Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

27 серпня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про перерахунок основної і додаткової пенсії по інвалідності ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, мотивуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом третьої групи по захворюванню, повязаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, першої категорії і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Білопільському районі. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, З, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Статтею 50 цього Закону передбачено, що інвалідам третьої групи, віднесеним до категорії 1, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю призначається в розмірі - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри пенсій для інвалідів, відносно яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках не можуть бути меншими: по третій групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Позивач вважає, що розмір пенсії, яка нараховується і сплачується йому відповідачем з 24 квітня 2008 року і до цього часу значно менший, ніж встановлено спеціальним Законом. А тому він звернувся із позовом до суду, в якому просить зобовязати відповідача провести перерахунок основної і додаткової пенсії починаючи із 24 квітня 2008 року та провести відповідні виплати недоплачених сум з урахуванням виплачених. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про слухання справи в його відсутність, а також письмове заперечення проти позову, з якого вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи по захворюванню, повязаному із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, з 24.04.2008 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Білопільському районі і одержує пенсію по інвалідності та щомісячну додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Відповідач вважає, що посилання позивача на ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення особам, віднесеним до категорії 1, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірах, зокрема, інвалідам третьої групи - 50 % мінімальної пенсії за віком, а також на ст. 54 цього Закону, згідно якої розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із захворювання, повязаним із Чорнобильською аварією, не може бути нижче, зокрема, по третій групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком - є необгрунтованими, виходячи із наступного. Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" не дає визначення терміну і розміру мінімальної пенсії за віком, а ч. 5 ст. 54 цього Закону визначає, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворюванням, повязаного із Чорнобильською катастрофою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету міністрів України №1 від З січня 2002 року було передбачено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", провадиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. З 1 липня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2007 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", розмір пенсії (без урахування надбавок, підвищень додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) у інвалідів третьої групи - одержувачів пенсій по інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншим ніж 980 грн. Таким чином, на думку Управління Пенсійного фонду України у Білопільському районі, при вирішенні питання щодо визначення розміру мінімальної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС необхідно керуватись вищезазначеними Постановами. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" при цьому не може бути застосований, оскільки згідно ч. З ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Ухвалою Конституційного суду України від 19 травня 2009 року по справі №2-25/2009 було розяснено: "непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, що, на думку відповідача, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні. Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком. Заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем». У 2008 році нарахування пенсії позивачу проводилось відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно якого основний розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим, зокрема, по третій групі інвалідності 180% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Що стосується додаткової пенсії, то ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", була викладена в такій редакції, згідно якої особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, зокрема, інвалідам 1 групи - 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення. Разом з тим, рішення про відновлення дії вищезазначених законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін до них. Верховною Радою України не приймалося. Внаслідок цього, порядок обчислення пенсій та підвищень, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів №530 від 28 травня 2008 року "Про деякі питання соцзахисту окремих категорій громадян", якою чітко визначено розміри щомісячної додаткової пенсії та розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою. Разом із цим, відповідач у своєму запереченні також зазначає, що він діяв у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Судом зокрема встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на чорнобильській ЧАЕС та інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 412083, виданим Сумською обласною державною адміністрацією ЗО травня 2008 року, експертним висновком центральної міжвідомчої експертної комісії №533 від 05 березня 2008 року, а також довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії ПЗ № 003315 від 12.05.2008 року (а. с.19-22). Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Білопільському районі як одержувач пенсії по інвалідності. Право позивача на одержання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється, а тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. У відповідності до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, З, 4 встановлюються у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по третій групі інвалідності, як 6 мінімальних пенсій за віком. Статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що інвалідам третьої групи призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Починаючи із квітня 2008 року і до 22 травня цього ж року, пенсія основна і додаткова [PERSON] виплачувалась відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Починаючи із 28 травня 2008 року і до цього часу, пенсія позивачу виплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України ,Yo530 від 28 травня 2008 року у розмірі 180% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсія в розмірі 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. У 2008 році розрахунок пенсії [PERSON] проводився згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними положення п. 28 Розділу П зазначеного Закону, яким було внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішення Конституційного Суду України має приюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положенням ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет на 2010 рік» положення ст. ст. 49, 50, 51, 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не змінені і не зупинені. Таким чином, проведення відповідачем розрахунку пенсії позивачу згідно положень постанови Кабінету Міністрів України є безпідставним і таким, що звужує обсяг передбачених законом прав позивача. Щодо розміру мінімальної пенсії за віком, з якого необхідно рахувати пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу складатися на взяті державою зобовязання, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Offise Case 47/74 van Duyn v. Home Offise), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення позивачу. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовуються не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати, передбаченої Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»», оскільки цей Закон передбачає і якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, враховуючи положення ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, як; постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі здійснити перерахунок основної і додаткової пенсії позивача [PERSON] згідно ст. ст. 49, 50, 51, 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 22 травня 2008 року по день постановлення рішення, виходячи з розмір), встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування) та провести відповідні виплати недоплачених сум з урахуванням виплачених. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині зобовязання відповідача в подальшому обраховувати його пенсію відповідно до ст. ст. 49, 50, 51, 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати регулювання суспільних відносин. Виходячи із положень ст. 15 ЦПК України , компетенція судів щодо розгляду цивільних спорів не поширюється на вирішення питань щодо правовідносин, які виникнуть у сторін в майбутньому. На підставі ст. ст. 49, 50, 51, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст.4, 10, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial