Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обгрунтування своїх вимог посилається на те, що в шлюбі з відповідачкою перебуває з 27 грудня 1975 року, в період якого у них народилися троє спільних дітей, які на даний час є повнолітніми. Спочатку їх сімейні відносини були добрими, але потім вони перестали розуміти один одного, що викликало сварки та суперечки в сім'ї та призвело до втрати почуттів між ними, поваги один до одного та віри в можливість подальшого спільного життя. Сімейно-шлюбні відносини вони припинили з травня 2008 року і з цього часу проживають окремо. Спір про спільне майно відсутній, але відповідачка не згодна вирішити питання розірвання шлюбу в позасудовому порядку, в звязку з чим він був змушений звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що підстав для відновлення сімейних стосунків з відповідачкою не має. оскільки вони на протязі двох років не проживають однією сімєю і за цей час він переконався в тому, що проживати з відповідачкою однією сімєю вони не будуть. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилась. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутність до суду не подала, в звязку з чим суд ухвалює розглядати справу за згодою позивача у відсутність відповідачки в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі даних та доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 грудня 1975 року, зареєстрованому Таромською селищною радою м.Дніпропетровська, актовий запис №105 (а.с.5). В період шлюбу у позивача з відповідачкою народилось троє спільних дітей, які на день зверненняпозивача з позовом до суду є повнолітніми(а.с.6,7) Спільне життя в сімї не склалося через побутові сварки та суперечки в сімї на протязі останніх років з приводу нерозуміння один одного та різного ставлення до сімейного життя, що привели до втрати сторонами почуття взаємної поваги, почуттів один до одного та віри в можливість подальшого спільного сімейного життя. З травня 2008 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть та фактично проживають за різними адресами на період розгляду справи судом, що вбачається з зазначених в позовній заяві адрес проживання сторін та підтвердив в судовому засіданні позивач (а.с.З). Спору про щодо розділу спільного майна подружжя не має та відсутні підстави вважати можливим послідуюче відновлення сторонами сімейно-шлюбних відносин та збереження сімї. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідачки, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України, оскільки вирішити спір щодо розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідно до вимог ст. 106 Сімейного Кодексу України позивач можливості позбавлений, оскільки відповідачкою такої згоди на розірвання шлюбу до органів РАЦС не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved