Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом на неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області (далі - УПФУ), мотивуючи його тим, що є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом III групи, в звязку з чим отримує пенсію на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що виплачувана державна і додаткова пенсії не відповідають розмірам, встановленим цим Законом, а відповідач відмовляється здійснити перерахунок, просила зобовязати УПФУ провести перерахунок та виплатити державну пенсію у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2007 року. В поданій суду письмові заяві просила розглянути справу за її відсутності. УПФУ письмових заперечень на позов не направило, подало заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інвалідом III групи по захворюванню, пов'язаному з аварією на ЧАЕС, що підтверджується копією свідоцтва, посвідчення і довідкою до акту МСЕК (а.с. 6-8). Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Довідкою УПФУ № 1600-04 від 30.08.2010 р. підтверджено, що [PERSON] перебуває на обліку як пенсіонер і отримувала державну пенсію в розмірі: в 2007 році - 370 грн., в 2008 році: з січня - 517 грн., з квітня - 529,10 грн., з липня 2007 р. по серпень 2010 р. - 600 грн. Крім того, додаткову пенсію: в 2007 році - 9,96 грн., в 2008 році: з січня 70,50 грн., з квітня - 72,15 грн., з липня - 72,30 грн., з жовтня - 74,70 грн., в 2009 році: з січня - 74,70 грн., з листопада - 85,95 грн., в 2010 році: з січня -104,25 грн., з квітня -105,90 грн., з липня -106,35 грн. Позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок цих пенсій із розмірів, встановлених ст.ст. 50 і 54 Закону № 796-ХІІ, але їй було відмовлено листом від 06.08.2010 р., з посиланням на мінімальні розміри пенсій, визначені постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 р., № 530 від 28.05.2008 р. і № 654 від 16.07.2008 р. ( а.с. 9). Між тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 22.05.2008 р.(далі - Закон № 796-ХІІ), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 50 цього ж Закону особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. За приписами ч. З ст. 67 Закону № 796-ХІІ у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.07 р., з 01 січня 2008 року наведені вище статті викладено в новій редакції, згідно якої особам, віднесеним до категорії 1, призначалась щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи -15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильської катастрофою, не може бути нижчими по III групі інвалідності -180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На підставі ч. 2 ст. 152 Конституції України ці зміни втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22.05.2008 р. про їх неконституційність. Після 22.05.2008 р. дія статей 50, 54 і 67 зазначеного Закону не зупинялась, вони змін не зазнавали, тобто були чинними і підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Враховуючи конституційні норми пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві не могли бути застосованими розміри, встановлені підзаконними нормативними актами, зокрема постановами Кабінету Міністрів України. Як розяснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до ч. 4 ст. 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. Розрахунковою величиною для визначення державної пенси та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачених ст.ст. 50 і 54 Законом № 796-ХІІ, є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, в силу ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка підлягає застосуванню за аналогією закону, був визначений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини для розрахунку пенсії позивачу, оскільки відсутній інший нормативно-правового акт, який визначав би цей розмір, що однак не може бути підставою для порушення закріпленого ч. 1 ст. 46 Конституції України права громадян на соціальний захист, а також відмови у його судовому захисті, що випливає з ч. 8 ст. 8 ЦПК України. Наведене є підставою для висновку про те, що позивачці в період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. мав бути визначений розмір пенсій із розрахунку мінімальної пенсії на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, а не у розмірі мінімальних виплат, визначених постановами КМУ, тому відповідач незаконно відмовив позивачці у перерахунку. Обраний нею спосіб захисту своїх прав, відповідає положенням ч. 2 ст. 1 ЦК України та змісту спірних відносин, які носять публічно-правовий характер і регулюються спеціальними законодавчими актами. Задовольняючи позов частково, суд бере до уваги те, що судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а тому вважає необхідним відмову УПФУ у перерахунку пенсій позивачці визнати незаконною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату недоотриманих сум пенсії із розрахунку державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком, установленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 30.08.2010 р., з огляду на докази проведення таких виплат, наданих суду позивачкою, яка не зазначала кінцевого терміну перерахунку. Сплачені позивачкою 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: partial