overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду, вказує, що перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 08 серпня 1997 року Відділом РАГС м. Рівне, актовий запис № 892. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них часто виникають сварки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, примирення між ними неможливе. Домовленості про утримання дітей між ними не досягнуто. Просить розірвати шлюб, дітей залишити на її утриманні, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ]А частини від заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] визнав позов повністю, згідний на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 1997 року Відділом РАГС м. Рівне, актовий запис № 892, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ГЮ №008254, виданим 08 серпня 1997 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ № 124006 від 12 грудня 2001 року та свідоцтво про народження серії 1-ГЮ № 027206 від 07 червня 2006 року). Сторони мають різні погляди на життя, подружнє життя виявилось невдалим. При з'ясуванні фактичних взаємин подружжя, вбачається, що подальше спільне життя подружжя неможливе, їхня сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), суд прийшов до висновку, що слід стягнути з [PERSON] аліменти у вказаному розмірі щомісячно від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст. 112, 180, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на її утримання. В позовній заяві позивачка вказує, що вона з відповідачем уклала шлюб 28 квітня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка у теперішній час мешкає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні. 06 травня 2010 року шлюб між сторонами по справі розірваний. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У теперішній час вона перебуває у декретній відпустці. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дочки, та кошти на її утримання у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною 3-річного віку. У судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнає. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 28 квітня 2007 року. \\а.с. 4\\ Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], \\а.с. 5\\, яка у теперішній час мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. \\а.с. 7\\ Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає необхідним задовольнити позов позивачки, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 червня 2010 року і до повноліття дитини, та кошти на утримання позивачки у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до 25 вересня 2010 року. [PERSON] вимоги позивачки підтверджуються копією паспорта, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання та іншими доказами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 02 квітня 1991 року в Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 06. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. В шлюбі перебуває вдруге. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, внаслідок чого виникають постійні скандали та непорозуміння. Шлюбні відносини припинені пять років тому. Сторони проживають окремо з липня 2010 року. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. На примирення не згодна. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові. Просила про задоволення позову, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу вважала доцільним розподілити порівну. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов в силу ст. 174 ЦПК України підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, що 02 квітня 1991 року в Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 06 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Разом з тим шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені пять років тому. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 28.05.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги не надає, аліменти за іншими виконавчими листами не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває. Домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, просила розглядати справу без її участі на позові наполягала (а.с.7). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути без нього (а.с.8). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.199 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с.4). Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає разом з позивачкою (а.с.5). Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обов'язку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, за станом здоров'я і матеріальному становищу останній в змозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

AT «Український інноваційний банк» (далі Банк) в особі Миколаївської філії звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.06.2007 року в загальній сумі 228935 грн. 43 коп., з яких: основний борг - 168437 грн. 95 коп. відсотки за користування кредитом - 33699 грн. 08 коп., пеня за порушення строку погашення відсотків - 8892 грн. 85 коп., комісія за супроводження кредиту 6810 грн. 04 коп. та пеня за порушення строку сплати основного боргу - 11095 грн. 51 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 червня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір за № 20-070609 згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит на купівлю автомобіля у розмірі 21769 доларів США строком до 17 червня 2014 року із сплатою за користування кредитом 12 % річних. Видача кредитних коштів підтверджена заявою на вихвачу готівки № 605 від 18.06.2007 року. Відповідач належним чином умови договору не виконує, кредитні кошти не повертає внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 228935 грн. 43 коп. Між тим, відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. На підставі ч. 2, ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 228935 грн. 43 коп. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 1820 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним укладений між нею, її матір'ю [PERSON] Леонінідвною, [PERSON] та відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу 62/100 частини домоволодіння по вул. 100 квартал, 14 в м. Миколаєві, та визнання права власності на 124/300 частини домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. 100 квартал, 14 в м. Миколаєві. Судом до участі у справі в якості третьої особи притягнуто [PERSON]. Позивач вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Адвокат позивача вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] просив про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] просив про розгляд справи у його відсутність, вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи Миколаївської Універсальної товаро-сировинної біржі у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність вказаних учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] являлась матірю [PERSON]. 18.12.2001 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого, був укладений договір № 1624 купівлі-продажу 62/100 частини домоволодіння 14 по вул. 100 квартал, в місті, Миколаєві. Договір був посвідчений Миколаївською Універсальною товаро-сировинною біржею. На підставі цього договору ММБТІ було проведено реєстрацію права власності на 62/100 частини домоволодіння 14 по вул. 100 квартал, в м. Миколаєві, згідно якого за кожним з покупців було зареєстровано право власності по 62/300 частини зазначеного домоволодіння. Сторонами виконані всі суттєві умови договору купівлі-продажу, передбачені ст. 224 ЦК УРСР. Продавець передав майно покупцям, а ті в свою чергу передали продавцю обумовлену сторонами вартість майна. Відповідач від нотаріального посвідчення договору ухилився. Строк позовної давності не порушений, так як про порушене право позивач дізнався тільки в даний час. При таких обставинах, в силу правил, встановлених ч. 2 ст. 220, ст.ст. 316, 317, 319, 655 ЦК України, позовні вимоги в частині визнання договору дійсним підлягають задоволенню. 25.06.2005 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 62/300 частини домоволодіння 14 по вул. 100 квартал, в м. Миколаєві. Спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк до нотконтори з заявами про прийняття спадщини не звертались. [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично спадщину прийняла. Постановою від 23.04.2010 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За такого, за [PERSON] слід визнати право власності на 124/300 частини домоволодіння 14 по вул. 100 квартал в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на житгєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 06.10.1995 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню, судовий збір при розірванні шлюбу підлягає стягненню з позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

11.08. 2010 року позивачка [PERSON]Д звернувся до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з Комунального підприємства "Центральна районна аптека № 18 смт. Недригайлів" на її користь 3373 грн. належної їй заробітної плати не виплаченої їй при розрахунку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Представник відповідача до суду не з"явився але позов визнали надавши до суду письмову заяву. Суд заслухавши доводи сторін, перевіривши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено що [PERSON]позивачка за даним цивільним позовом 23.08.1982 року була прийнята на посаду провізора-технолога Центральної районної аптеки № 18 смт. Недригайлів. Наказом № 58 від 31 травня 2010 року була звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України в зв"язку з виходом на пенсію. На момент звільнення і до нього часу підприємство не провело з позивачем повний розрахунок по виплаті заробітної плати. Відповідно довідки № 70 від 10.08. 2010 року заборгованість по заробітній платі підприємства перед позивачкою становить 3373 грн. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника з роботи виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 43 Конституції України передбачено гарантії держави щодо захисту права громадянина на одержання винагороди за працю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO]. Позивачка посилається на те,що відповідач є батьком [PERSON] і згідно закону повинен його утримувати, проте . проте з кінця 2009 року він цього не робить. Син в даний час постійно проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Вона отримає 130 грн. допомоги на утримання сина, але цього не достатньо. Відповідач постійно працює, має достатньо коштів для забезпечення її і дитини. Позивачка просить сягнути на утримання сина аліменти в розмірі 800 грн., щомісяця. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила, що син проживає з нею, знаходиться на її у триманні. Відповідач надав фіктивну довідку про доходи, так як вона прожила з ним 7 років і знає, скільки він заробляє. Відповідач щодня їздить на роботу на власному автомобілі і за таку зарплату, які він надав довідку, йому б просто невигідно було їздити. Потім він на своєму автомобілі цілий тиждень їздить по області, по магазинах, а не сидить дома. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він сина утримує, щодня привозить дитині їсти. Він працює менеджером і така робота і заробіток його влаштовують. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Позивачка надала докази, що Кара манко [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO](свідоцтво про реєстрацію шлюбу; свідоцтвом про народження дитини) і що син [PERSON], 06.08. [INFO] проживає з позивачкою знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 денного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. Так як батьки: позивачка [PERSON] та [PERSON] не домовилися між собою про спосіб утримання сина [PERSON], який на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, то сплачувати на утримання сина аліменти. Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається визначається судом. Якщо платник аліментів не має сталого заробітку , має мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, та при наявності інших обставин, з нього стягується аліменти в твердій грошовій сумі. З довідки ТОВ «ДіТрейд» слідує,що з січня 2010 року [PERSON] працює на посаді менеджера зі збуту і його заробіток в місяць становить - 930 грн.,тобто має постійний дохід, а тому аліменти на дитину слід стягнути в частці від доходу. Позивачка не надала доказів,що відповідач має ще інші доходи. Крім того, стягнула з відповідача судовий збір та витрати на інформаційно технічне забезпечення забезпечення. На підставі наведеного 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] 16598,83 грн. боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 листопада 2006 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого вона передала боржнику 9000 гривень на строк до 01 березня 2007 року. Однак на момент звернення до суду грошові кошти відповідачем так і не повернуто. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали, просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подали. Заслухавши позивача ат його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як убачається зі змісту ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що 04 листопада 2006 року у місті Рівне між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно даного договору [PERSON] передала [PERSON] 9000 гривень, а вона зобов'язалася повернути всю суму коштів до 01 березня 2007 року. 04 листопада 2006 року [PERSON] виконала свої зобов'язання та передала боржнику 9000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідач суму грошових коштів у строк, вказаний у розписці не повернув. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На момент укладення договору облікова ставка Національного банку України дорівнювала 8,5%. Крім цього, ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути 16\~598,83 грн., з яких 9000 грн. сума боргу за договором позики, 2167,50 грн. - відсотки від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, 697,50 грн. - три процента річних від простроченої суми та 4733,83 грн. - втрати інфляції, а також понесені позивачем судові витрати. На підставі ст.ст.526, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved