Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій вказав, що вона перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем з 11.09.2000 року та по 14.06.2010 рік. Була звільнена за ст. 40 ч.2 КЗПП України по стану здоров'я з виплатою вихідної допомоги. При звільненні заробітна плата не була виплачена, остаточний розрахунок з нею фактично був проведений 26.07.2010 року. Просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином Надав сулу заяву про слухання справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову заперечував Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно з копії трудової книжки 11.09.2000 року була прийнята на роботу до відповідача. 14.06.2010 року вона була звільнена в зв'язку з хворобою, при звільненні з нею не був проведений розрахунок, остаточний розрахунок з нею був проведений 26.07.2010 року. Згідно зі ст. 117 КзпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у судовому засіданні ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. 116 ч.І КзпП України про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено в судовому засіданні позивача письмово не повідомляли про нараховані суми, належні йому при звільненні. За таких обставин, вислухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази, згідно ст. 57 ЦПК України, в їх сукупності, суд вважає, оскільки на день звільнення не були своєчасно виплачені належні звільненому працівникові суми, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку по день фактичного розрахунку обгрунтованими та позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з урахуванням того, що період затримки розрахунку на день фактичного розрахунку складає 41 день, суд виходить із розрахунку 41 день х 124 грн. 47 коп. (середньоденна зарплата). Згідно постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, тому при здійсненні розрахунку суд виходить з середньоденної заробітної плати позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути одноразово: 3730 грн. 10 коп. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Відповідно до ст. 79, 88 ЦІЖ України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 51 грн. Згідно зі ст. 81 ЦПК України слід стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved