Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

позивачка звернулась із позовом, в якому зазначає, що відповідачка поширила про неї недостовірну інформацію про її захворювання заразною нашкірною хворобою, яка передається іншим особам, так як чоловік відповідачки, спілкуючись із позивачкою також захворів на дану хворобу. Крім того 8 березня 2009 року, перебуваючи на ринку м. Андрушівки відповідка при зустрічі із позивачкою в присутності сторонніх осіб плюнула на позивачку. Позивачка вважає, що поширенням недостовірної інформації про її захворювання та діями, що виразились у плюванні відповідачка принизила її честь та гідність та завдала їй моральної шкоди. Просила зобов'язати відповідачку спростувати поширену нею інформацію на засіданні виконкому Гальчинської сільської ради за місцем проживання сторін та вибачитись перед позивачкою, а також стягнути на її користь моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та пояснила, що працює вчителем в Андрушівській гімназії, тобто спілкується як з дітьми, їх батьками та колегами по роботі, щорічно проходить медогляд, ніколи не хворіла ніякими венеричними та дерматологічними хворобами. Тому поширена відповідачкою інформація э неправдивою та негативною. Оскільки з відповідачкою вони перебувають в давніх неприязнених стосунках, то [PERSON] при будь - якій нагоді наносить їй образи. Так, 8 березня 2009 року, коли вона перебувала на ринку м. Андрушівки, де завжди велике скупчення людей, серед яких багато знайомих, [PERSON] йдучи їй назустріч повернулась до позивачки та плюнула на неї, проявляючи тим самим свою зневагу і це в міжнародний жіночий день, коли всіх жінок вітають та дарують квіти. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 8 березня 2009 року вона була на ринку та будь-яких дій щодо позивачки не вчиняла. Щодо наявності у позивачки вавок в 1994 році вона вважає, що вони у неї були, оскільки тоді їх сімя ще перебували у дружніх стосунках і після спілкування із [PERSON] вавки появились і в чоловіка відповідачки. Однак даної інформації вона з того часу ніколи нікому не поширювала, а сказала лиш самій позивачці у судовому засіданні при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про спростування недостовірної інформації про інтимні стосунки з її чоловіком, в результаті чого появились вавки у чоловіка. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні між сторонами склались неприязні відносини, що і викликало ряд звернень до суду. В 2009 році в провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, в якій [PERSON] просила спростувати неправдиву інформацію, поширену [PERSON] про інтимні звязки [PERSON] із її чоловіком . 30.01.2009 року по даній справі винесена ухвала про закриття провадження в звязку з відмовою позивачки від позову. Відповідачка стверджувала, що лише в судовому засіданні при розгляді тієї справи вона повідомила позивачці про те, що вона заразила її чоловіка нашкірною хворобою, що й давало їй підстави припускати наявність інтимних стосунків. Із пояснень позивачки вбачається, що дійсно при розгляді попередньої справи вона почула такі звинувачення від відповідачки. Будь-яких інших осіб, яким була поширена така інформація, позивачка не назвала. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] зверталась до неї як директора ліцею, де працює позивачка, з приводу негативної поведінки [PERSON], однак по інших подіях, а інформації про заразну хворобу [PERSON] вона не повідомляла. Таким чином суд вважає, що відповідачка інформацію про хворобу позивачки використала лише як доказ в іншій цивільній справі та нікому крім позивачки не повідомляла. Таким чином з врахуванням п. 17 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в задоволенні позову в частині спростування недостовірної інформації та принесення вибачень слід відмовити. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що 8 березня 2009 року вони знаходились на ринку м.Андрушівки та були свідками того, як [PERSON] плюнула на [PERSON] При цьому як позивачці так і зазначеним свідкам, кожному з них окремо судом задавалися конкретні питання щодо обставин даної події. їх відповіді були послідовні та узгоджувались між собою, як щодо дати, місця та часу події, присутності інших осіб, напрямку руху. Із їх пояснень встановлено, що подія відбулась близько 9.00. години в останньому ряду ринку неподалік ветаптеки. [PERSON] рухалась назустріч [PERSON], а слідом за нею йшов її чоловік та дочка. Порівнявшись із [PERSON] відповідачка плюнула на неї. Заперечення відповідачки, що вона в цей день знаходилась вдома і нікуди не виходила не підтвердилось в судовому засіданні. Свідок [PERSON] чоловік відповідачки, у своїх поясненнях в судовому засіданні повідомив, що він не памятає, де він був 8 березня 2009 року, не памятає, щоб у них вдома були гості. І лише після репліки відповідачки „не були ми ніде, почав стверджувати, що не був на ринку з дружиною. Згідно заперечень відповідачки на позовну заяву (а.с.8) крім членів її сімї інших свідків, які могли б підтвердити іі перебування вдома 8 березня 2009 року не було. Не повідомляла вона про них і в своїх поясненнях в судовому засіданні, стверджуючи, що була вдома зі своєю сімєю. І лише після тривалого розгляду справи відповідачкою заявлено клопотання про допит свідка дубини Н.В., яка в той день була в них в гостях. І хоч клопотання про допит даного свідка було заявлене в ході розгляд) справи, позивачка та її представник не заперечували проти його задоволення, тому суд для всебічного і повного зясування обставин справи допитав даного свідка. Однак у відповідях свідків [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та самої відповідачки на одні і ті ж запитання містяться суттєві суперечності щодо часу приходу гостей та їх повернення та складу присутніх осіб. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] публічно образила позивачку, плюнувши на неї та спричинила їй моральну шкоду, чим порушила право позивачки на повагу її честі та гідності. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Ст.297 ЦК України регламентує право фізичної особи звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 27.02.2009 р. №1 Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також-ділової репутації фізичної чи юридичної особи», під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій його заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправним діянням заподіювана і провини останнього в його заподіянні. Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Моральна шкода, що завдана позивачу діями відповідачки полягає в тому, що нею вчинена дія, яка принижує честь і гідність позивачки в очах оточуючих, багато з яких знають позивачку у зв'язку з її професійною роботою, оскільки вона тривалий час працює вчителем, вчинена в досить людному місці при значному скупченні людей в день жіночого свята. А тому, враховуючи обсяг, характер та тривалість моральних страждань завданих позивачу дією образливого характеру, що призвело до душевних страждань, виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 700 грн.. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial