Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, який мешкає в м. Маріуполі по вул. Новоросійській, б. 10. кв. 16, заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2005 року по 01.03.2010 рік в сумі 5748 гривень 05 копійок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що ККП «Маріупольтепломережа» є постачальником теплової енергії в будинок № 10 по вул. Новоросійській в м. Маріуполі, де мешкає відповідач та є власником квартири № 16, плату за спожиту теплову енергію не вносить, в результаті чого за заявою ККП «Маріупольтепломережа» від 18.08.2009 року Приморським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2007 року по 01.07.2009 року в розмірі 3130 гривень 33 копійки. За заявою відповідача ухвалою Приморського районного суду від 04.09.2009 року судовий наказ було скасовано. Станом на 01.03.2010 року за ним рахується заборгованість в суммі 5748 гривень 05 копійок, яку просила стягнути з останнього, а також судові витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при подачі позову, у розмірі 30 гривень. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що між ним та позивачем немає договору про надання послуг, у зв'язку з чим він вважає, що між ним та позивачем існують відносини, які зобовязують його сплачувати позивачу за надані послуги. Він є власником квартири, а статті 66, 67 Житлового Кодексу України, на підставі яких позивач просить стягнути заборгованість стосується наймачів квартир, а не їх власників. Наданими послугами користувався, однак вони надавалися не якісно, тепломір в будинку встановлювався за його відсутністю. Крім того, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до заявлених вимог строком три роки з моменту подання зави позивачем до суду. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак позов підлягає задоволенню частково. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в одному будинку з відповідачем. Тепломір в будинку був встановлений в 2000 році за рішенням, прийнятого мешканцями будинку на зборах. Вона з моменту встановлення тепломіру щомісячно складає акти показань та розбіжностей з показниками ККП «Маріупольтепломережа» ніколи встановлено не було. Судом встановлено, що відповідач є власником та мешкає в квартирі № 16 будинку 10 по вул. Новоросійській в м. Маріуполі відповідно до особового рахунку № 109456 /а.с.4, 86,87/ та свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2005 року /а.с.88/. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач має перед позивачем заборгованість по сплаті за теплову енергію у період з 01.10.2005 року по 01.03.2010 рік в сумі 5748 гривень 05 копійок /а.с.3/, тобто не виконує обовязки, покладені на нього ст. 67, 68, 162, 179 ЖК України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверждених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року. Відповідно до досліджених в судовому засіданні матеріалів справи наказного провадження № 2н-1018/09, за заявою ККП «Маріупольтепломережа» від 18.08.2009 року Приморським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2007 року по 01.07.2009 року в розмірі 3130 гривень 33 копійки. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.09.2009 року вказаний судовий наказ скасовано. До комунальних послуг згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води. Згідно ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами ст. 526 ЦК України зобовязання повинно бути виконано належним чином та відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. За п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань приладів обліку води і теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача в тій частині, що послуги надавалися неякісно, оскільки відповідачем не надано жодних доказів надання позивачем неякісних чи неналежних послуг. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності у нього обовязку сплачувати надані послуги у звязку з відсутністю між сторонами договірних відносин, оскільки між сторонами існують фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, п. 18 яких передбачений обовязок споживача сплатити надані йому послуги в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. На зазначені правовідносини поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутність письмового договору в цьому випадку не позбавляє споживачів обовязку щодо оплати за надані їм послуги. Разом з цим, позивач пропустив передбачений ст. 257 ЦК Украиньї 3-х річний термін для звернення до суду, і суд не знаходить підстав для його поновлення, оскільки позивачем не ставилось питання про поновлення пропущеного строку та не надані докази, які свідчать про його зупинення або переривання. За судовим наказом №2н-1018/09 від 19.08.2009 року, який було скасовано, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості з 01.04.2007 року по 01.07.2009 року, тобто в межах встановленого 3-х річного строку. Відповідачем же відповідно до вимог ч. З ст. 267 ЦК України подано заяву про застосування позовної давності. У звязку з цим судом розглянуті лише взаємостосунки сторін в період з 01.04.2007 по 01.03.2010 рік, відповідно до чого з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 4773 гривень 51 копійка. На підставі ст. 67, 68, 162, 179 ЖК України, ст.ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 320. 526 ЦК України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверждених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, п. 18, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630,

Outcome: partial