Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] та просила суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Канівського міськрайонного управління юстиції. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня подання позову до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу дітей мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з тим, що між ними неодноразово виникають сварки та непорозуміння. Позов про стягнення аліментів мотивує тим, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини не дає. Крім цього, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю, просила суд шлюб між ним та позивачем розірвати, не заперечує також відносно стягнення аліментів на утримання сина. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами укладено 03.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 277, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо, тому шлюб підлягає розірванню. З урахування думки позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Хруленко. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Позивач сама не може утримувати дитину та нести одноособово витрати повязані з її вихованням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Ст. 75 СК України передбачає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує в зв'язку з цим допомогу, суд вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 25% всіх видів доходів відповідача. Відповідно до ст. 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - пятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено пятдесят процентів заробітку. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд зр наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст. 174 ЦПК України). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси малолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.І ст.88 ЦПК України у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду у сумі 120 грн. та судового збору у сумі 51.60 грн.

Outcome: approved