Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до відповідача, зазначаючи, що 07.05.2006 року працівником Управління карного розшуку У МВС України в Черкаській області [PERSON] в присутності начальника зазначеного підрозділу [PERSON]І під час проведення розшукових заходів по розкриттю вбивства працівника слідчого управління [PERSON] у нього( позивача) був вилічений мобільний телефон марки «Сіменс С 65» та чотири сім карти різних операторів мобільного зв»язку. На той час він працював слідчим слідчого управління УМВС України в Черкаській області. Станом на 07.05.2006 року в провадженні прокуратури Придніпровського району перебувала кримінальна справа, яка була порушена за вказаним злочином. Перед вилученням телефону, постанова про проведення виїмки йому не пред»являлась, відповідний протокол не складався. Було складено «протокол добровільної видачі» в якому не зазначено серійного номеру, ні IMEЛ телефону. В даному документі було зазначено,що телефон та сім картки будуть зберігатися у прокуратурі Придніпровського району м. Черкаси. Але вони туди не направлялись. У зв»язку з вилученням телефону, він був позбавлений можливості ним користуватися, а тому в серпні 2006 року придбав новий мобільний телефон вартістю 1638 грн. 30 коп. та стартовий пакет вартістю 100 грн. В січні 2009 року письмово звернувся до начальника 24 відділу внутрішньої безпеки з проханням провести службову перевірку та встановити місце перебування телефону та карток. В лютому 2009 року отримав листа із УМВС в Черкаській області про те, що вилучені речі майже три роки «зберігалися» в службовому кабінеті начальника УКР [PERSON], а після звернення , були направлені до СУ УМВС для приєднання до матеріалів справи. 16.02.2009 року старший слідчий СУ УМВС [PERSON] повідомив, що дійсно отримав з УКР УМВС поліетиленовий пакет в якому знаходилися телефон та сім картки. Він показав даний пакет, він був зав»язаний ниткою та опечатаний паперовою біркою, на якій мались прізвища та підписи працівників УКР УМВС і стояла дата опечатування 7.05.2006 року. На бірці не було прізвища [PERSON], який складав протокол, а працівники які підписали бірку на той час в приміщенні кабінету були відсутні, а тому він( позивач) дійшов до висновку, що допущено фальсифікацію, і телефон, який направлений до СУ УМВС не є його власністю, хоча і схожий на той, що був вилучений. А тому на пропозицію слідчого отримати телефон і дві сім картки, відмовився. Таким чином, незаконними діями працівників УКР УМВС України в Черкаській області йому завдано матеріальної та моральної шкоди, що складає 3738 грн. 30 коп., яку і просить стягнути на його користь з відповідача та визнати дії працівників УМВС України в Черкаській області такими, що суперечать діючому законодавству України. Просить стягнути також судові витрати, понесені ним при подачі позову. В судовому засіданні позивач позов підтримав та збільшив позовні вимоги, просив стягнути в відповідача на його користь 1500 грн. вартості вилученого телефону; 1638 грн.30 коп. вартість телефону, купленого в замін вилученого; 100 грн. вартість нового стартового пакету; 400 грн. вартість 4-х вилучених сім карток, 100 грн., кошти, які були на рахунках 4-х вилучених сім карток.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 500 грн., судовий збір 51 грн. та 3000 грн. моральної шкоди, всього 7289 грн. 30 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні оскільки шкода УМВС позивачу не завдана, позивачем не доведено того, що майнова шкода, завдана неправомірними діями відповідача, так як позивач добровільно видав мобільний телефон, в подальшому сам відмовився його отримувати. Просив застосувати строк позовної даності, оскільки телефон було видано добровільно 07.05.2006 року, а до суду він звернувся 28.05.2009 року, тобто в строк, який перевищує З роки. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових в службових осіб органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду. Частина 1 ст. 1176 ЦК України містить виключний перелік органів державної влади, а також виключний перелік їх незаконних рішень, дій чи бездіяльності, що спричинили завдання шкоди. Право на відшкодування шкоди виникає у разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства. Як встановлено судом, вище перелічених дій працівниками УМВС відносно позивача не скоювали. Позивачем було добровільно видано мобільний телефон « Сіменс С-65» та сім картки, що підтверджується протоколом добровільної видачі від 07.05.2006 року, підписаного власноруч [PERSON] в присутності понятих [PERSON] та [PERSON] Протилежного в судовому засіданні позивачем не було доведено. Крім того, позивач не надав доказів вартості майна - телефону «Сіменс С-65», чотирьох сім карт, вартості стартового пакету та доказів того, що на рахунках 4-х сім карток знаходились кошти в сумі 100 грн. Відповідно до Положення про застосування Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури в суду», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України, Генеральної Прокуратури та Міністерством Фінансів України від 04.03.1996р № 6/5/3/41, майно повертається в натурі. В судовому засіданні позивач не заперечував того, що йому було запропоновано отримати мобільний телефон «Сіменс С- 65» та сім картки, але він відмовився, мотивуючи тим, що на його погляд, дане майно не є його власністю. Даний висновок він зробив, візуально оглянувши запропоновані йому речі, не перевіряючи а ні телефон, а ні сім картки. Відшкодування вартості майна, яке особа придбала взамін для власних потреб, не передбачено. Що стосується стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн., то дана шкода пози вачем не обґрунтована і у відповідності до ст.. 23 та 1167 ЦК України підстави для її відшкодування відсутні. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed