overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1549 грн. 82 коп. та судових витрат по справі, (а.с.2) В обґрунтуванні позову посилається на те, що у відповідності з відкритим особовим рахунком на ім'я [PERSON] КП «Світловодський міський водоканал» проводилось забезпечення відповідача питною водою та водовідведенням та укладеного договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 24 вересня 2009 року. У [PERSON] перед позивачем виник борг за надані послуги в сумі 1549 грн. 82 коп., за період з 01 грудня 2005 року по 01 березня 2010 року. Добровільно сплатити даний борг відповідач не погоджується, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст.74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 24 вересня 2009 року між КП «Світловодський міський водоканал» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. (а.с.3-4) Згідно умов договору відповідач зобов'язаний щомісяця, не пізніше 20 числа кожного місяця сплачувати за надані послуги за постачання холодної води та водовідведення. З 01 грудня 2005 року по 01 березня 2010 року відповідач за послуги водопостачання та водовідведення не сплачувала, тому станом на 01 березня 2010 року борг становить 1549 грн. 82 коп. Згідно п.п.5 п.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення,, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі повинні вносити плату за комунальні послуги щомісяця. Таким чином, судом встановлено, що відповідач протягом 5 років не проводив оплату за надані послуги водопостачання та водовідведення, ухиляється від виконання своїх обов'язків по договору, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від оплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а судові витрати з ІТЗ - на користь позивача, (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

07 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь у зв'язку з навчанням в розмірі 25 % всіх видів доходів відповідача, посилаючись на те, що її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20.09.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 332. Батько не сплачував аліменти до досягнення повноліття. На теперішній час [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення Слов'янського державного педагогічного університет)'. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не працює за станом здоров'я бо є інвалідом 3-ої (третя) групи. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач подав заяву в якій з вимогами про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 всіх видів доходів на навчання згоден але визнає частково, згоден на у розмірі 1 /8, бо є інвалідом третьої групи, і не працює за станом здоров'я. Вислухавши думку позивача, відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO], її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства. З позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON]А навчається на першому курсі денного відділення Слов'янського державного педагогічного університету за рахунок коштів держбюджету (стипендію не отримує), строк навчання з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 07.06.2010 року. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги частково, визначивши розмір аліментів на навчання в розмірі 1/8 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, бо він є інвалідом 3 групи і не працює за станом здоров'я. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років, за умові, що вони можуть надавати таку допомогу. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 51 гривні 00 коп. належить стягнути з відповідача. Аналогічно, у відповідності з положеннями ч.3 ст. 81 ЦПК України з відповідача належить стягнути і витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в розмірі 120 гривень 00 копійок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

Позивачка свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Просить визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та доплатити з підвищенням їй на 20% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2009 року по час винесення рішення суду. В судове засіданні сторони не з'явились. Від них надійшли клопотання про розгляд справи в їх відсутність. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач відповідно до ст.ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей» не зупинено. Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімму. встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни, як зазначалося вище, є Закон України Про соціальний захист дітей війни" Таким чином, територіальні органи Пенсійного фонду України у 2009 році повинні діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. ЗУ «Про державний бюджет на 2010 рік» також дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей» не зупиняв. З 01.01.2009 року по теперішній час позивач отримує підвищення до пенсії в розмірі 49 грн. 80 коп., що не відповідає встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» позивачу слід нарахувати доплату до пенсії за 2009 рік виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком в сумі 498 грн. Для визначення розміру мінімальної пенсії за віком відповідачу слід керуватися ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого нормативно- правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене суд вважає, що доводи відповідача в заперечення на позов є необґрунтованими. 4

