Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-29 00:00:00

26 травня 2008 року [PERSON] JI.M. звернулась з позовом до [PERSON] треті особи [PERSON], Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], Держаний нотаріус Світловодської нотаріальної контори [PERSON] з визнання правочину, а саме договору дарування від 22.02.2005 року, укладеного між [PERSON] від імені якого за дорученням діяв [PERSON] та [PERSON]- недійсним. 16 липня 2008 року [PERSON] доповнила свій позов вимогою про визнання власником квартири, яка була предметом договору дарування померлого [PERSON] За клопотанням позивача [PERSON] ухвалою від 10.09.2008 року третя особа [PERSON] був залучений до участі у справі у якості відповідача. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 14.03.2008 року помер її батько [PERSON] Вона згідно складеного ним заповіту від 20.04.2000 року була єдиною спадкоємицею його майна. Померлому [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] м. Світловодська, яка па подарована сторонній особі [PERSON] за договором дарування від 22.02.2005 року. Договір дарування був укладений представником [PERSON] [PERSON] на піставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького міського округу [PERSON] Про ці обставини вона дізналась після поховання, Підставою недійсності договору дарування позивач зазначила те, що на момент укладання договору [PERSON] перебував у тяжкому стані та не міг керувати своїми вчинками. був не здатний до волевиявлення, оскільки 14.12.2004 року він переніс тяжку форму інсульту внаслідок чого у нього була паралізована ліва сторона тіла. 27.12.2004 р. [PERSON] був виписаний з військового госпіталю з низкою захворювань, що призвели до фактичного погіршення слуху та значної втрати зору. Оскільки [PERSON] потребував сторонньої допомоги та нагляду лікарів, позивач [PERSON] за домовленістю зі своїм братом [PERSON] залишили батька [PERSON] у Кременчуці у квартирі [PERSON] для здійснення догляду. Вважає що, її брат відповідач [PERSON].скориставшись безпорадним станом батька, без його відома та не ставлячи до відома її, знаючи, що він не був включений до заповіту, вчинив заходи спрямовані на зняття з реєстрації батька за адресою [ADDRESS] та реєстрації його за своєю адресою, запросивши приватного нотаріуса [PERSON] Г'.А. до квартири, де мешкав [PERSON] оформив довіреність на право відчуження квартири від 21.02.2005 року на підставі якої 22.02.2005 року уклав договір дарування квартири сторонній особі [PERSON] просить визнати недійсним договір дарування квартири на підставі ст.ст. 203. 207, 225 ЦК України як такий, що укладений дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. 18 листопада 2008 року позивач [PERSON] подала доповнення до своїх позовних вимог та просила визнати недійсною довіреність ВСА № 445488 від 21.02.2005 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON]. посвідчену приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] у зв'язку з підробленням підпису [PERSON] відповідачем [PERSON] 29квітня 2009 року ухвалою Світловодського міськрайонного суду у зв'язку з надходженням висновку судово-почеркознавчої експертизи експерта науково- дослідницького експертно-криміналістичного центру Управління МВС України у Кіровоградській області та наданням позивачем [PERSON] висновку спеціаліста Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім.. Засл. [PERSON] Бокаріуса від 30.01.2009 року стосовно достовірності підпису [PERSON] на довіреності від 21.02.2005 року до участі у справі у якості співвідповідача був залучений приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу [PERSON]. який був третьою особою у справі. 28 травня 2009 року позивач [PERSON] подала уточнення своїх позовних вимог. Ухвалою суду від 2 липня 2009 року за клопотанням відповідача приватного нотаріуса [PERSON]. до участі у справі була залучена Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», з якою у нього був укладений договір страхування його професійної діяльності. 30вересня 2009 року Світловодський міжрайпрокурор подав заяву про вступ у цивільну справу для захисту інтересів позивача [PERSON] Ухвалою судового засідання від 10.11.2009 року заява прокурора була задоволена. 10 листопада 2009 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог та остаточно просила суд визнати недійсною довіреність ВСА № 445488. посвідчену 21.02.2005 року приватним нотаріусом [PERSON]. визнати недійсним договір дарування квартири від 22.02.2005 року, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування. Стягнути з [PERSON] судові втрати та у відшкодування моральної шкоди з [PERSON] 50000 грн. з [PERSON] 20000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пославшись на обставини, яким обгрунтовує їх та на докази, що їх стверджують. Пояснила, що за обставин зазначених у позовній заяві, а саме у зв'язку з підробленням [PERSON] підпису [PERSON] на довіреності від 21.02.2005 року вона просить визнати її недійсною, а також просить визнати договір дарування недійсним у зв'язку з тим що він був укладений її батьком [PERSON]. який на момент його вчинення мав низку тяжких захворювань унаслідок чого він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім цього однією із підстав недійсності договору дарування зазначає, що під час укладення правочину дарування його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, оскільки його підпис на довіреності на право відчуження квартири був підробленим. Крім цього просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру у порядку спадкування, оскільки відповідно до складеного батьком заповіту вона була єдиною спадкоємицею його майна у зв'язку з чим звернулась із заявою про прийняття спадщини на підставі якого була заведена спадкова справа. Крім цього вважає, що діями відповідача [PERSON] та [PERSON] їй завдана моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях, які вона переживає як відносно себе так і відносно померлого батька, який із-за своєї тяжкої хвороби не міг протистояти незаконним діям [PERSON] Вона переживає значні психологічні навантаження, пов'язані із судовим розглядом справи, що негативно позначились на її фізичному стані та порушили звичайний спосіб життя. Прокурор підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити позов у повному обсязі, що стосується розміру відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечили та зазначили, що дійсно 22.02.2005 року між нею та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 21.02.2005 року, був укладений договір дарування квартири. Проте зазначений договір є удаваним, оскільки насправді вони уклали договір купівлі -продажу квартири, згідно якого вона передала [PERSON] гроші у сумі 6000 доларів США. Відчуження квартири шляхом оформлення договору дарування зумовлено більш нижчими ставками державного мита, яке підлягає сплаті при оформленні договору дарування. Заперечують проти ствердження позивачки відносно того, що про існування зазначеного договору вона дізналась лише після смерті батька, оскільки сама [PERSON] ще у березні 2005 року телефонувала у квартиру де раніше мешкав її батько та вела розмову із працівником, який здійснював ремонтні роботи, а також у цьому році приїздила до квартири, де проживав її батько та цікавилась у мешканців будинку чи дійсно тут проживав [PERSON] У зв'язку з цим вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності. Вважає, що обставини про які позивач [PERSON] повідомляє суд. а саме те що [PERSON] вчинив дії по відчуженню квартири не поставивши батька до відома не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] перебував із сином у добрих стосунках, батько довіряв йому, про що свідчить його довіреність від 18.03.2003 року, якою він уповноважував сина управляти та розпоряджатися усім своїм майном. У зв'язку з тим. що остаточна домовленість про купівлю-продаж квартири була досягнута лише у січні 2005 року, то відповідно [PERSON] була складена нова довіреність на вчинення конкретної дії а саме дарування належної йому квартири їй [PERSON] Водночас зазначає, що стосунки між позивачкою та її батьком [PERSON] були напруженими і не дивлячись, що ним було складено заповіт на її ім'я, враховуючи зміну свого стану здоров'я, враховуючи його добрі стосунки з сином, вирішив розпорядитися належною йому квартирою, продавши її, а отримані гроші витратити на лікування та проживання. Просить застосувати позовну давність та відмови ти [PERSON] у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що його батько [PERSON] переніс інсульт і після його стаціонарного лікування у грудні 2004 він забрав його до себе додому, щоб здійснювати догляд за ним. що і робив у продовж всього часу до його смерті 14.03.2008 року. Позивач [PERSON] майже ніякої допомоги тяжко хворому батьку не надавала. Всі кошти, які вони отримували з батьком вони витрачали на придбання ліків та продуктів харчування. 12.03.2003 року батько видав йому довіреність на розпорядження усім належним йому майном. Батько [PERSON] ще до своєї хвороби мав намір продати свою квартиру, яка знаходилась у смт. Власівка про що вів розмови зі своїми знайомими. Після того як була досяг нута остаточна домовленість щодо відчуження квартири [PERSON] шляхом дарування, то виникла необхідність у складанні нової довіреності з вказівкою даних обдарованої особи. У зв'язку з цим він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON]. який 21.02 2005 року посвідчив довіреність [PERSON]. якою він уповноважив його [PERSON] підписати від його імені договір дарування квартири [PERSON] У момент підписання довіреності батько повністю усвідомлював значення своїх дій. бажав щоб угода про відчуження квартири була оформлена як договір дарування, що на його думку було б більшою гарантією для набувача квартири. Проте, зазначив, що не дивлячись на те. що був укладений договір дарування, він отримав від матері [PERSON] гроші за квартиру у сумі 6000 доларів США. З приводу підписання та посвідчення довіреності суду пояснив, що він 21.02.2005 року звернувся до нотаріуса [PERSON] та пояснив йому, що його батько не має змоги особисто приїхати до нотаріальної контори у зв'язку зі станом здоров'я. Тому нотаріус погодився вчинити нотаріальну дію за місцем проживання батька. Для чого він виїхав додому поспілкувався з батьком, пересвідчився, що він мас намір здійснити відчуження квартири шляхом дарування, довіреність побажав підписати власноручно. Після складання довіреності технічними засобами нотаріус повернувся зачитав батькові вголос текст довіреності, потім дав йому особисто ознайомитися з текстом довіреності. Коли нотаріус відволікся на хвилину, він на прохання батька написав своєю рукою великими літерами прізвище ім'я та по батькові, не придавши цьому значення. Після цього батько самостійно поставив підпис на довіреності. Зазначені пояснення відповідач надав у судовому засіданні 26.02.2010 року, змінивши попередні пояснення, де зазначав, що як рукописний текст, а саме прізвище імя та по батькові так і підпис [PERSON] виконав власноручно. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив та суду пояснив, що дійсно ним була посвідчена довіреність видана [PERSON] на ім'я [PERSON], якою [PERSON] уповноважував [PERSON] подарувати належну йому квартиру [ADDRESS] м. Світловодська. Довіреність посвідчувалась за місцем проживання [PERSON]. у зв'язку з його станом здоров'я. Поспілкувавшись з [PERSON] з'ясувавши його наміри щодо відчуження квартири шляхом її дарування [PERSON] з урахуванням його фізичного стану, він роз'яснив йому що на його прохання у його присутності за нього може розписатися інша людина, від чого він категорично відмовився, заявивши що в силі самостійно розписатися. Після цього він встановив дійсність намірів [PERSON]. відсутність будь-якого стороннього впливу на волевиявлення довірителя. Пересвідчився, що поведінка [PERSON] була природною, він чітко розумів, що з ним відбувається. Після того як [PERSON] виявив бажання щоб довіреність була виготовлена технічними засобами, він її виготовив та приїхав за місцем проживання [PERSON] У його присутності вголос прочитав йому текст довіреності та надав її для огляду, пересвідчився що [PERSON] буде підписувати її. Після цього [PERSON] допоміг йому піднятися з боку спини, а він поклав на його напівзігнуті ноги реєстр нотаріальних дій а зверху на нього довіреність, для зручності. Указавши місце де потрібно поставити підпис, він на хвилинку відволікся, а коли підійшов, то побачив, що довіреність уже була підписана та написане прізвище, ім'я та по батькові а потім підпис. На його запитання [PERSON] відповів, що оскільки текст під рискою у довіреності написаний маленькими літерами, то він попросив свого сина написати його прізвище та ім'я великими літерами, а потім поставив свій підпис. Після цього він, дотримуючись інструкції про вчинення нотаріальних дій, поставив запитання [PERSON] чи це його підпис, на що останній відповів: «Так, це мій підпис». Зазначені пояснення відповідач надав у судовому засіданні 26.02.2010 року, змінивши попередні пояснення, де зазначав, що як рукописний текст, а саме прізвище ім'я та по батькові так і підпис [PERSON] виконав власноручно у його присутності. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] до зали суду не з'явилася надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи без самостійних вимог Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суд не повідомив, пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надав. Заслухавши доводи сторін, третіх осіб, пояснення свідків, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 22.02.2005 року між [PERSON]. який діяв за довіреністю, посвідченою нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS] в сел.. Власівка міста Світловодська (т 1 а.с.12) Договір дарування підписаний [PERSON] на підставі довіреності [PERSON] від 21.02.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] (Т.1 а.с. 13). Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON]. що стверджується свідоцтвом про народження (Т.1 а.с.8) та свідоцтвом про укладення шлюбу(Т.1 а.с. 9. 191). Свідоцтвом про смерть (Т.1 а.с. 10) стверджується. [PERSON] помер 14 березня 2008 року у віці 85 років. Відповідно до заповіту від 20 квітня 2000 року (Т.1 а.с.1 1 Т.З а.с.32,33. ) [PERSON] зробив розпорядження на випадок смерті, а саме що все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те. що йому належатиме на момент смерті і що він за законом матиме право він заповідає [PERSON]. Судом були досліджена медичні документи та відповіді лікарської установи стосовно стану здоров'я [PERSON] (Т.1 а.с. 15.18,21. 55-60. 139-155. 164. 224 Т.2 а.с.50-62, 137-139 Т.З а.с.81-87) з яких вбачається, що на момент укладення договору дарування [PERSON] мав наступний діагноз «Стан після перенесеного ГГІМК по ішемічному типу з вираженим лівостороннім геміпарезом, вираженим обмеженням акту ходьби, ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний, атеросклероз аорти СН у А-Б. ГХ. Наслідки тяжкої контузії правого ока. атрофія зорового нерву. Травматична катаракта. Початкова катаракта, атрофія зорових нервів. Ангіосклероз сітківки лівого ока. Хр. Кохлеонервіт. Слухопротезований. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її дідом. До своєї смерті він проживав у [PERSON] Під час відвідувань [PERSON] не впізнавав її. погано розмовляв, знаходився у такому стані, що сам не міг продати квартиру. Щодо продажі квартири [PERSON] їй нічого не говорив. До хвороби вона спілкувалась зі [PERSON] їй було відомо про заповіт складений на ім'я [PERSON] Про цей запоіт було відомо і [PERSON] Пояснила що підпис не його, почерк діда вона знає, він писав погано, а тому просив, щоб хтось за нього писав. Коли відвідувала його стан його був дуже поганим, не бачила щоб він сидів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її дід [PERSON] у грудні 2004 року потрапив до лікарні. [PERSON] J1.M. доглядала за ним постійно. Дід був паралізований, не міг сам себе обслуговувати був майже сліпим, реагував лише на світло, не міг ходити, сидіти, розмовляти з ним було неможливо. Після смерті діда дізнались, що квартира була подарована, що її здивувало. Коли вона побачила довіреність, то виявила, що на довіреності почерк рівний, красивий. Дід після інсульту не міг би так написати. Свідок [PERSON] дав аналогічні свідчення з приводу стану здоров'я [PERSON], а саме що він не розумів у якому часі він знаходиться, не міг приймати рішення, був паралізований та не міг ставити свій підпис. Свідок [PERSON] суду пояснила, що за пропозицією [PERSON] вона придбала своїй дочці [PERSON] квартиру. Гроші за квартиру давала вона особисто [PERSON] Після придбання квартири з першого ж дня почалися дзвінки у квартиру від [PERSON] та продовжувались протягом трьох років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] бажав продати свою квартиру. Щоб допомогти йому знайти покупця вона розмістила свій телефон у газеті У 2004 році вона запропонувала [PERSON] придбати квартиру [PERSON]. про що вони домовились. Коли [PERSON] не змогла придбати квартиру [PERSON], вона запропонувала купити квартиру [PERSON] їй відомо, що після продажу квартири надходили погрози по телефону. Пояснила, що була у [PERSON] у січні 2005 року, він був лежачий, самостійно їв. при ній сидів, перевертався погано, її бачив, розмовляв. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона хотіла придбати квартиру і попросила знайому [PERSON] допомогти їй знайти квартиру. [PERSON] запропонувала їй квартиру [PERSON] Квартира їй сподобалась, але вона попросила [PERSON] почекати 2-3 місяці. Потім вона передумала придбавати квартиру і запропонувала [PERSON] купити цю квартиру. [PERSON] придбала квартиру за 6000 доларів США. Гроші за квартиру передавались при ній. Оформити угоду шляхом дарування запропонував нотаріус, оскільки це дешевше. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] здійснював догляд за батьком. Він у квартиру не заходив, але знає, що батько [PERSON] [PERSON] був у свідомості, адекватний, тільки лежачий. Даючи оцінку зазначеним доказам, суд вважає пояснення свідків щодо можливості чи неможливості [PERSON] у зв'язку з його тяжкою хворобою усвідомлювати значення своїх дій та керування ними при укладанні правочину. лише їх суб'єктивною думкою на певний час спілкування із [PERSON] Що стосується медичної документації, то у ній зазначається лише хвороби, на які страждав померлий [PERSON] у момент складання правочинів без будь яких висновків, щодо можливості у зв'язку з цим розуміти значення своїх дій та керувати ними. З точки зору допустимості доказів, передбачених ст.59 ЦГ1К України, а саме того, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд вважає, що факт неможливості усвідомлення своїх дій та керування ними повинен бути доведений висновком судово-медичної, психіатричної експертизи. Оскільки жодна із сторін не заявила клопотання про проведення такої експертизи, то суд вважає недоведеним факт неможливості [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керування ними при укладанні договору дарування та видачі довіреності. Стосовно справжності підпису [PERSON] на довіреності судом досліджені наступні письмові докази. Висновок експерта № 44 від 15.04.2009 року Науково-дослідного експертно- криміналістичного центру ( Г.а.с. 119-122) відповідно до якого експерт не надав відповіді на запитання поставлені на його вирішення у зв'язку з тим. іцо відсутні оригінали зразків рукописних записів та підписів наданих для порівняльного дослідження. Висновок спеціаліста № 10573 від 30 січня 2009 року Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. [PERSON] Бокаріуса (Т. 2 а.с. 97- 107) складеного на запит начальника Автозаводького РВ КМУ ГУ УМВС України у Полтавській області в процесі перевірки підроблення документів та вчинення шахрайських дій громадянином [PERSON] згідно якого рукописні записи «Змерзлий Микола Антонович» та підписи від імені [PERSON] в копії першого примірника довіреності від 21.02.2005 року серія ВСА №445488 розташований у рядку «підпис» та «Змерзлий Микола Антонович» та підпис в копії другого примірника довіреності від 21.02.2005 року, розташованого у рядку «підпис» виконані не [PERSON] а [PERSON]. Висновок комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 6816 від 27 жовтня 2009 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. [PERSON] Бокаріуса по кримінальній справі № 093101012 (Т.З а.с. 16-29) згідно якого Рукописні записи «Змерзлий Микола Антонович» - у першому примірнику довіреності від 21.02.2005року серії ВСА № 445488 (реєстр.запис № 965). розташований у рядку «Підпис», «Змерзлий Микола Антонович» - у другому примірнику довіреності від 21.02.2005року (реєстр запис № 965). розташований у рядку «Підпис». «Змерзлий Микола Антонович» - у заяві на видачу готівки № Звід 04.03.2008 року, розташований у рядку «ПІБ» виконані не [PERSON], а [PERSON]. Підписи від імені [PERSON] у першому примірнику довіреності від 21.02.2005 року серії ВСА № 445488 (реєстр.запис № 965). розташований у рядку «Підпис» у другому примірнику довіреності від 21.02.2005 року (реєстр запис № 965). розташований у рядку «Підпис», заяві на видачу готівки № Звід 04.03.2008 року, розташований у рядку «Підпис отримувача», підпис від імені [PERSON] (його зображення) у копії аркуша 185 з реєстру для реєстрації нотаріальних дій № 1 на 2005 рік (реєстровий запис № 965 від 21.02.2005року, нотаріус [PERSON]Г.) розташований у графі «Розписка про одержання оформленого документу» у рядку «965» виконані не [PERSON] а [PERSON]. Даючи оцінку зазначеним доказам суд опираючись на висновок комісійної судово- почеркознавчої експертизи № 6816 від 27 жовтня 2009 року Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. [PERSON] Бокаріуса по кримінальній справі № 093101012 вважає доведеним факт виконання підпису не [PERSON] а [PERSON] Відповідно до статті 237 ЦК України представництвом є правовідношеиня, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Виходячи зі змісту зазначених норм та беручи до уваги, що підпис на довіреності від 21.02.2005 року ВСА № 445488 виконаний не довірителем [PERSON], а самим представником [PERSON]. суд вважає, що зазначена довіреність не відповідає вимогам закону, а тому є недійсною з моменту її видачі. На підставі зазначеної довіреності [PERSON] уклав від імені [PERSON] договір дарування його квартири від 22.02.2005 року відповідачу [PERSON] нцевич J1.M. Однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. передбачених ч. З сг. 203 ЦК України є вільне волевиявлення учасника правочину. яке повинно відповідати його внутрішній волі. За обставин, недійсності довіреності виданої [PERSON] на ім'я [PERSON] з обсягом повноважень щодо вчинення дарування квартири № 79. що знаходиться на вулиці Молодіжній, буд. 1 «б» на ім'я [PERSON] JI.M. суд вважає, що під час укладання договору дарування від 22.02.2005 року між [PERSON]. який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] недотримана вимога закону щодо вільного волевиявлення, яке б відповідало внутрішній волі учасника правочину. а саме [PERSON], який був власником відчужуваної квартири. Недодержання зазначеної вимоги закону тягне за собою недійсність правочину, а саме договору дарування, у кладеного 22.02.2005 року між [PERSON]. який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] Статтею 216 ЦК України визначені правові наслідки недійсності правочину. зокрема недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих. що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все. що вона одержала на виконання цього правочину. Позивач [PERSON] відповідно до заповіту від 20.04.2000 року є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] у власності якого перебувала квартира, що була предметом договору дарування. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Виходячи з положень зазначеної статті квартира, яка була предметом договору дарування, який судом визнається недійсним, на момент смерті належала спадкодавцеві [PERSON] та входила до складу спадщини. Довідкою Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори (Т.2 а.с.127) [PERSON] своєчасно подала заяву про прийняття спадщини та їй було видано свідоцтво на право на спадщину після померлого [PERSON] лише на грошові заощадження по заповіту. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи із зазначеним норм закону та враховуючи встановлені судом обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визнання довіреності недійсною, визнання договору дарування недійсним та визнання за нею права власності на спадкове майно підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що для покладання на особу відповідальності за заподіяння шкоди закон вимагає наявності наступних підстав: факту заподіяння шкоди, неправомірності рішень, дій чи бездіяльності особи яка заподіяла шкоду та її вини в цьому та причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями особи та наслідками у виді моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог щодо заподіяння моральної шкоди відповідачами [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] не надала су ду жодного доказу. Таким чином суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження доказами наявність підстав для покладення на відповідачів відповідальності за заподіяння моральної шкоди позивачу, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Стосовно застосування судом позовної давності суд виходячи з положень ст.ст. 256. 257. 261 ЦК України вважає, що позивачем не був пропущений строк позовної давності, оскільки його перебіг починається з моменту коли позивач довідалась про порушення свого права на спадщину, а саме після смерті спадкодавця [PERSON] Доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що позивач знала про відчуження квартири її батьком у 2005 році суд відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Пояснення відповщача [PERSON] та свідків, стосовно телефонних дзвінків з телефону [PERSON] та висловлення у її адресу погроз з приводу придбання квартири саме позивачкою [PERSON]. суд вважає припу щеннями, на яких не може грунтуватися доказування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з норми зазначеної статті суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на інформаційно -технічне забезпечення, які підтверджені належними доказами. На підставі викладеного та ст.ст. 237. 244. 203. 216. 236, 1216. 256,257, 261 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial