Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що в період з 23.11.1990 року по 20.03.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON],[INFO] Зазначав, що під час шлюбу за спільні кошти вони придбали разом із матір»ю відповідача [PERSON] квартиру № 169, будинку №15 по булв. Кольцова у м. Києві. Зазначав, що на день розірвання шлюбу майнового спору між ним та його колишньою дружиною [PERSON] не було. Зазначав, що за життя між ним та [PERSON] була домовленість, що коли підросте їх донька, вказану квартиру буде відчужено на її користь, а тому він і не звертався із позовом до відповідачки про поділ майна. Оскільки [PERSON] одружилася у 2008 році вдруге, і померла у 2009 році, позивач вважає що його право власності порушене, а тому звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частину спадкового майна У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній та докази долучені до матеріалів справи. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, просили суд позов задовольнити. У судове засідання не з»явився відповідач [PERSON], подав до суду письмову заяву (а.с.25) про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини справи вказані у позовній заяві із якими погодилися відповідачі, а тому вказані обставини у порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Судом на підставі наданих сторонами у справі пояснень, наданих письмових доказів встановлене наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON]А, яка померла 06.09.2009 р, що підтверджено Свідоцтвом про смерть (а.с.13), з 23.11.1990 року по 20.03.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу та Свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с.10,11). Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі [PERSON] разом із своєю матір»ю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1997 року (а.с.14) придбали в рівних долях спірну трьокімнатну квартиру №169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві. Як встановлено у судовому засіданні із пояснень позивача, та що визнано відповідачем [PERSON] вказану квартиру було придбано за спільні гроши позивача та на той час його дружини [PERSON] та гроши відповідача [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні із пояснень позивача та визнано відповідачем [PERSON], що після розірвання шлюбу позивач [PERSON] та [PERSON] поділ спірної квартири не здійснювали, оскільки збиралися залишити її своїй доньці [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні із пояснень сторін у справі [PERSON] уклала щлюб із [PERSON], від цього шлюбу у [PERSON] народилась донька [PERSON],[INFO], але [PERSON] у 2009 році померла. Позивач у справі просив суд поновити йому строк позовної давності для зверення із вказаним позовом (а.с.27) посилаючись на те, що після смерті його колишньої дружини [PERSON], змінилися обставини, і він вважає, що його право власності може бути порушено, оскільки спірну квартиру було придбано за спільні гроши його та померлої [PERSON], і він не оспорював право власності на спірну квартиру лише з тих підстав, що не припускав, що [PERSON] вдруге створить сім»ю та народить дитину. Суд вважає, що строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причсин, та вважає за можливе його поновити. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішення спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно набутого майна,наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з»ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Згідно п.п.22,23 Постанови Пленуму Верховного суду України поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст.69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Згідно матеріалів справи вбачається обсягом набутого під час шлюбу майна є трьокімнатна квартира №169, будинку №15 по булв. Кольцова у м. Києві, яка придбана [PERSON] під час перебування у шлюбі із [PERSON], разом із своєю матір»ю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1997 року. Відповідно до ст.ст. 22, 23 КпШС Української РСР , який діяв на час виникнення у подружжя [PERSON] та [PERSON] майнових прав та обов»язків майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівним правами на майно, і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладені угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов»язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Згідно матеріалів справи, вбачається, що після розірвання шлюбу за життя [PERSON] поділу зазначеної квартири між співвласниками у порядку ст.29 КпШС Української РСР не здійснювалось, майнові угоди у порядку ст. 27 КпШС Української РСР співвласники між собою не укладали. Як вбачається із обставин встановлених у судовому засідання щодо джерела набуття квартири №169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві судом встановлено, у порядку ч.1 ст. 61ЦПК України, що вказана квартира була придбана за спільні гроші сім»ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається із матеріалів справи, що і було встановлено у судовому засіданні, про що не заперечували сторони спірну квартиру № 169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві, згідно договору купівлі продажу від 09.04.1997 року придбано у рівних долях [PERSON] та [PERSON], тобто по 1\\2 частині кожній. Ураховуючи, те, що відповідно до ст. 28 КпШС Української РСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, то суд вважає що спірна квартира на час її придбання була спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] по 1\\4 частині кожному, де інша 1\\2 частин спірної квартири належить на праві власності [PERSON] Оскільки спірна квартира набута померлою [PERSON] до одруження з [PERSON], то суд погоджується із позицією відповідача [PERSON] щодо визнання ним позову. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, показаннями свідків за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved