Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, в наслідок пошкодження здоровя при виконанні трудових обовязків. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має загальний трудовий стаж 40 років, з якого 29 років він працював на підприємствах вугільної промисловості, зокрема з 22.11.1973 року по 15.03.1989 року в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». При виконанні трудових обовязків, згідно акту розслідування професійного захворювання від 06.10.1998 року, отримав професійне захворювання: «антрако -сілікатоз, хронічне обструктивне захворювання легенів, легенева недостатність». Рішенням Медико-соціальної експертної комісії від 07 жовтня 1998 року позивач був визнаний первинно інвалідом 3 групи через стійку втрату професійної працездатності на 50 %, безстроково. 05 березня 2008 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії року позивач повторно оглянутий був визнаний інвалідом 2 групи через стійку втрату професійної працездатності на 70 %. З наведених причин позивач просить суд стягнути з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» моральну шкоду у сумі 70 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до судового засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», [PERSON], діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважає, що позивач добровільно працював на підприємстві в шкідливих умовах праці та повинен був знати про вірогідність ушкодження здоровя. Не заперечував проти розгляду справи без участі позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.10.1998 року, позивач працюючи на підприємстві шахта «Південнодонбаська № 1» отримав професійне захворювання: «антракт -силікатоз, хронічне обструктивне захворювання легенів, легенева недостатність». (а.с.17) Висновком МСЕК м. Донецька від 07 жовтня 1998 року позивача первинно визнано інвалідом 3 групи через стійку втрату професійної працездатності на 50%, безстроково. (а.с.16, 18) У відповідності до ст. 173 КЗпП України шкода заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так як правовідносини між позивачем та відповідачем виникли в 1998 році на них розповсюджується дія ЦК України в редакції (1963р). У відповідності до положень ст.83 ЦК України (1963р) позовна давність не розповсюджується на вимоги, які походять з порушення особистих немайнових прав. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду N 6 від 27.03.92 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкоду, заподіяну працівникові під час роботи (в тому числі сезонному, тимчасовому працівникові, членові кооперативу, об'єднання кооперативів, колективного сільськогосподарського підприємства, селянського (фермерського) господарства, а також особі, залученій до праці на підприємстві, в установі,організації, або тій, яка працювала за трудовим договором із фізичною особою), відшкодовують організація або громадянин, з якими потерпілий перебував у трудових відносинах. У відповідності до п.1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків»(надалі Правил), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472, власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини, а умови праці не є причиною моральної шкоди. Згідно п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. З огляду на зазначене вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» по професійному захворюванню, яке було визначене позивачу в 1998 році і по якому первинно висновком МСЕК м. Донецька від 07.10.1998 року встановлено 50 % стійкої втрати працездатності та визнано інвалідом ІІІ групи, суд вважає обґрунтованими. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2550 гри.(150 х 17грн.) - у максимальному розмірі передбаченому положеннями п.11 Правил. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 70 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та законодавству чинному на момент виникнення правовідносин. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача суд не має можливості, так як відповідач не довів суду, що моральна шкода не є наслідком роботи в умовах підвищеної небезпеки. Згідно ст.81 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 825 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно технічне забезпечення в розмірі 15 грн. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» судовий збір в сумі 8,50 грн. На підставі викладеного у відповідності до Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993р. № 472,

Outcome: partial