Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, і свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2008 року він та відповідач [PERSON] уклали договір позики в усній формі - позивач позичив відповідачу 14132 грн. Позивач неодноразово намагався повернути запозичені кошти в сумі 14132 грн., звертаючись до відповідача в усній формі. Відповідач посилався на свій нестабільний фінансовий стан та просив надати пільги щодо повернення боргу, на що позивач погодився при виконанні певних умов та склали угоду (розписку): сума боргу зменшиться до 10815 грн. у тому випадку, якщо ця сума буде повернута до 25.01.2009 року; у випадку невиконання боржником попередньої умови угоди, то з 01.02.2009 року боржник зобов'язується повернути всю суму в розмірі 14132 грн. Наведені обставини підтверджуються борговою розпискою позичальника від 12.01.2009 року. Станом на 01.07.2010 року відповідач частко виконав свої зобов'язання, здійснивши погашення боргу на суму 2879.10 грн., тобто 14132 грн. - 2879.10 грн. = 11252,9 грн. залишок основного боргу. Оскільки відповідач неодноразово порушував обіцянки, вимушений був звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 11252,9 грн. та понесені ним судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на його користь 11252 грн. 90 коп. боргу та понесені ним судові витрати по справі 113 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач [PERSON] визнав суму боргу у розмірі 11252 грн. 90 коп., згоден з відшкодуванням судових витрат. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.12.2008 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики в усній формі, а 12.01.2009 року оформлена відповідна розписка, згідно якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 14132 грн. 00 коп., а відповідач зобовязувався повернути йому до 25.01.2009 року суму коштів 10815 грн. 00 коп., або в разі неповернення 10815 грн. 00 коп. до 25.01.2009 року з 01.02.2009 року зобовязувався повернути йому всю суму боргу в розмірі 14132 грн. 00 коп., що підтверджується письмовою розпискою відповідача /а.с.5/. З вказаної письмової розписки відповідача вбачається, що відповідач повернув 2879 грн. 10 коп. боргу, але до теперішнього часу не повернув суму боргу за договором позики у розмірі 11252 грн. 90 коп. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності з вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем і відповідачем було укладено договір позики від 01.12..2008 року, про що відповідач [PERSON] надав розписку позичальника від 12.01.2009 року. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В договорів позики встановлений граничний строк повернення 01.02.2009 року, однак відповідач цього не зробив і позику повернув лише частково, та відмовляється в добровільному порядку повернути залишок суми позики у розмірі 11252 грн. 90 коп., тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 113 грн. 00 коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved