Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Козятинської міської ради вінницької області в якому просить припинити право власності [PERSON] на 47/100 частини будинку № 73 по вулиці Грушевського в м. Козятині Вінницької області, що належала їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане Козятинською державною нотаріальною конторою Вінницької області 10 січня 1979 року за реєстром № 75; та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на цілий житловий будинок з погосподарськими будівлями до нього, який розташований в м. Козятині по вулиці Грушевського,73 Вінницької області, що належав померлому [PERSON], який помер 16.05.2008 року. Позивач посилається на те, що 16.05.2008 року помер її чоловік [PERSON], який проживав разом з нею в будинку № 73 по вул. Грушевського в м. Козятині. За свого життя він не склав заповіт, відтак спадкування належного йому майна здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є позивачка та наші діти [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] подали в Козятинську державну нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини. За таких обставин державний нотаріус 25.02.2009 року видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до вказаного свідоцтва спадкове майно складається із 53/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Козятині по вул. Грушевського, 73. Водночас у цьому свідоцтві зазначено, що самочинно збудовані прибудови: прибудова «а1», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Д» у свідоцтво про право на спадщину за законом не включені. До 1977 року по вул. Лібкнехта (на даний час Грушевського) знаходився цілий житловий будинок №73. 53/100 частини вказаного будинку належало на праві власності її чоловікові [PERSON], а 47/100 - [PERSON]. 09.10.1977 року [PERSON] помер. Напередодні його смерті сталася пожежа, внаслідок якої належна йому частина будинку була майже повністю зруйнована. Це підтверджується, зокрема, планом будинку, виготовленим в 1978 році, та фотокартками. 10.01.1979 року державним нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно із яким вона стала спадкоємцем майна померлого [PERSON], а саме 47/100 частини вищезазначеного будинку. 15.01.1979 року це свідоцтво про право на спадщину було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Оскільки вказана частина будинку була майже зруйнована, то [PERSON] не виявила бажання володіти та користуватися своєю власністю і поїхала до себе додому в Ростовську область Російської Федерації. Після цього вона в місто Козятин не приїздила. Так як [PERSON] поїхала в Російську Федерацію, а зруйнована частина житлового будинку залишалась, то це могло призвести до руйнації іншої частини будинку, що належала її чоловікові [PERSON] З огляду на це її чоловік [PERSON] звернувся до Козятинської міської ради з проханням надати йому дозвіл на демонтаж зруйнованої частини будинку. 22.08.1979 року між Козятинською міською радою та її чоловіком було укладено договір, згідно із яким міська рада продала, а її чоловік купив 47/100 частини житлового будинку №87 по вул. Лібкнехта в м. Козятині. При цьому її чоловікові було розяснено, що він є власником цієї частини будинку, а тому має право розпоряджатись нею на власний розсуд, в тому числі і демонтувати. Оскільки зруйнована частина будинку не була придатна для відновлення та експлуатації, то її чоловік її демонтував, а залишки будівельних матеріалів вивіз. Проте, за [PERSON] в Козятинському структурному підрозділі ВООБТІ до цього часу зареєстровано право власності на 47/100 частини будинку №73 по вул. Грушевського. Тобто, згідно із матеріалами бюро технічної інвентаризації вона є співвласницею тієї частини будинку, яка повинна була повністю перейти в її власність в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] Акт готовності обєкта до експлуатації та відповідне свідоцтво вона отримати не можу, оскільки ці документи можуть бути видані лише забудовнику, яким є її чоловік, а він на даний час помер. Також слід зазначити, що всі вищевказані обєкти нерухомості розташовані на земельній ділянці, що належить їй [PERSON] на праві власності згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-129 від 25.02.2009 року. А в ч.1 ст.381 ЦК України обумовлено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У звязку з тим, що ці обєкти нерухомості були побудовані її покійним чоловіком, а також враховуючи ту обставину, що ці обєкти знаходяться на належній позивачці земельній ділянці, вона вважає, що її право підлягає захисту. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили в своїх поясненнях обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, та не заперечує, щодо задоволення даного позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Судом встановлено і це підтверджується копією свідоцтва про смерть, що [PERSON], помер 16.05.2008 року, і після його смерті відкрилась спадщина на жилий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в будинку № 73 по вул. Грушевського в м. Козятині Вінницької області. Спадкоємцями першої черги є позивачка є діти [PERSON] та [PERSON], які відмовилося від спадщини і подали в Козятинську державну нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.02.2009 року [PERSON] спадкове майно складається із 53/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Козятині по вул. Грушевського, 73. Водночас у цьому свідоцтві зазначено, що самочинно збудовані прибудови: прибудова «а1», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Д» у свідоцтво про право на спадщину за законом не включені. (а.с.37) До 1977 року по вул. Лібкнехта (на даний час Грушевського) знаходився цілий житловий будинок №87. 53/100 частини вказаного будинку належало на праві власності її чоловікові [PERSON], а 47/100 - [PERSON]. 09.10.1977 року [PERSON] помер. Напередодні його смерті сталася пожежа, внаслідок якої належна йому частина будинку була майже зруйнована. Це підтверджується, зокрема, планом будинку, виготовленим в 1978 році, та фотокартками. 10.01.1979 року державним нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно із яким вона стала спадкоємцем майна померлого [PERSON], а саме 47/100 частини вищезазначеного будинку. 15.01.1979 року це свідоцтво про право на спадщину було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Оскільки вказана частина будинку була майже зруйнована, то [PERSON] не виявила бажання володіти та користуватися своєю власністю і поїхала до себе додому в Ростовську область Російської Федерації. 22.08.1979 року між Козятинською міською радою та покійним [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, згідно із яким виконком Козятинської міська рада продала, а її чоловік покійний [PERSON] купив 47/100 частини житлового будинку №87 по вул. Лібкнехта в м. Козятині, що належав на бумагах [PERSON]. При цьому її чоловікові було розяснено, що він є власником цієї частини будинку, а тому має право розпоряджатись нею на власний розсуд, в тому числі і демонтувати, що підтверджується відповідним договором, який зареєстрований в державного нотаріуса. ( а.с.10). За [PERSON] в Козятинському структурному підрозділі ВООБТІ до цього часу зареєстровано право власності на 47/100 частини будинку №73 по вул. Грушевського. А поскільки відповідно до ст.. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення, тобто слід припинити право власності [PERSON] на 47 \\100 частини будинку № 73 по вулиці Грушевського в м. Козятині Вінницької області, що належала її відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане Козятинською державною нотаріальною конторою Вінницької області 10 січня 1979 року за реєстром № 75., оскільки дане майно знищено внаслідок пожару і крім того, даних 47\\100 знищеного пожаром будинку 22.08.1979 року між Козятинською міською радою та покійним [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, згідно із яким виконком Козятинської міська рада продала, а її чоловік покійний [PERSON] купив 47/100 частини житлового будинку №87 по вул. Лібкнехта в м. Козятині Враховуючи, що покійний [PERSON] був власником цілого житловий будинок з погосподарськими будівлями до нього, який розташований в м. Козятині по вулиці Грушевського,73 Вінницької області, оскільки право власності [PERSON] на 47 \\100 частини будинку № 73 по вулиці Грушевського в м. Козятині Вінницької області слід припинити, то спадкоємницею всього майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] за якою слід визнати право власності на цілий житловий будинок з погосподарськими будівлями до нього, який розташований в м. Козятині по вулиці Грушевського,73 Вінницької області, що складається з житлового будинку -А, та господарські будівлі, що належав померлому [PERSON], який помер 16.05.2008 року. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. ст. 1220, 1262, 1268 ЦК України, згідно з якими спадщина відкривається внаслідок смерті особи На підставі наведеного,

Outcome: approved