Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до УПФ України в Лубенському районі про визначення дій неправомірними та перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. В позові вказала, що позивачка є вдовою померлого в 1997р. [PERSON], учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 11.03.1998р. №278 захворювання, що призвело до смерті, пов»язане з виконанням обов»язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 52 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», позивачка, як непрацездатний член сім»ї годувальника, який був на його утриманні, має право на отримання щомісячної компенсації в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. 29.07.2010р. позивачка звернулася до відповідача, а 15.08.2010р. надала необхідні документи для призначення щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. 17.08.2010р. відповідачем було надано письмову відповідь, в якій зазначено, що 16.08.2010р. позивачу проведено призначення компенсації з 01.09.2010р. в розмірі 70грн. 90коп на місяць, тобто 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка з таким розміром компенсації не погоджується, прохає суд: - визнати відмову УПФУ в Лубенському районі в перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком протиправною; - зобов»язати УПФУ в Лубенському районі провести перерахунок та виплачувати позивачу щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 52 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про Державний бюджет на відповідний рік» починаючи з 01.09.2010р. В судове засідання позивачка не зявилася, прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягає. Представник управління ПФ України в Лубенському районі у судвое засідання не з'явився, прохає розглянути справу без нього, позов не визнає. Заслухавши позивача, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку позов підлягає задоволенню. Ст. 8,22 Конститутції України закріплюють принципи верховенства права та гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод. Згідно ст. 52 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС» непрацездатний член сім»ї годувальника, який був на його утриманні, має право на отримання щомісячної компенсації в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Вихідним критерієм розрахунку компенсації за втрату годувальника є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Судом встановлено, що позивачка є вдовою померлого в 1997р. [PERSON], учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 11.03.1998р. №278 захворювання, що призвело до смерті, пов»язане з виконанням обов»язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 52 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», позивачка, як непрацездатний член сім»ї годувальника, який був на його утриманні, має право на отримання щомісячної компенсації в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. 29.07.2010р. позивачка звернулася до відповідача, а 15.08.2010р. надала необхідні документи для призначення щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. 17.08.2010р. відповідачем було надано письмову відповідь, в якій зазначено, що 16.08.2010р. позивачу проведено призначення компенсації з 01.09.2010р. в розмірі 70грн. 90коп на місяць, тобто 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Суд, вважає протиправною відмову відповідача УПФ України в Лубенському районі Лубни щодо призначення щомісячної компенсації в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком позивачу за втрату годувальника. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивне забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». У відповідності зі ст. 52 вищевказаного Закону позивачу, як дружині, яка втратила чоловіка годувальника повинна призначатися щомісячна компенсація у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком в разі втрати годувальника. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає. Суд вважає, що перерахунок та виплату щомісячної компенсації [PERSON], яка втратила годувальника, відповідно ст. 52 ЗУ «Про статучс і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, необхідно здійснити з 01.09.2010р., як прохає позивач. Позивач при подачі до суду позовної заяви був звільнений від сплати судового збору на підставі Декрету КМУ „Про державне мито, оскільки вона являється інвалідом 2 групи, тому з метою забезпечення інтересів ПФ України, який фінансуються за рахунок держави, є її структурним підрозділом з особливим статусом, суд вважає за можливе витрати по справі віднести на рахунок держави.

Outcome: approved