Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

16 листопада 2009 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач, посилався на те, що 2 вересня 2009 року на проспекті Леніна біля будинку № 16 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його автомобіль був пошкоджений, а йому, як власнику автомобіля, завдано матеріальну шкоду. Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2009 року винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія тролейбусу ХКП «Міськелектротранс» д/н 3302 - [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, позивач просив відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в сумі 4316 грн., а також понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. 29 січня 2010 року [PERSON] доповнив свій позов вимогами про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив в 1699 грн. та збільшив суму витрат на правову допомогу, які просив стягнути з відповідача на його користь, до 2000 грн. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позов підтримав в повному обсязі. Представник Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його недоведеність. 3-я особа [PERSON] до суду не зявилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, письмових заперечень на позов не подала. Представник Харківської міської ради проти задоволення позову заперечував. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 2 вересня 2009 року о 12 год. 43 хв. на пр. Леніна біля буд. 16 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса ХКП «Міськелектротранс» д/н 3302, під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю [PERSON] спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2009 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу водія тролейбусу - [PERSON] (а.с. 5). При цьому судом встановлено, що [PERSON], керуючи тролейбусом д\\н 3302, не обрала безпечний інтервал руху, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Відносно [PERSON] протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушень ним Правил дорожнього руху України встановлено не було. На підтвердження понесених витрат, повязаних з ремонтом автомобіля внаслідок ДТП, [PERSON] надав квитанцію про оплату дзеркала та скла до нього на загальну суму 4316 грн. (а.с. 85). Наявність саме таких механічних пошкоджень автомобіля [PERSON], внаслідок ДТП підтверджується довідкою Відділу Державтоінспекції (а.с. 6). Відповідач, в особі свого представника, розрахунок спричиненої позивачу матеріальної шкоди не оспорив. З огляду на вищезазначене, суд вважає вимоги про відшкодування матеріальної шкоди [PERSON], завданої внаслідок ДТП обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. Обґрунтовуючи спричинення моральної шкоди, внаслідок ДТП, яке сталося 2 вересня 2009 року, [PERSON] посилався на порушення права власності, нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя та перебування тривалий час автомобіля у несправному стані. Вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. З квитанції, яку позивач надав в якості доказу по справі на підтвердження розміру завданої шкоди, вбачається, що дзеркало заднього виду та скло до нього [PERSON] придбав вже 4 вересня 2009 року, тобто через два дні після ДТП. Доказів перебування автомобіля тривалий час у несправному стані, а також неможливості тривалий час його експлуатувати, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 2\~000 грн., підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 2 ч.2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Витрати, понесені позивачем на правову допомогу в сумі 500 грн., сплачені адвокату [PERSON] за правову допомогу (а.с. 10) підлягають стягненню з відповідача. Розмір цих витрат не перевищує суму, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави. В частині відшкодування 1500 грн. на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Правовий статус особи, яка надає правову допомогу визначений ст. 47 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Згідно до п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатив 1500 грн. за представництво своїх інтересів в суді адвокату [PERSON], який під час провадження по справі брав участь у її розгляді, в якості представника позивача. Питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, вирішується судом відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial