overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", та зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату соціальної допомоги з 01.01.2010 року. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи до суду не з'явився, надавши заперечення проти позову та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задовольню з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" (надалі по тексту - Закон) від 18 листопада 2004 року, який встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно з наданими документами позивачу станом на 2 вересня 1945 року було менше 18 років. За ст. 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2010 році зміни до ст. 6 «Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносились, тому позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2010 року. Згідно з ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-1\\/, визначено, що суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

В липні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою № 20, розташованою за адресою: м. Херсон, вул. Ш. Алейхема, 15, та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що [PERSON] викрав у неї ключі від належної їй згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3747, вказаної квартири, всі документи на квартиру, чим заподіяв їй моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 року до листопада 2007 року перебували в фактичних шлюбних відносинах. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, 04.04.2008 року [PERSON] придбала квартиру № 20, розташовану за адресою: м. Херсон, вул. Ш. Алейхема, 15, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.04.2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3747. Відповідач, заволодівши ключами від вказаної квартири та всіма документами на квартиру, в тому числі і розрахунковими книжками, самовільно змінивши замок на вхідних дверях вказаної квартири та встановивши замок на дверях тамбуру, позбавив її можливості користуватися належною їй квартирою.З цього приводу позивачка зверталася до Комсомольського РВ ХМВ УМВС України, але відповідач відмовився передати ій ключі від квартири. Вказані вище обставини у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивачка не надала суду переконливих доказів, які б підтвердили наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку та вини останнього в її заподіянні, а тому в частині стягнення моральної шкоди, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2001 року помер її батько [PERSON], та 24 березня 2001 року померла мати - [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Херсон, вул. Смольна, 92. З метою реалізації свого права на спадкування протягом шестимісячного терміну вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, як єдиний спадкоємець після смерті батьків. Однак нотаріус відмовив в оформленні свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутні документи, що підтверджують належність майна спадкодавцеві на праві власності на час відкриття спадщини: свідоцтво про право власності на домоволодіння було втрачене ще за життя батьків, а відновити його на сьогоднішній день не має можливості. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на будинок з надвірними прибудовами, розташований за адресою: м.Херсон, вул.Смольна,92. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю за обставинами, викладеними в позовній заяві та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 124117 від 26.02.2001 року, 25 лютого 2001 року помер батько позивача - [PERSON]; згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 124474 від 26.03.2001 року, 24 березня 2001 року померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Херсон, вул. Смольна, 92. Згідно відповіді ХДБТІ № 11747 від 14.06.2010 року, правовстановлюючими документами на домоволодіння [PERSON] є свідоцтво про право власності на будівлю № 70, видане 26.08.1957 року відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих № 850 від 17.06.1957 року та договір купівлі-продажу від 19.05.1955 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-594. Із довідки ХДБТІ, а також архівного витягу з протоколу засідання виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих № 850 від 17.06.1957 року та дублікату договору купівлі-продажу від 19.05.1955року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-594, вбачається, що будинок, розташований за адресою: м. Херсон, вул. Смольна, 92, належав на праві приватної власності покійному батькові позивача - [PERSON]. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки, відповідно до ст.ст.1217,1218,1261 ЦК України, позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

