Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши ,що 26 грудня 2009 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку , розташованого в с.Синьківка Куп"янського району Харківської області, вул.Миру, 67,та земельної ділянки розміром 0,29 га за адресою в с. Синьківка Куп"янського району Харківської області за Державним актом серії ХР № [NUMBER] від 2 квітня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1996 рік № 104 за рішенням Петропавлівської сільської Ради Куп»янського району Харківської області від 26 грудня 1995 року. Позивачка прийняла спадщину належним чином , звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність державної реєстрації права власності на вказаний спадковий будинок за чоловіком , а також невідповідності цільового призначення земельної ділянки у Державному акті, виданого на ім."я чоловіка цільовому призначенню земельної ділянки за законом . Державний нотаріус відмовила позивачці у вчиненні нотаріальних дій. Тому вона звернулась до суду та просила встановити факт , що померлий чоловік [PERSON] володів будинком в с . Петропавлівка Куп"янського району Харківської області, вул. Миру, 67, на праві власності, та визнати за нею право власності на спадковий будинок. А оскільки цільове призначення земельної ділянки в Державному акті вказано неправильно, то визнати недійсними рішення про надання земельної ділянки у власність чоловікові, Державний акт та державну реєстрації Державного акту. У судове засідання позивачка не з»явилася, у заяві просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представники 3-іх осіб про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, у судове засідання вони не з»явилися, у заяві представник відділу Держкомзему просив розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що чоловік позивачки [PERSON] помер 26 грудня 2009 року, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та про смерть [PERSON] на а.с.9,14. На час смерті йому належав на праві власності житловий будинок № 67 по вул. Миру в с . Синьківка Куп"янського району Харківської області,що вбачається із копій технічного паспорту на житловий будинок (а.с.10-13) та паспорту на забудову садиби у сільській місцевості (а.с. 16-20). Отримавши дозвіл на будівництво, [PERSON] здійснив будівництво будинку згідно проекту забудови, але не зареєстрував своє право власності за життя у КП «Куп»янське бюро технічної інвентаризації» та помер. Він володів будинком та користувався земельною ділянкою біля будинку, отримав земельну ділянку у власність. Позивачка являється єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка. Син [PERSON] відмовився від спадщини належним чином. Відповідно до постанови державного нотаріуса Куп»янської державної нотаріальної контори від 22.06.2010р. (а.с.7-8) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], т.я вона не змогла надати витягу з реєстру прав власності [PERSON] на об»єкти нерухомого майна з КП «Куп»янське БТІ». Свою відмову у видачі даного витягу КП «Куп»янське БТІ» виклало у рішенні від 25.03.201 Ороку (а.с.15). За ст.ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України позивачка є спадкоємицею за законом, яка належним чином в строк прийняла спадщину, і за нею необхідно визнати право власності на спадковий будинок після померлого [PERSON], який фактично володів ним на праві власності за життя. За ст. 256 ч.2 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, які необхідні для зміни, виникнення чи припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян. Встановлення факту володіння [PERSON] житловим будинком на праві власності за життя необхідно позивачці для реалізації свого права на спадщину. За Державним актом на право приватної власності на землю серії ХР 19-00009510 від 2 квітня 1996 року , реєстровий № 104 за 1996 рік в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Петропавлівської сільської ради Куп»янського району Харківської області, чоловік позивачки став власником земельної ділянки розміром 0,29 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будинку 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства 0,04 га на підставі рішення про надання земельної ділянки у власність Петропавлівської сільради від 26 грудня 1995 року „Про безкоштовну передачу земель в приватну власність та постійне користування", що вбачається із копій Державного акту та рішення на а.с.21,22. Цільове призначення земельної ділянки, розміром 0,46 га, що надавалася у приватну власність [PERSON] вказано : для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого господарства. Відповідно до ст. ст. 22, 40 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, а не особистого господарства, та для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та гаражного будівництва. Тобто рішення Петропавлівської сільської Ради Куп"янського району Харківської області від 26 грудня 1995 року „ Про безкоштовну передачу земель в приватну власність та постійне користування", Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім."я [PERSON] , державна реєстрація в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю № 104 за 1996 рік - недійсні у зв"язку з порушенням порядку встановлення цільового призначення земель. На підставі викладеного та

Outcome: approved