Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 08.10.1994 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки з відповідачкою припинені в грудні 2009 року. Однією сімєю вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання сімейних стосунків стали постійні сварки на побутовому грунті, які часто відбувались в присутності їхнього сина, що негативно впливало на його виховання. На теперішній час він проживає з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати шлюб. Вважає, що шлюб з відповідачкою носить формальний характер, примирення не можливе та просить розірвати останній. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка в попередньому судовому засідання позовні вимоги визнала та просила розірвати шлюб з позивачем. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням зазначених положень закону, обставин по справі на які посилаються сторони та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням рішення в попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.10.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів, актовий запис №969 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначили в попередньому судовому засіданні сторони з грудня 2009 року вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати шлюбні відносини та жити разом. З урахуванням зазначених вище положень закону та обставин по справі, враховуючи, що протягом наданого судом тримісячного строку для примирення, останнє не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам останніх, а тому позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути сплачені останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved