Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом і просить визнати дії відповідача, щодо відмови у перерахунку та виплаті їй підвищення до пенсії, як дитині війни, протиправною, а також зобовязати відповідача нарахувати та виплатити ї підвищення до пенсії за період з 01 січня 2009 року по день винесення судового рішення включно в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком. Позивач посилається на ті обставини, що є дитиною війни і згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте така доплата не здійснювалася у повному обсязі із посиланням на зупинення у 2007 - 2008 роках Законами України про державний бюджет на відповідні роки ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Не виплачувалася така доплата і у 2009 - 2010 роках. Вважає відмову відповідача неправомірною, виходячи із того, що рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України окремі положення Законів України про Державний бюджет на 2007 рік та на 2008 рік щодо зупинення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідач подав заперечення на позов із змісту якого вбачається, що Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачене тридцяти відсоткове підвищення пенсії особам, що мають статус дітей війни і приводу обмеження у таких виплатах Конституційним Судом України були прийняті відповідні рішення. Проте цим же Законом України передбачено, що фінансування таких виплат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Позивач в судове засідання не зявилася. Згідно поданої заяви, позивач підтримує позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути буз її участі. Відповідач також в судове засідання представника не направив, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання. Як вбачається із поданої заяви, відповідач просить у задоволенні позову відмовити, а також просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що позивач у відповідності до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням №129239, виданим 27 травня 1999 року управлінням праці та соціального захисту населен-» І Галицької районної державної адміністрації. Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, із: 1 дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальнії допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на тридцять відсотків мінімальна І пенсії за віком. Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст : ; Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено. Також Законом Україна І "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актіз І України" текст ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено у новій і редакції, згідно якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримань:; 1 чи держаної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищень:^ І у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по спраь: І №1 - 29/2007 були визнані неконституційними положення ст. 111 Закону України "Про! Державний бюджет України на 2007 рік", а отже відновлено дію ст. 6 Закону України "Про І соціальний захист дітей війни". Крім цього рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року було визнано такими що не відповідають Конституції України положення розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про І Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів І України". Відповідно до резолютивних частин вказаних рішень Конституційного Суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей І законів, що визнані неконституційними. Також рішення Конституційного Суду України є обов'язковими для виконання на всій території України. Всупереч вказаним обставинам, управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі підвищення пенсії позивачу не проводилося і належні позивачу до виплати суми не нараховувалися та не виплачувалися у встановленому розмірі. Обмеження будь - яких прав чи свобод людини можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України і може мати місце в умовах воєнного або надзвичайного стану. Інші випадки зменшення обсягу гарантованих прав та свобод людини не допускається. Тому такі дії відповідача щодо не проведення підвищення пенсії позивачу на тридцять відсотків мінімальної пенсії за віком є неправомірними. За таких обставин суд вважає, що порушено право позивача на отримання підвищення пенсії в розмірі, визначеному Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст. З Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом України, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативними актами. Також ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін у чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Тому суд також вважає, що встановлення з 01 січня 2008 року постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" механізму реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", згідно якої дітям війни до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни є істотним звуженням обсягу прав осіб, які мають статус дітей війни, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законами України про Державний бюджет на відповідні роки були встановлені розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виходячи із вказаних розмірів, слід проводити розрахунок недоплаченої щомісячної державної допомоги до пенсії. Оскільки, як було зазначено вище, рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року щодо даних правовідносин мають преюдиціальне значення, а також враховуючи викладену у рішеннях мотивацію, Конституційний Суд України вважає в цілому такою, що не відповідає ст. ст. 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 92, 95 Конституції України практику зупинення законами України про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій та гарантій, тому відповідач зобов'язаний проводити нарахування і виплату позивачу пенсію з врахуванням надбавки, як дитині війни і у 2009 2010 роках відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" у редакції, що діяла до внесення до вказаного Закону України змін підпунктом 2 пункту 41 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і відповідач зобовязаний здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням розміру щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно за періоди, із 01 січня 2009 року по 26 серпня 2010 року включно. Позивач також просить визнати відмову відповідача щодо перерахунку пенсії протиправною. Проте висновки суду щодо обовязку відповідача здійснити позивачеві нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» грунтуються на неправомірності дій відповідача щодо невиконання вимог вказаного Закону України, тому суд вважає, що вирішення позовних вимог у вищезазначений у мотивувальній частині судового рішення спосіб, повністю відновлює порушені права позивача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 22, 124 Конституції України, ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6 - рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10 - рп/2008,

Outcome: approved