Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

У червні 2010 р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 3 в будинку № 1 по провул. Вихідному в м. Запоріжжі, в якому зазначає, що до січня 1987 року позивач проживав з батьками та братом відповідачем по справі в квартирі [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу батьками позивача в січні 1987 року відповідач виїхав зі спірної квартири і мешкає окремо. Посилаючись на те, що відповідач більше 22 років не проживає в спірній квартирі, нею не користується, але залишається зареєстрованим в спірній квартирі, до теперішнього часу припинити свою реєстрацію за вищевказаною адресою в добровільному порядку не бажає, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобовязати ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації в зазначеній квартирі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за вищевказаними обставинами, просить задовольнити позов в повному обсязі, пояснив, що оскільки плата за комунальні послуги здійснюється в залежності від кількості зареєстрованих, то він як основний квартиронаймач, змушений сплачувати і за відповідача, який своїх обовязків наймача не виконує, в квартирі не проживає більше шести місяців без поважної причини. В судове засідання відповідач не зявивсь з невідомої суду причини. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. ст. 224,225 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. В судове засідання треті особи КП «ВРЕЖО № 3», ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без участі їх представників. Всебічно дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, оцінивши надані письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено з акту від 23.10.2009 відповідач не проживає у [INFO] з 1987 року, вселитися в спірну квартиру не намагався, його речей в спірній квартирі немає, відповідач обовязки наймача не виконує, спірним житлом не цікавиться. Таким чином після всебічного вивчення обставин справи, дослідження доказів, судом встановлено, що відповідач має інше місце проживання, в спірній квартирі не проживає, тому позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про зобовязання ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації в спірній квартирі, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України. Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Як розяснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідача заявлені не до відповідача, а до третьої особи відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області. Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку третьої особи відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про виселення особи з житлового приміщення є самостійною підставою для зняття її з реєстрації. Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Тому вимоги позивача до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про зобовязання вчиняти певні дії не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial