Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

У травні 2007 року ЗАТ «Агробанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28 грудня 2004 року з відповідачем укладено кредитний договір № 123/01-04 про надання споживчого кредиту в сумі 4682,00 грн. строком до 27 грудня 2006 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами та щомісячної комісії за обслуговуваня кредиту у розмірі 2 % від суми наданого кредиту, заборгованість за яким на 12 квітня 2007 року становить 18248,14 грн., у звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у сумі 190,99 грн. та 30,00 грн. (а.с.5-6). Ухвалою суду першої інстанції в судовому засіданні від 11 січня 2008 року до участі у справі у якості відповідача залучено [PERSON] (а.с.29). У березні 2008 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ВАТ «Хоум кредит банк» про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 10 квітня 2005 року загинув її син [PERSON], про що вона 25 квітня 2005 року у приміщенні банку у присутності свого племінника [PERSON] особисто сповістила робітника банку та надала йому ксерокопію свідоцтва про смерть, яке видаються лише в одному екземплярі і лише близьким родичам померлої особи. Не дивлячись на це, ВАТ «Хоум кредит банк» лише у травні 2007 року звернувся до суду з позовом до її померлого сина, а потім до неї. Вважає, що такі дії позивача є образливим та принизливим і тому їй завдано нестерпних душевних страждань, у звязку з чим просила суд стягнути з ВАТ «Хоум кредит банк» моральну шкоду у сумі 1500,00 грн. та судові витрати (а.с.42-46). Згідно з установчими документами та зміною назви відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ЗАТ «Агробанк» з січня 2009 року перереєстрований у ВАТ «Хоум кредит банк» (а.с.60). У березні 2010 року ВАТ «Хоум кредит банк» звернувся до суду з уточненням до позовної заяви та у звязку зі смертю 10 квітня 2005 року відповідача [PERSON] просив суд стягнути з правонаступника боржника [PERSON] заборгованість по кредиту станом на 10 квітня 2005 року у розмірі 5081,27 грн. (а.с.64). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2010 року позовні вимоги ВАТ «Хоум кредит банк» задоволені частково, з [PERSON] на користь банку стягнуто суму боргу в розмірі 5081,27 грн. та судові витрати 81,00 грн., в задоволоненні зустрічного позову [PERSON] до банку - відмовлено (а.с.76). В апеляційній скарзі (а.с.80-85) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити банку в задоволенні позовних вимог та задовольнити зустрічний позов, оскільки: - судом не прийнято до уваги те, що позивач за первісним позовом на момент предявлення вимог до [PERSON] фактично на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України втратив право такої вимоги, оскільки 25 квітня 2005 року вона надала позивачу копію свідоцтва про смерть її сина [PERSON], яку позивач залучив до матеріалів справи у судовому засіданні 05 листопада 2009 року, отже позивач не скористався своїм правом на протязі 6-місяців звернутися до спадкоємців боржника з вимогою про сплату боргу; - судом не взято до уваги положення ст.1219 ЦК України, в якому зазначено, що до складу спадщини не входять права і обовязки нерозривно повязанні з особою спадкодавця, зокрема права і обовязки особи як кредитора або боржника; - юридична відповідальність згідно ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, тому кредитор не вправі застосовувати міри відповідальності за прострочення виконання або невиконання договірних умов до спадкоємців боржника; - позовні вимоги в зустрічній позовній заяві ґрунтувались на вимогах ст.1167 ЦК України, а тому посилання суду про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи в задоволені позову ро стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції встановив, що такі вимоги не основані на законці та не доведені позивачкою. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, оскільки звернення до суду за захистом свого порушеного права не можна вважати спричиненням відповідачу моральної шкоди. Що ж стосується рішення суду про задоволення позову банку про стягнення з відповідачки, як спадкоємця, боргу її померлого сина, то при цьому суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача проти позову до неї як спадкоємця боржника щодо позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємця, не розглянув клопотання відповідача про виклик та допит з цього приводу свідка [PERSON] (а.с.47). Тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як вбачається зі справи, в судовому засіданні 05 листопада 2007 року представником позивача залучено до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть відповідача [PERSON] (а.с.). Коли, за яких обставин і з яких джерел банк отримав цю копію свідоцтва про смерть, яка відповідно до діючого законодавства видається лише близьким родичам померлої особи, представник банку в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснення не надав. Враховуючи особливий порядок отримання свідоцтва про смерть та відсутність пояснень позивача з цього приводу, колегія суддів вважає встановленим, що копія свідоцтва про смерть відповідача [PERSON] отримана позивачем в квітні 2005 року від відповідача [PERSON] Отримавши в квітні 2005 року копію свідоцтва про смерть боржника, позивач повинен був на протязі шести місяців подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про свої вимоги до спадкоємців. Отже відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пре-д'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з кредитним договором № 123/01-04 від 28 грудня 2004 року відповідачем [PERSON] отримано споживчив кредит в сумі 4682,00 грн. строком до 27 грудня 2006 року (а.с.7-8). Відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Строк вимоги за кредитним договором настав 27 грудня 2006 року, отже банк мав право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, строк до 27 грудня 2007 року. До настання цього терміну банк у травні 2007 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] і в судовому засіданні 05 листопада 2007 року залучив до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть відповідача [PERSON] Тобто до спливу річного терміну від настання строку вимоги банку було відомо про смерть боржника. Але протягом одного року від настання строку вимоги банк до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про свої вимоги до спадкоємців не звернувся. Отже відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пре-д'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім того, відповідно до ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спад-коємцями та кредитором інше не встановлено, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадко-ємцям у натурі. Як вбачається з позовної заяви та з уточнення до позовної заяви, позов заявлений банком до спадкоємця, містить вимоги про стягнення боргу, проти сплати якого спадкоємець заперечує (а.с.5-6,64). З позовом до спадкоємця [PERSON] про накладання стягнення на майно, яке було передане їй у натурі, банк до суду не звертався. З огляду на це відсутні правові підстави для задоволення позову до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому в задоволенні позову ВАТ «Хоум кредит банк» до [PERSON] як спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed