Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти в сумі 41988,50 гривень, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період відповідно з 01.07.2007 року по 01.07.g010 року, та 120 гривень судових витрат, мотивуючи це тим, що він має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4-категорїї та працює в зоні гарантованого добровільного відселення. Вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постанорою КМУ №836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ «Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порушує його права. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянуті^ справу у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду лисф в якому просить розглядати справу у його відсутність, зазначивши також про невизнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах строку звернення з позовом до суду та на підставі наданих довідок про розмір виплат компенсаційних коштів. Судом встановлено, що позивач працює в зоні гарантованого добрЬвільного відселення, отримує компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ... , яким встановлені компенсації та доплати громадянам1, що проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус...», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, щомісяця. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних.! плат, які діяли у вказаних періодах, а саме: . - з 01.07.2007 року - 440 грн - з 01.04.2009року - 625грн.; - з 01.10.2007 року-460 грн - з 01.07.2009року - 630грн; -з 01.01.2008 року - 515 грн - з 01.10.2009 року - 650 грн -з 01.04.2008року - 525грн.; - з 01.11.2009 року - 744 грн > - з 01.10.2008року - 545грн.; - з 01.01.2010 року - 869 грн - з 01.12.2008року - 605грн.; - з 01.04.2010 року - 884 грн. В зв'язку з викладеним, розмір недовиплачених позивачу коштів за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення, передбачених ст. 39 вищевказаного Закону, становить за мінусом одержаних коштів щомісяця, в розмірі 367,50 грн., - 41988,50 грн., за період з 01.07.2007 року по 01.07.2010 року. Проте, належні позивачу виплати виплачуються в розмірі, передбаченому Постановою КМ України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи». Вирішуючи питання, положення якого нормативно-правового акту слід застосували до спірних правовідносин, суд виходить з наступного: відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. (| Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів та підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру допомог позивачеві застосуванню підлягають норми ЗУ «Про статус....» Однак, згідно пп. 8 п. 28 розд. Ц ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік», громадянам,що проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів, харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно пп. 9 п. 28 розд. II цього Закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом*! Міністрів України. Таким чином, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну Силу, але по різному регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не . ЕІ 11 встановлює пріоритету застосування того чи шшого закону, тому числі залежно від і предмета правового регулювання. Немає, також, і закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас, Конституційний | Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі',про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних вцрюсі^і не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовим,^ а^уами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження, щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено сфмимщим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Разом з тим, судом враховується, що положення п.п. 8, 9 пункту 28 розд. .[II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р.», яким фактично змінено на 2008 рік дію Закону «Про статус...», в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відпрвіднр до мінімальної заробітної плати , і абз. 2,3,4 частини першої статей 37, 39 Закону України «Про ї статус...», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними. Проте, зазначені положення втратили чинність з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, а тому до вказаної дати відповідач п равомірно здійснював виплати в розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р». Суд погоджується з доводами позову про те, що вимоги Закону "Про відповідачем порушувались, позивач не отримував зазначених кошт в відповідних тому вимоги позову, в частині прав позивача на отримання сум компенсацій в передбачених ст.39 ЗУ «Про статус...» є обґрунтованими. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, г ов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської ка гастррфи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України -, за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені таким є відповідач. З огляду на зазначене, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial