Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

В червні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Він зазначив, що 07.12.2009 року померла [PERSON], яка являється йому тіткою /дядьковою дружиною/. Після своєї смерті вона не залишила заповіту. До спадкового майна входить однокімнатна квартира в [ADDRESS]. 31.12. 2009 року ним було подано до Бердичівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини., що відкрилася після смерті [PERSON]. Проте, звернувшись до державного нотаріуса [PERSON] 29.04.2010 року з метою встановлення наступних необхідних документів для подальшого оформлення спадщини, йому стало відомо, що рідна сестра померлої, відповідачка по справі, 23.04.2010 року також подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і він втратив право на спадкування у зв»язку з появою спадкоємця першої черги, на що подав до нотаріальної контори лист та пакет документів, які підтверджували дійсне волевиявлення померлої, але отримав відмову. Проте вважає даний факт таким, що не відповідає закону та моральним засадам суспільства, оскільки суперечить дійсному волевиявленню померлої, яка бажала оформити своє майно на його користь, що стверджуєтья її листами із місць відбування покарання. Відповідно до довідки про звільнення, виданої на ім!я [PERSON], вона була засуджена 29.08.2006 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 311 ч.2,307 ч.2, 69 ч.2, 70 ч. 1 КК України на п»ять років один місяць позбавлення волі, була звільнена достроково в порядку помилування 31.10.2009 року. Під час її ув»язнення вони постійно підтримували зв»язок, вели переписку, він надсилав їй посилки з усіма необхідними речами, продуктами харчування, ліками, оскільки вона хворіла діабетом, що стверджується деяким квитанціями, які збереглися, листами з подякою тітки. Після звільнення тітки з Дніпроджержинської ВК № 34 , він забрав її додому, зібравши їй необхідні продукти та гроші на перший час. Протягом усього часу ув»язнення померлої її сестра не надаала належної матеріальної та іншої допомоги. Протягом усього життя його родина із родиною померлої підтримували теплі родинні стосунки, після смерті дядька вони продовжувалися . Він їздив раз у два місяці навістити її та брата, вони також приїздили до нього і в один із таких приїздів в 2000 році вона зізналася, що її син, а його брат [PERSON], став наркозалежним і потребує лікування , а в неї немає таких коштів. Він дав гроші на лікування та поточні витрати. Згодом курс лікування потрібно було повторити, фінансову частину, знову забезпечив він. Приїздивши в Бердичів, давав тітці гроші, привозив харчі. В 2004 році, в один з приїздів до нього тітка йому повідомила, що продала свою двокімнатну квартиру і придбала однокімнатну під тиском сина, який не вилікувався і продовжував такий самий спосіб життя. На його неодноразові прохання припинити вживати наркотичні засоби, закінчувалися лише обіцянками, а в подальшому уникав зустрічей. З того ж 2004 року він постійно почав надавати допомогу тітці, оскільки бачив її безвихідне становище та безпорадність, щомісяця надавав їй гроші для оплати комунальних послуг, оскільки через несплату вона могла опинитися на вулиці, а вона віддавала йому квитанції за оплату. Також давав гроші на інші потреби та частково забезпечував продуктами харчування. Згодом йому стало відомо, що тітка, з метою захисту сина, всі звинувачення по зберіганню та розповсюдженню наркотиків взяла на себе, за що була засуджена та увязнена . Ще до винесення вироку помер її син, а його брат [PERSON]. - Незадовго до оголошення вироку тітка повідомила, що домовилася із донькою приятельки про те, що вона буде жити в квартирі та підтримувати її в належному стані. Він погодився з цим і дійшли згоди з тіткою про те, що він продовжуватиме платити за квартиру, а дочка приятельки лише за використану електроенергію. Через місяць тітка померла від важких хвороб, які загострилися під час увязнення , Частину грошей на похорони було використано з її коштів, частину оплатив він. Сестра тітки на час хвороби брата відсторонилася від неї, про що йому стало відомо з її особистих розмов, також під час похорон вона ніяким чином не приймала в ньому участі. Крім того, після похорон, вже вдома, при свідках, вона сказала, що їй нічого тут не треба, зі слів померлої квартира буде йому, тобто попередньо озвучивши свою відмову публічно, але подала заяву про прийняття спадщини. Просить усунути відповідачку від права на спадкування після смерті [PERSON] та визнати за ним право на спадкування у першій черзі та усунути права відповідачки на обовязкову частку спадкування. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав викладених в ньому. Позивач суду пояснив, що привіз тітку з колонії додому, про що зразу ж зателефонував відповідачці, що тітка дуже хвора. На протязі місяця лікував її, затратив багато коштів на ліки та похорони. Відповідачка ж не дала жодної копійки ні на лікування своєї сестри, ні на похорони. Після похорон в присутності свідків сказала, що квартира буде його і щоб він займався її оформленням, що така була воля померлої, документів на квартиру не взяла. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, надіслала суду лист, в якому повідомила, що в суд не зявиться, рішення винести в її відсутність. В попередніх судових засіданнях суду пояснила, що померла [PERSON] являлася їй сестрою. Після смерті матері у неї почалися проблеми з сином, який став наркоманом . В 2004 році вона продала свою двохкімнатну квартиру із-за великих боргів , купила однокімнатну. Коли сестра відбувала покарання в колонії, вона їй висилала посилки, гроші, була на побаченні. Сестра їй говорила, що коли звільниться, то оформить свою квартиру на неї, але вона відмовилася. Не заперечувала те, що цозивач допомогав сестрі матеріально, забрав її з колонії, лікував, похоронив. А також і те, що після похорон сестри вона відмовилася взяти документи на квартиру сестри, оскільки вона обіцяла оформити кватиру на позивача. Заяву на прийняття спадщини після смерті сестри подала в нотаріальну контору по рекомендації племінниці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знала померлу [PERSON] з 1995 року, були сусідами, дружили. При житті вона їздила в Київ до позивача, привозила від нього продукти харчування , гроші, говорила, що в неї нікого немає крім родичів в Києві. Коли відбувала покарання в колонії, вони переписувалися. [PERSON] писала їй, що позивач їй допомагає, висилає гроші та продукти харчування в колонії, забрав її звідти. Говорила, що квартиру необхідно оформити на нього, оскільки вона дуже хвора. її похорони оплатив позивач, про що говорила і сестра покійної. Вона також говорила, що квартира буде позивачу. Коли після похорон сусідка принесла документи на квартиру покійної, сестра сказала, щоб документи були у позивача, оскільки квартира буде йому. НЕ чула від покійної, щоб їй допомагала сестра. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживала в квартирі покійної коли та відбувала покарання. Вони з нею переписувалися. Вона їй писала, що квартиру свою хоче залишити позивачу, оскільки він допомагав їй. Вона платила за корегування газопостачання та електроенергію, інші комунальні послуги оплачував позивач. Після похорон сестра померлої говорила, що квартира буде позивачу, йому і були віддані документи на квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знала покійну на протязі 27 років, разом працювали, дружили. Зі слів покійної позивач допомагав їй матеріально , платив за квартиру. Коли вона вийшла із колонії, то говорила їй, що кватиру хоче оформити на позивача, а сама поїде жити до сестри. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється родичкою померлої, якій позивач допомагав матеріально, похоронив за власні кошти. Сестра померлої говорила, що квартира їй не потрібна, нехай залишається позивачу. Вислухавши доводи сторін, представника позивача, свідків, з»ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм право відносини. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 07.12.2009 року /а.с.5/, являється власником однокімнатної квартири [ADDRESS] Б в м. Бердичеві Житомирської області /а.с.12-14/. Після її смерті спадкоємці, позивач по справі [PERSON], племінник померлого чоловіка [PERSON]С, та її сестра [PERSON], відповідач по справі, подали заяви, відповідно 31.12.2009 року та 23.03.2010 року , про пийняття спадщини /а.с.15/. В звязку з поданням заяви останнього в держнотконтору, позивач втратив право на спадкування у звязку з появою спадкоємця попередньої черги, тобто відповідачки, а тому і звернувся до суду з вказаним позовом оскільки вважає, що вона ухилилася від надання допомоги померлій, яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані. Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорядному стані. Судом достовірно встановлено, що покійна [PERSON] тяжко хвора, була калікою. Через хворобу та каліцтво була в безпорядному стані після звільнення з місць позбавлення волі, а позивач матеріально допомагав їй , привіз додому та доглядав, за власний рахунок похоронив, що стверджується копіями її листів / а.с. 17-40/, хворобою /а.с.34,38,16/, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також довідкою ПП «Житомирсервіс-5» /а.с.111/. Відповідачка ж лише раз надіслала їй посилку в колонію, а гроші переводила три рази, аж в 2002-2003 роках, коли вона не була тяжко хвора та в безпорадному стані /а.с.47/. Отже судом встановлено, що відповідачка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON]С, а тому приходить до висновку про усунення н від права на спадкування за законом та наданні права позивачеві на спадкування у першій черзі відповідно до вимог ч.2ст. 1259 ЦК України, оскільки він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, яка через тяжку хворобу, каліцтво була у безпорадному стані. Отже позов в цій частині являється підставним і таким, що підлягає задоволенню. Являється безпідставним і не підлягає задоволенню позов в частині усунення права відповідачки на обовязкову частину спадкування, так як згідно ч.І ст. 1241 ЦК України вона не має права на обовязкову частку у спадщині. Крім того, згідно ч. 6 ст. 1224 ЦК України усунення від права на спадкування поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обовязкову частку у спадщині.

Outcome: dismissed