25 серпня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Буртинської сільської ради, в якій вказує, що після смерті її батька [PERSON] у 2001 році за заповітом на її користь відкрилась спадщина у виді 1\\2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в с. Залісся. Вказану спадщину прийняла, але в нотаріальному порядку оформити на себе спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про право власності на будинок і господарські споруди на імя батька. Просить визнати за нею право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримує повністю. Буртинська сільська рада згідна з позовними вимогами, подала до суду заяву про розгляд справи без участі її представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задоволити з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 12 грудня 2001 року. Все своє майно на випадок смерті він заповів позивачці [PERSON] Позивач після смерті батька прийняла спадщину, в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами, які відносились до робочого двору. Правовстановлюючі документи на право власності на вказані будинок та господарські споруди на імя [PERSON] не збереглися. Дані обставини встановлені з пояснень позивача та письмових доказів, що досліджувались в судовому засіданні - свідоцтво про смерть [PERSON], технічний паспорт на житловий будинок та господарські споруди, заповіт [PERSON] на користь позивачки, довідки Буртинської сільської ради про те, що 1\\2 частина будинку по вул. Гоголя, 2 в с. Залісся належала [PERSON], будинок побудований з дотриманням правил забудови, відносився до робочого двору, свідоцтва про народження та про шлюб позивачки та свідоцтва про народження її батька [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] являється за заповітом спадкоємцем 1\\2 частини житлового будинку з господарськими спорудами після смерті [PERSON], якому вони належали. Але позивач не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у вигляді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі з 09.02.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, не цікавиться дитиною та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини відмовляється, тому вона була змушена звернутися за захистом прав та інтересів житини. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та з проханням задовольнити її позов. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09.02.2001 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача. З даним розміром аліментів відповідач погодився і на думку суду, даний розмір аліментів є відповідним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 23.10.1982 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Їх подружнє життя з відповідачем не склалося оскільки відповідач п»є і не працює. Спільне господарство вони не ведуть з 20 травня 2004 року, шлюбні відносини не підтримують. Вона переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.10.1982 року, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. З 20.05.2004 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. На думку суду, є недоцільним збереження такої сімї. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 09.02.2001 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Після народження дитини їх стосунки погіршилися, він часто змінював роботу, грошей на утримання сім»ї не витсачало, він виявляв до неї неповагу, дитині уваги не приділяв, части були сварки. В квітні 2003 року вона розійшлися, і з того часу не проживають разом. Між ними назавжди втрачено взаєморозуміння та почуття єдності і любові. Вважає, що шлюб фактично розпався. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, просила задовольнити її позов та розірвати шлюб. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розірвати шлюб з позивачкою та розглянути справу у його відсутності. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.02.2001 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2012.2000 року народження. З квітня 2003 року проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Примиритися, зберегти сімю сторони не бажають, в наданих заявах сторони просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сімї. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем по справі був укладений 30 вересня 1995 року Літківською сільською Радою Броварського району Київської області, актовий запис № 12.. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що в них весь час була дуже гарна сім"я, але протягом останніх двох років відповідач провокує конфлікти, у вихідні та свята навмисно тікає з дому, каже, що йде на заробітки, але грошей додому не приносить. Вказує, що вони не розмовляють, не підтримують подружніх стосунків, грошей на ведення господарства він не дає. Все це дає підстави підозрювати відповідача в невірності, що він живе на дві сім"ї. На дорікання позивача відповідач реагує дуже агресивно. Вважає, що такі стосунки негативно впливають на виховання сина. Крім того її лякає стан відповідача, оскільки він весь час замкнутий, агресивний, сім"ї для нього не існує. Позивачка неодноразово просила відповідача змінити свою поведінку та ставлення до сім"ї, однак це позитивних наслідків не дало. Вважає, що шлюб їх існує формально, примирення недоцільне. Просип, шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважає, що надання строку для примирення недоцільне, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти заявленого позову заперечує, просить шлюб не розривати. Сторонам надавався строк для примирення. Розгляд справи після примирення було призначено на 22.09.2010 р. на 10-00 годин. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, пояснила, що строк наданий судом для примирення нічого не дав. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, але вважає що від нього нічого не залежить, оскільки позивачка категорично наполягає на розлученні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

До суду з заявою звернулася лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], яка 20 вересня 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу була поміщена до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра ЦРЛ [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що на даний час хвора перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворої, так як до суду надійшла письмова заява її матері [PERSON] в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 20.09.2010 року №3565 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворої, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою її здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого їй не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян посилаючись на те, що 23 серпня 2008 вона з відповідачем уклала шлюб. В даному шлюбі народився син [PERSON] [INFO]. Син проживає з нею на повному її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З відповідачем фактично сімейні стосунки припинила, з відповідачем з листопада місяця 2009 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В судовому засіданні Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. В порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України відповідача було повідомлено про час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про перенесення справи не надходило. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 23 серпня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Марганецького міського управління юстиції за актовим записом № 186. В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] - 23.02.2009 року. Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), посилаючись на те, що 23 серпня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб. В даному шлюбі народився син [PERSON] - [INFO]. Син проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Вона потребує матеріальної підтримки. Сімейне життя не склалося, з листопада місяця 2009 року фактично сімейні відносини припинилися. В судовому засіданні Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України належним чином про місце та час розгляду справи - повідомлений. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 23 серпня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Марганецького міського управління юстиції за актовим записом № 186. В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] - [INFO]. З листопада місяця 2009 року сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Син знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved