Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та про стягнення моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29 грудня 2008 року між ним та відповідачем в особі начальника відділення №21 в м. Самборі філії ВАТ КБ «Надра» Львівського регіонального управління [PERSON] було укладено договір №734519 строкового банківського вкладу (депозиту) „Мій вибір, згідно якого [PERSON] передав відповідачу шляхом внесення на рахунок коштів в сумі 100000(сто тисяч) гривень в касу відповідача на строк дії вкладу 12 місяців з відсотковою ставкою 21,8% річних. У свою чергу відповідач зобовязався повернути вклад з нарахованими відсотками за вимогою в кінці терміну на поточний рахунок. Однак, на звернення позивача відповідно до умов зазначеного договору 29 грудня 2009 року до відповідача про намір забрати вклад у звязку із закінченням терміну його дії на умовах, зазначених договором, йому відмовили посилаючись на те, що [PERSON] не має можливості задовольнити його вимоги через кризову економічну та політичну ситуацію в державі. Таким чином [PERSON] внаслідок неповернення коштів банківською установою поніс моральну шкоду, яка полягає в погіршенні стану його здоровя та, яку він оцінив у сто тисяч доларів. Під час судового розгляду спору [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві; уточнив у поданій письмовій заяві від 04.10.2010р. з посиланням на документи, що ВАТ КБ „Надра перевів кошти позивача строкового банківського вкладу „Мій вибір №734519 на поточний (картковий) рахунок №79072348 і загальна нарахована сума станом на 23.09.2010 року становить 101936,19 гривень. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про одержання повідомлення. Суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Із договору №734519 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформленого в рамках Пакету послуг ПП «Базовий» №729602 від 29 грудня 2008 року вбачається, що ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №21 в м. Самборі філії ВАТ КБ «Надра» Львівське регіональне управління і [PERSON] уклали даний договір, за яким Вкладник передає, а [PERSON] приймає грошову суму вкладу, що надійшла і зобовязується виплатити Вкладникові суму Вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному даним Договором. Згідно умов зазначеного договору вклад надходить в сумі 100000 гривень, строк дії вкладу 12 місяців від дати надходження Вкладу на рахунок, процентна ставка встановлюється в розмірі 21,8% річних. Із звернення позивача від 19.02.2010 року та відповіді начальника відділення в м. Самборі філії ВАТ КБ «Надра» Львівське РУ вбачається відмова в поверненні коштів, які знаходяться на депозитному рахунку з посиланням на те, що з 10 лютого 2009 року в [PERSON] працює Тимчасова адміністрація, яка призначена НБУ і термін її роботи подовжений на один рік; впроваджено комплекс заходів, який дозволить відновити нормальну роботу [PERSON] та виконувати зобовязання перед клієнтами та партнерами. Судом проаналізовано наведене та встановлено про порушення відповідачем права позивача на повернення вкладу та отримання процентів на суму вкладу, чим не виконано зобовязання, які передбачені ст.ст. 1058, 1061 ЦК України та п. п. 3.4.4, 3.4.5 вказаного договору №734519 строкового банківського вкладу (депозиту). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача у судовому порядку суму вкладу 101936,19гривень, а також судові витрати в дохід держави - судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Та обставина, що у ВАТ КБ «Надра» працює тимчасова адміністрація, чи введено мораторій на задоволення вимог кредиторів не звільняє відповідача від виконання обовязку в натурі за договором №734519 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформленого в рамках Пакету послуг ПП «Базовий» №729602 від 29 грудня 2008 року. Вимога позивача про стягнення 60грн. (21,8% річних від суми вкладу) за кожен прострочення грошового зобовязання за весь період задоволенню не підлягає, так як Постановою правління НБУ від 10 лютого 2009 року №59 було призначено тимчасову адміністрацію у ВАТ КБ «Надра» і з 10.02.09р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а тому за невиконання чи несвоєчасне виконання зобовязань за вказаним договором відповідач не несе відповідальності. Позивач [PERSON] звернувся разом із позовною вимогою про стягнення моральної (немайнової) шкоди. Така не підлягає до задоволення виходячи з наступного: Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини в даному спорі, вказують на необхідність встановити, що особа має право на відшкодування збитків морального характеру в такому разі, якщо завдані у результаті та внаслідок порушення її прав, - відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищенаведене в сукупності з матеріалами цивільної справи в цілому; виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; аналізуючи письмові відповіді представника відповідача, суд вважає, що в позові про стягнення моральної (немайнової) шкоди слід відмовити за недоведеністю. Під час провадження в справі позивачем не зазначено суми матеріальних збитків, які він поніс та не вмотивовано негативні наслідки, які настали для нього, ступінь вини в цьому відповідача, - виходячи з меж розумності та справедливості; не зазначено доказів, які б підтверджували обставину погіршення його стану здоровя, що могло перебувати в причинно-наслідковому звязку із неповерненням банківського вкладу відповідачем.

Outcome: partial