Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до управління ПФУ в [PERSON], в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку та підвищення їй пенсії на суму, що дорівнює 20% мінімальної пенсії за віком за період з 01.12.2008 року по день винесення рішення; зобов'язати управління ПФУ в м. Бердянську нарахувати на її користь недоплачену надбавку до пенсії за вказаний вище період та зобов'язати відповідача в подальшому підвищити пенсію згідно ст..6 Закону України „Про соціальний статус дітей війни" на 30% мінімальної пенсії за віком та здійснити відповідний перерахунок з дня винесення судом рішення. В обґрунтування позову зазначає, що вона віднесена до категорії дітей війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15), який набрав чинності з 01.01.2006 року, має право на щомісячне підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Вона вже зверталася до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Бердянську, який було задоволено частково: зобов'язано відповідача нарахувати належну надбавку до пенсії за період до 30.11.2008 року, проте з 01.12.2008 року відповідач продовжує не нараховувати належну надбавку до пенсії відповідно до ст..6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а на її письмову заяву управління ПФУ в м.Бердянську послалося на те, що надбавку виплачує у відповідності до постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року. Недоплата відповідачем належного підвищення до пенсії згідно ст..6 Закону „Про соціальний захист дітей війни" є протиправною і такою, що суперечить Конституції України, що спонукало її знову звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бердянську Запорізької області в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просить справу розглянути без нього, в своїх запереченнях проти позову зазначив, що дія статті 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.04 року була зупинена Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік". Також дія цієї норми була зупинена на 2007 рік Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік". У 2008 році здійснювалася виплата надбавки згідно із Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік в розмірі 10%, а з 22.05.2008 року позивачу виплачується підвищення до пенсії відповідно до постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року „Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Пенсійний Фонд протягом 2006-2007 років не мав підстав для призначення та виплати вказаного підвищення пенсій, оскільки фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Положення „Про Пенсійний Фонд України" передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, отже, відповідач не мав використовувати кошти Фонду не за цільовим призначенням. Крім того, має місце невизначеність розміру пенсії, з якої слід розраховувати підвищення, оскільки згідно зі статтею 28 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначений цим законом мінімальний розмір пенсії застосовується тільки для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону. Також законом не визначено механізм розрахунку підвищення пенсії, не визначається яким органом, за який рахунок та з яких джерел має виплачуватися пенсія, в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата пенсії. Також позивач пропустив строк звернення до суду і не навів підстав для його поновлення. Відповідач також заперечує проти відновлення пропущеного строку звернення суду і просить в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Позивач [PERSON] народилася 08 березня 1945 року, віднесена до категорії дітей війни, що підтверджується копією паспорту, пенсійного посвідчення. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Водночас ст. 7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Судом встановлено, що за адміністративним позовом [PERSON] до УПФУ в [PERSON] її позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано УПФУ в [PERSON] здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.07р. по 31.12.07р., з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, в решті позову відмовлено. 28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до пункту 8 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня - 48,10 гривні, з 1 липня - 48,20 та з 1 жовтня - 49,80 гривні. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України. Судом не може бути прийнято до уваги та враховано як підставу не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії посилання відповідача на ту обставину, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження. Статтею 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідна її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже нарахування та виплата у 2008 році та 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни ". Таким чином, за період з 1.12.2008р. по 31.12.2008р. , з 1.01.2009 року до 31.12.2009 року, за який заявлено позовні вимоги, положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, були чинними з 01.12.2008р. до 31.12.2008р., з 01.01.2009 року до 31.12.2009 року. [PERSON] таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за цей період підлягають задоволенню повністю. Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» не вносилися зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», даний закон продовжує діяти в редакції від 22.05.2008 року, а тому ст. 6 цього Закону, яка передбачає виплату підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно була чинною з 01.01.2010 року до часу звернення позивача до суду та на час винесення судом рішення. Позовні вимоги у частині стягнення недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни у майбутньому є необгрунтованими і не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно частини 1 статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожний громадянин має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, у зв'язку з чим захисту підлягають тільки порушенні права, а не ті які можуть бути порушені у майбутньому, оскільки встановлює обов'язки на майбутнє без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце та без наявності спірних правовідносин. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial