Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості житлового будинку, розташованого за адресою : смт. Білолуцьк, вул. Московська, 140 Новопсковського району Луганської області у розмірі 13713 грн. З метою зясування справжньої вартості житлового будинку, просив витребувати з Новопсковського РБТІ відомості про його вартість на момент розгляду справи. Під час судового розгляду справи позивач та його представник не змінювали підставу та предмет позову, та не збільшили розмір позовних вимог, просили суд стягнути грошову компенсацію вартості будинку зазначену в позовній заяві у розмірі 13713 грн. Не наполягали на вимогах про зясування вартості житлового будинку. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно набула права на майно, яке повинно належати йому, як єдиному спадкоємцю після смерті матері [PERSON], а саме: будинок, розташований за адресою: смт. Білолуцьк вул. Московська, 140 Новопсковського району, та згодом розпорядилася майном, подарувавши його іншій особі. Про безпідставність набутого майна свідчить той факт, що відповідач незаконно та недобросовісно отримала свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок. Зазначене викладене й в рішенні Новопсковського районного суду від 25.09.2008 року у справі за позовом прокурора Новопсковського району в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Відповідно до даного рішення суду свідоцтво про право на спадщину за законом видане 09.02.2005 року на імя [PERSON] Новопсковського нотаріальною конторою на вищезазначений житловий будинок, визнано недійсним. Також позивач зазначив, що він зазнав збитків у вигляді втрати вартості житлового будинку, що у чинність ст. 22 ЦК України підлягає відшкодуванню. Представник позивача підтримала доводи свого довірителя, просить позов задовольнити, та стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію вартості житлового будинку, посилаючись на норми ст.ст. 1212,1213 ЦК України. Представник відповідача заперечувала проти вимог позивача, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначила, що [PERSON] отримала вищевказаний житловий будинок у власність цілком на законних підставах, так як вона була спадкоємицею свого рідного брата [PERSON], який помер 04.07.2001 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом було їй видане 09.02.2005 року державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори. 18.03.2005 року [PERSON] розпорядилася житловим будинком, який належав їй на праві приватної власності, подарувавши його [PERSON], що підтверджено договором дарування жилого будинку, який на сьогоднішній день є чинним, оскільки невизнаний у судовому порядку недійсним. Доводи позивача про те, що нібито судом встановлено, що [PERSON] незаконно і недобросовісно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок вважає необгрунтованими, оскільки в тексті рішення Новопсковського районного суду від 25.09.2008 року вказано про те, що [PERSON] не мала права на спадкування після смерті свого брата [PERSON] Дані обставини були встановлені лише 25.09.2008 року, а на момент отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2005 року [PERSON] все ж таки мала право на спадкування , та реалізувала своє право, оформивши в нотаріальній контрі свідоцтво про право власності на спадщину.. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, пояснення свідка, перевіривши матеріали справи, повно та всебічно з»ясувавши обставини справи прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.02,2005 року Новопсковською державною нотаріальною конторою на ім»я відповідача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її рідного брата - [PERSON], померлого 04.07.2001 року. При видачі даного свідоцтва не був встановлений факт наявності заповіту , складеного [PERSON] на користь своєї дружини [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я [PERSON] було видано на підставі рішення Новопсковського районного суду від 19.01.2005 року по цивільній справі № 2-100/2005 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, згідно якого [PERSON] надано додатковий строк для прийняття чи неприйняття спадщини, що залишилися після смерті її брата - [PERSON] Ухвалою Новопсковського районного суду від 25.07.2008 року вищевказане рішення Новопсковського районного суду від 19.01.2005 року було скасовано за нововиявленими обставинами, так як при ухваленні рішення суду по цивільній справі № 2-100/2005 р. не були предметом дослідження факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], наявність заповіту та наявність спадкоємців померлої [PERSON], якими на час вирішення справи був [PERSON] Згодом, ухвалою Новопсковського районного суду від 01.08.2008 р. позов по вищезазначеній цивільній справі за заявою позивача було залишено без розгляду. Рішенням Новопсковського районного суду від 25.09.2008 року у справі за позовом прокурора Новопсковського району в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім»я відповідача [PERSON] 09.02.2005 року Новопсковською державною нотаріальною конторою на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою : смт. Білолуцьк, вул.Московська,140 Новопсковського району Луганської області , що залишився після смерті [PERSON], померлого 04.07.2001 року. Зазначені обставини визнані сторонами під час попереднього судового засідання, та встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, які набрали законної сили, тому у чинність частин 1, 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] після отримання свідоцтва про право власності на спадщину на вищезазначений будинок, 18.03.2005 року розпорядилася житловим будинком, який належав їй на праві приватної власності, подарувавши його [PERSON], що підтверджено договором дарування жилого будинку від 18.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу і зареєстрованим у реєстрі за № 160. Станом на момент розгляду даної справи вказаний договір дарування не визнаний у судовому порядку недійсним. Відповідно до ч.І ст.З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів, про що також зазначено і в ч.І ст. 16 ЦК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається зі змісту обставин, викладених позивачем в позовній заяві, підставою для звернення з позовом до суду стало безпідставно набуте відповідачем майно у вигляді будинку, яке на думку позивачу належить йому. Статтею 1212 ЦК України передбачений спосіб захисту порушеного права у разі набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, який полягає в тому, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) , зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа, зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. д* З аналізу даної норми вбачається, що способом захисту порушеного права у разі набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є повернення безпідставно набутого майна, що повинно бути зазначено позивачем в позовних вимогах. Вказаний позивачем в наданій до суду позовній заяві спосіб захисту порушеного права, тобто вимоги про стягнення грошової компенсації вартості житлового будинку, не передбачений ні ч.2 ст. 16 ЦК України , ні ст.1212 ЦК України. Відповідно до вимог ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed