Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 110698 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2007 року [PERSON] передав [PERSON] в рахунок придбання автомобіля «Рено Мастер», номерний знак [NUMBER], чотирнадцять тисяч доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. [PERSON] на імя позивача було видано генеральну довіреність на право користування та розпорядження згаданим автомобілем, але перереєстрації автомобіля у власність [PERSON] проведено не було. У 2010 році на згаданий автомобіль було накладено арешт та вилучено його державними виконавцями в звязку із виконанням рішення суду про стягнення боргів з [PERSON] на користь третіх осіб. Тому позивач вважає, що відповідачка зобовязана повернути йому отримані нею 14000 доларів США. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позову, посилаючись на те, що неодноразово пропонував [PERSON] перереєструвати згаданий автомобіль на його імя, але вона від перереєстрації відмовилася. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач фактично є власником автомобіля «Рено Мастер», але з його вини він не скористався виданою на його імя довіреністю і не переоформив автомобіль у свою власність, тому, на думку [PERSON], у неї не виникає обовязку на повернення отриманих за автомобіль коштів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала, що 10 жовтня 2007 року отримала від [PERSON] в рахунок придбання автомобіля «Рено Мастер», номерний знак [NUMBER], чотирнадцять тисяч доларів США та видала йому довіреність на згаданий автомобіль. Також [PERSON] підтвердила, що цей автомобіль вибув із користування позивача у звязку із накладенням на нього арешту та вилученням Державною виконавчою службою для його подальшої реалізації в рахунок погашення боргів [PERSON] перед третіми особами, стягнутими за судовим рішенням. Згадані обставини в судовому засіданні підтвердив і позивач [PERSON], тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягала доказуванню. Задовольняючи позов [PERSON] суд не приймає до уваги доводів відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] фактично є власником згаданого автомобіля та її прохання встановити цей факт судовим рішенням, так як відповідно до ст.ст.237-239, 244, 245 ЦК України довіреність це документ, який визначає обсяг та зміст повноважень, наданих тим, кого представляють, своєму представнику. Видача довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має свої особливості цивільного обороту, які були встановлені Правилами торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, що були затверджені наказом Міністерства зовнішніх економічних звязків і торгівлі України №168 від 8 грудня 1995 року, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений у відповідності із законом і допускає перехід права власності до третіх осіб. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 10 жовтня 2007 року видала [PERSON] довіреність на автомобіль «Рено Мастер», номерний знак [NUMBER]. Того ж дня, згідно розписки [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок продажу автомобіля готівкові кошти в розмірі 14000 доларів США, але в подальшому право власності на автомобіль на позивача оформлено не було. За таких обставин, суд вважає, що з видачею довіреності до позивача не переходить право власності на автомобіль, а тому ці дії не є належним виконанням боргових зобовязань. Власником вказаного автомобіля як була так і залишається на день розгляду справи [PERSON], що підтверджується довідкою Комсомольського ВРЕР (а.с.19). З огляду на викладене, отримані відповідачем 14000 доларів США підлягають стягненню на користь позивача. Судом встановлено, що станом на 28 вересня 2010 року офіційний курс долара США встановлений Національним банком України складає 791,35 грн. за 100 доларів США (а.с.27.) Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 110789 грн. (14000 х 791,35 : 100). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді державного мита в розмірі 110,70 грн. та витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 120 грн., необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved