Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Відповідач по справі представник Ренійської міської ради позов визнає, у судове засідання не зявився, направив до суду лист з проханням розглянути справу у попередньому судовому засіданні у його відсутності. Позивач [PERSON] наполягає на своїх позовних вимогах, у судове засідання не зявилась, просила розглянути справу без її участі. Треті особи по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили розглянути справу у їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 16.09.2002 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 16.11.1995 р.; свідоцтво про народження [PERSON], батьки [PERSON], [PERSON]; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копія довідки Ренійського БТІ від 12.05.2003 р. № 52; копія домової книги для прописки громадян, які мешкають у житловому будинку № 63 по вул.. 25-ой Чапаєвської дивізії; копія технічного паспорту на житловий будинок № 63 по вул.. 25 Чапаєвської дивізії в м. Рені Одеської області; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.1992 р.; копія рішення від 17.01.1992 р. про реєстрацію господарсько побутових споруд у домоволодіння № 63 по вул.. 25 Чапаєвської дивізії. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належав житловий будинок з надвірними спорудами № 63 по вул. 25 Чапаєвської дивізії в м. Рені Одеської області. Також факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними спорудами підтверджується довідкою Ренійського БТІ від 12.05.20003 р. № 52 та технічним паспортом на житловий будинок № 63 по вул. 25 Чапаєвської дивізії в м. Рені Одеської області, в якому вказано, що сарай літ. «П» самочинно збудований. [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, помер 16.11.1995 р., у звязку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги є позивач, доньки спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також дружина спадкодавця [PERSON] Ніхто із спадкоємців у встановлений законодавством строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивач та дружина спадкодавця [PERSON] прийняли спадщину фактичним проживанням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., оскільки залишилися проживати у спадковому житловому будинку, обробляли земельну ділянку, проводили поточний ремонт, сплачували необхідні платежі. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини не звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття, у фактичне управління та володіння спадковим майном не вступили, з заявами про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталися, тобто спадщину не прийняли. Такі дії [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно ст.. 553 ЦК України 1963р. свідчать про відмову від спадщини. 16.09.2002 р. померла [PERSON], заповідального розпорядження не залишила, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами № 63 по вул. 25 Чапаєвської дивізії в м. Рені Одеської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., однак юридично її не оформила. Спадкоємцями першої черги є доньки спадкодавця - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та позивач. Знов ніхто із спадкоємців у встановлений законодавством строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивач прийняв спадщину фактичним проживанням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., оскільки залишився проживати у спадковому житловому будинку разом зі своєю родиною, обробляв земельну ділянку, проводив поточний ремонт, сплачував необхідні платежі. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини не звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття, у фактичне управління та володіння спадковим майном не вступили, з заявами про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталися, тобто спадщину не прийняли. Такі дії [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно ст.. 553 ЦК України 1963р. свідчать про відмову від спадщини. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р. і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки відмову від спадщини він не заявляв, до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.. 553 ЦК України 1963р. вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), отож треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Як виходить із матеріалів справи позивач є спадкоємцем першої черги за законом (ст.. 529 ЦК України). Він після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON], юридично не прийняв спадщину, але управляє та володіє спадковим майном, несе відповідні витрати по його утриманню, тобто він фактично прийняв спадщину, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., однак, не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька та матері, знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на житловий будинок із надвірними спорудами (за винятком самочинно збудованих), розташований по вул. 25 Чапаєвської дивізії, 63 в м. Рені Одеської області.

Outcome: approved