої в присутності дітей, ображав, принижував її жіночу гідність. Просила позов задовольнити, оскільки вважає що примирення між подружжям неможливе . Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заперечив позовні вимоги , покликаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Пояснив, що наполягає на збереженні сімї, оскільки це доцільно в інтересах неповнолітніх дітей. Крім того, вважає, що позивачка під тиском своєї матері подала позов про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін по справі, представника позивача, думку адвоката, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони, тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружні відносини, не проживають разом. Позивач в судовому засіданні підтвердила про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам позивача, оскільки вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved