Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з даним позовом, який її представник підтримала в судовому засіданні. Зазначила ,що відповідач в справі [PERSON] є її невісткою,одружилась з її сином. Вказує, що її син [PERSON] без її відома зареєстрував 28.02.1990 року в її господарстві [PERSON] в с.Воскресинці,вул.Прутська, Коломийського району Івано-Франківської області. Її господарство було колгоспним двором, на даний час вона проживає в ньому одна. Відповідачка була тільки прописана (зареєстрована) в її дворі,однак ніколи там не проживала,участі працею чи коштами в майні двору не брала,з 1989 року по даний час постійно проживає в [INFO] із своєю сімєю. Вказує, що з відповідачкою вона познайомилась тільки у 1992 році. Даний будинок, в якому вона проживає, вона хотіла залишити в спадок сину. Вказує,що вона ніколи разом з відповідачкою не проживала,все майно для будівництва будинку було придбано виключно до 1989 року, відповідачка не вела спільного господарства з нею,не годувала худобу,не ходила за городом,спільного бюджету у неї з відповідачкою не було. Вказує,що вона завжди була активною пенсіонеркою,продавала продукти з свого господарства на ринку. Вважає,що відповідачка не набула права спільної сумісної власності у колгоспному дворі. Майна подружжя в даному дворі не має. Будинок будувався через будівельну організацію, однак всі укладені договори залишилися у відповідачки. Просить суд ухвалити рішення ,яким визнати відповідачку такою,що не набула права спільної сумісної власності в майні селянського двору в с.Воскресинці по вул.Прутська,3 Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вказала ,що знала [PERSON] близько 10 років. З 1989 року він перейшов жити до її помешкання у м.Коломия, однак ще в липні 1988 року вона вперше була в господарстві матері [PERSON] [PERSON]. Вказує ,що відповідач [PERSON] ніколи не допомагав своїй матері [PERSON].На подвірї в той час стояла стара хата,а [PERSON] проживала в літній кухні. Оскільки відповідачка працювала вчителем, то основні будівельні роботи по будівництву будинку проводились влітку. У 1989 році був тільки фундамент нової хати. Саме з її участю восени 1989 року було знесено стару хату і почалося будівництво нового будинку. Влітку 1990 року прийшли майстри,які почали будівництво. Будівельні матеріали,зокрема цегла, була придбана на спільні з [PERSON] кошти. У 1991 році будинок був покритий шифером. Вказує ,що [PERSON] знала ,що вона була зареєстрована в будинку, що вони разом ходили на вибори. В будівництві будинку допомагав і зять,чоловік дочки, відповідачки. Вказує,що протягом всього часу будівництва будинку з 1990 року 1994 рік вона надавала основні кошти, оскільки [PERSON] отримував невелику заробітну плату,оскільки мав відрахування на сплату аліментів на дітей від попередніх шлюбів. Вказує,що вона годувала робочих, які зводили будинок. Всі будівельні матеріали купувались за спільні кошти,а в основному за її заробітну плату, оскільки вони жили однією сімєю. Вказує,що в будинку є багато її речей, в тому числі придбані за спільні кошти меблі, а також інші речі,взуття та одяг. Вона жила однією сімєю з [PERSON] з 1.01.1989 року, квартира в м.Коломия по вул.Богуна є квартирою її дочки. З 1989 року вони спільно проживали в [INFO] до 1995-1996 року,в літній період вони проживали в с.Воскресинці,в зимовий в м.Коломия. Вказує,що син позивачки [PERSON] завжди вів аморальний спосіб життя,до неї мав 4 дружини, на даний час живе з шостою дружиною.Просить відмовити у позові [PERSON], [PERSON] , та визнати за нею право власності на 1/3 частину господарських будівель та споруд будинковолодіння №3 по вул.Прутська в с.Воскресинці Коломийського району,а саме літньої кухні,двох сараїв,двох навісів,вбиральні,огорожі та на 1/3 частину будівельних матеріалів та робіт, які вкладені в незавершений будівництвом житловий будинок,процент готовності якого становить 91.2% ,і який входить до складу вказаного будинковолодіння. [PERSON] ,син позивачки, відповідач по зустрічному позову відповідачки вказує на те,що будинок було змуровано до 1990 року, необхідне було тільки перекриття і внутрішні роботи. Літня кухні, сарай та вбиральня були збудовані в період з 1984 по 1989 роки, тобто всі роботи були виконані до того як він познайомився з відповідачкою. Він, як чоловік, постійно заробляв кошти, і всі будівельні матеріали купував за власні кошти,а також самостійно розраховувався з будівельниками. До 1990 року основні будівельні роботи по будівництву будинку були проведені. Крім цього,він розводив спеціальну породу курей, яка в кінці 80-х років минулого сторіччя була дуже популярна серед місцевого населення,вартість одної курки становила 50 рублів, що надало йому змоги вилучені від продажу кошти направляти на будівництво будинку. Вказує,що до вересня 1990 року проживав з своєю колишньою дружиною і сином [PERSON] в м.Коломия по вул.Леонтовича,а відповідачка проживала з своїм колишнім чоловіком в м.Коломия по вул.Богуна, на господарстві з матірю працювала рідко,оскільки мала постійне місце роботи була вчителем в Печеніжинській школі-інтернаті. Після того як він з відповідачкою почали жити спільно, то постійно проживали [INFO], до матері приходили тільки в гості. Вказує,що саме за його проханням , без відома матері, відповідачка була зареєстрована в господарстві матері в лютому 1990 року, тобто в колгоспному дворі вона була зареєстрована з 28.02.1990 року.Реєстрацію відповідачки він провів на прохання самої відповідачки,оскільки в неї були проблеми в попередньому шлюбі. В судовому засіданні позовну заяву матері підтримав,в зустрічному позові відповідачки просив відмовити. Свідки від позивача [PERSON],[PERSON],[PERSON] стверджують , що відповідач не допомагала будувати будинок, постійно проживала в м.Коломия, в с.Воскресінці навідувалась час від часу. Основний тягар будівництва несла позивачка [PERSON],оскільки була жвавою,енергійною жінкою. Свідок [PERSON],попередня дружина [PERSON], вказує на той факт,що вона розлучилась з [PERSON] 6 вересня 1990 року,і що саме вона допомагала будувати новий будинок. Всі матеріали для будівництва були завезені до 1990 року. Вона проживала спільно в шлюбних відносинах з [PERSON] до вересня 1990 року. Свідок [PERSON] вказала,що працювала паспортисткою в сільській раді і саме вона прописувала відповідачку за адресою вул.Прутська,3 в с.Воскресинці Коломийського району на прохання [PERSON] без згоди [PERSON],голови колгоспного двору. В 1990 році стара хата ще стояла,нова була побудована. Свідки від відповідача [PERSON],[PERSON] стверджують,що вони працювали на новобудові в с.Воскресинці в господарстві позивачки. Перший був найнятий у 1991 році для накриття даху, другий у 1990 році для виконання підсобних робіт. Вказують ,що відповідачка [PERSON] їх годувала.Свідки [PERSON] та [PERSON] вказують, що [PERSON] та [PERSON] були гарною сімєю,все робили разом і спільно, що відповідачка готувала майстрам , які будували будинок. Свідок [PERSON] підтверджує,що працював в господарстві позивачки у 1990 році, займався перекриттям даху на новобудові. Свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON] підтвердили в судовому засіданні ,що вони на прохання відповідачки допомагали їй по городу в господарстві в с.Воскресінці,а саме - свідок [PERSON] допомагала з 1998 року, свідок [PERSON] - з 2004 року,свідок [PERSON] - з 1995 року. Заслухавши пояснення позивача, відповідача,свідків з сторони позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка проживає в будинку за адресою с.Воскресинці,вул.Прутська,3 Коломийського району Івано-Франківської області. Дане будинковолодіння відносилось до суспільної групи колгоспний двір. Згідно запису господарської книги №3 особовий рахунок №226 за період 1989-1990 роки в господарстві с.Воскресинці вул.Прутська,3 були зареєстровані [PERSON] позивач в справі з 08.06.1981 року та [PERSON] відповідач по справі з 28.02.1990 року. За період з 1991-1995 роки в господарстві були зареєстровані [PERSON],[PERSON],[PERSON] Наведене підтверджується довідкою Воскресинцівської сільської ради б/н від 8 грудня 2008 року,яка є в матеріалах справи. [PERSON] ([PERSON]Л.) та [PERSON], перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках, спільно проживали як [INFO], так і в с.Воскресинці Коломийського району,вул.Прутська,3. [PERSON] та [PERSON] одружились 24 лютого 2002 року,про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №3 від 24 лютого 2002 року. На даний час сторони розірвали шлюб,що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу,виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Коломия від 28.07.2009 р. Як видно з поданих до суду письмових матеріалів, а також пояснень сторін,новий будинок почав будуватись біля старого будинку за вищеозначеною адресою з 1983 року, будівельний паспорт було видано 4.08.1983 року №487. Даний будинок є незавершеним будівництвом, процент його готовності на даний час становить 91.2%,про що свідчить довідка Коломийського МБТІ за №21548 від 17.02.2008 року,право власності на будинок не зареєстровано. На даний час є тільки будівельний паспорт на будівництво №487 від 4.08.1983 року, технічного паспорту на даний будинок не має,що не заперечують сторони процесу. Те, що будинок було зведено до 1990 року,до моменту коли відповідачка [PERSON] ([PERSON]Л.) була зареєстрована в бувшому колгоспному дворі в с.Воскресинці,вул.Прутська,3, підтверджують свідчення свідків з сторони відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які стверджують , що в 1990-1991 роках вони працювали на даному будівництві і займались перекриттям даху на новобудові. Колгоспні двори припинили своє існування 15 квітня 1991 року з введенням в дію положень статтей 17, 18 Закону Про власність щодо спільної сумісної власності,які поширювались на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Пояснення інших свідків від обох сторін є суперечливими та не дають можливості встановити участь відповідачки своїми коштами та працею у веденні спільного господарства колгоспного двору. У відповідності до ст.368 Цивільного кодексу України Закону України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Представлені до суду фотографії датовані періодом з 1995 року по 2000 рік , які свідчать,що в цей період стосунки між сторонами були нормальні, однак, вони не надають доказу того,що відповідачка своєю працею і коштами приймала участь у веденні колгоспного двору вперіод з 28 лютого 1990 року по 15 квітня 1991 року. Крім того, на фотографіях немає жодних даних де і коли вони зроблені, та за якою адресою, тобто відсутні вихідні дані. Так само відповідач не надала суду жодних доказів того, що вона своєю роботою чи коштами приймала участь в будівництві будинку у селянському (бувшому колгоспному) дворі, де проживає позивачка в період з 28.02.1990 року по 15.04. 1991 року. Враховуючи термін перебування членом колгоспного двору, визначений Постановою Пленуму Верховного Суду, який визначений не менше ніж 3 роки, суд приходить до висновку,що перебування відповідачки зареєстрованою в господарстві позивачки в період з 28.02.1990 року по 15.04.1991 року, не відповідає даному терміну.Окрім того,відповідачка не надала суду будь-яких підтверджуючих документів -накладних,касових чеків,інших доказів,які б підтверджували її витрати на участь в будівництві спірного будинковолодіння.Суд приходить до висновку,що відповідач не змогла довести того факту,що вона приймала своєю участю та коштами у веденні спільного господарства в період з 28 лютого 1990 року по 15 квітня 1991року. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів,їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Суд приходить до висновку ,що Відповідач не змогла довести ті обставини, на які вона посилається. Представлене суду рішення Воскресинцівської сільської ради від 4.11.2008 року щодо оформлення права власності в бувшому селянському дворі , яке надане суду представником відповідача в травні 2010 року, через рік після початку слухання справи, суд оцінює критично з наступних підстав. Дане рішення видане на виконання наказу Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року №7/5 ,яким затверджено Порядок ведення реєстру прав власності на нерухоме майно. Як вбачається з п.2.2. порядку для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник або уповноважена особа подає заяву встановленої держателем реєстру прав форми з її відповідною реєстрацією. Такої заяви позивачка [PERSON] до голови сільської ради не подавала, так само і не уповноважувала інших осіб на здійснення таких повноважень. Крім цього, реєстратором реєстру прав згідно даного порядку є посадові особи БТІ. Суд приходить до висновку,що головою Воскресинцівської сільської ради перевищено свої повноваження, не дотримано порядку оформлення процедури для постановленні рішення від 4.11.2008 року. Крім цього,не враховано того факту,що з 1991 року в колгоспному дворі зареєстровано окрім [PERSON], [PERSON] ([PERSON]Л.), сина позивачки [PERSON], про що свідчить довідка Воскресинцівської сільської ради №25 від 15.01.2009 року (а.с.31), права якого даним рішенням порушено. Як вбачається з матеріалів справи, спірне будинковолодіння є ще не добудованим,готовність становить 91.2% , тобто воно не може бути обєктом внесення запису до реєстру,оскільки не має відповідного технічного паспорту. Також суд зауважує,що дане рішення не було в подальшому реалізоване,тобто не було проведено подальшої реєстрації будинковолодіння в уповноваженому органі БТІ, про що свідчать відповідні довідки. Встановлене судом підтверджується довідками Воскресинцівської сільської ради від 13.11.2008р. №214,від 5.01.2009р. №25,копіями свідоцтв про шлюб ,свідоцтв про розлучення,довідкою КМБТІ №21548 від 17.02.2009 року. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 року № 20, ст.17 Закону України «Про власність» від 7.02.1991 року N 697-XII ,що діяв на час спірних правовідносин, та

Outcome: approved