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

[PERSON] з 4.05.1994 року перебувала в шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу вона 19.08.1994 року народила дочку [PERSON] , а 23.11.1995 року дочку [PERSON] . Діти проживають з матірю. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17.03.2009 року було постановлено стягувати аліменти з [PERSON] на утримання дітей по Ул частині його доходу. [PERSON] звернулась в суд з позовом в якому просить збільшити розмір аліменти на утримання обох дітей в розмірі по 917 грн. щомісячно . В обґрунтування позовних витяг покликається на те , що в даний час матеріальне становище відповідача змінилося . Він не отримує офіційного доходу і сплачує на утримання кожної дочки по 85 грн. аліментів . У відповідності до Закону України « Про державний бюджет України на 2010 рік» встановлено , що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць становить 917 грн. Діти живуть з нею , вона не працює , а дочка [PERSON] важко хворіє , то відповідач повинен сплачувати аліменти виходячи з розміру Уі частини від прожиткового мінімуму. [PERSON] позов визнав частково , пояснив , що він є батьком дітей і тому згідний сплачувати аліменти на їх утримання , але не в такому розмірі, як вимагає позивачка. Він згідний сплачувати аліменти по 175 грн. на кожну дитину. Це викликано тим , що він в даний час не працює , бо не може знайти роботу. На початку липня 2010 року їздив на заробітки в Москву , пропрацював там до середини серпня , але грошей йому не заплатили. Позивачка в судовому засіданні зменшила позовні вимоги в і просила стягувати аліменти з відповідача в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей такого віку як її дочки на кожну дитину. Позов підлягає у задоволенню з таких підстав. Як видно з копії свідоцтва про одруження , то сторони перебували в шлюбі з 4.05.1994 року. Відповідач є батьком дитини дочок [PERSON] і Ольги 1994 і [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей . Позивачка не представила суду жодного доказу на підтвердження того , що відповідач в даний час працює і який дохід у нього є і що він має матеріальну можливість сплачувати аліменти по 917 . грн.. щомісячно. Обовязок доказування цього покладається на неї. Разом з тим , у відповідності до ч.2 ст .182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму. Тому суд при визначенні розпірку аліментів виходить з того , що мінімальний розмір аліментів встановлений ст. 182 ч.2 СК України , цей розмір влаштовує позивачку . а тому з нього розміру виходить суд .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним посилаючись на те, що 12 грудня 1997 року між його дружиною [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по вул.. Дунаєвського, 66 м. Полтави. Договір укладений на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі. Всі умови договору виконані сторонами в повному обсягу. У зв»язку з тим,що вказаний договір не був оформлений нотаріально,звернувся до суду з позовом про визнання договору дійсним . У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити Згідно протоколу судового засідання від 10.08.2011 року Советського районного суду м. Макіївки Донецької області відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в її відсутність. Треті особи виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради, ПП ПБТІ «Інвентаризатор», Друга полтавська державна нотаріальна контора, Полтавська регіональна аграрно-промислова біржа в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причина неявки невідома. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність третіх осіб, що не з»явились в судове засідання. Суд , заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 12 грудня 1997 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила 3/10 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд за адресою м. Полтава, вул.. Дунаєвського,66. Позивач є чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу ( а.с, 11). 16 жовтня 2008 року [PERSON] померла. Позивач в установленому порядку звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті дружини. 07 травня 2002 року [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] в установленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ 21013 . Право власності на 3/10 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд за адресою м. Полтава, вул. Дунаєвського,66 зареєстровано за [PERSON] згідно реєстраційного посвідчення виданого КП ПБТІ «Інвентаризатор» (а.с.7). Договір купівлі продажу вказаного нерухомого майна нотаріально не був посвідчений. Згідно частини 2 статті 220 ЦК України ,якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У ході судового засідання судом добуто достатньо доказів того, що сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

05.05.2010 року ВАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.05.2008 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір за яким відповідачка отримала кредит в сумі 16667 грн. із встановленням плати за користування кредитом в розмірі 24 % річних та щомісячної плати у вигляді комісії за обслуговування кредиту в розмірі 166 грн. 67 коп., з терміном користування кредитними коштами по 21.05.2010 р.. Відповідачкою [PERSON] умови кредитного договору не виконуються. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 31929 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, з установи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.62), а також копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, зі змісту якого вбачається що назву відповідача було змінено на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (а.с.64). Відповідачка [PERSON] про день та час слухання справи повідомлена через оголошення в пресі, в порядку ст.74 ч.9 ЦПК України (а.с.60). Відповідно до положень ст.ст. 77; 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 21.05.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №364/21 за яким відповідачка отримала кредит в сумі 16667 грн. на період до 21.05.2010 року під процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 24% річних (а.с.4-8). Додатком до кредитного договору є графік погашення кредиту і відсотків, узгоджений між сторонами (а.с.12). Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Умови Договору відповідачкою [PERSON] порушено, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий ВАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с.9). Статтями 536; 546 ЦК України передбачено обовязок боржника сплачувати проценти. Розмір заборгованості по відсотках становить, за розрахунками позивача з якими погоджується суд, - 7777 грн. 26 коп. Крім того до стягнення підлягає і комісія за обслуговування кредиту у розмірі 3833 грн. 41 коп., а також плата за пропуск платежів 3651 грн. 50 коп.. Зважаючи на вище викладене позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачка [PERSON]. порушила умови кредитного договору і не повернула кредит у встановлений договором термін. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 20 червня 1992 року між нею та відповідачем у Радивонівській сільській раді Великобагачанського району був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В звязку з тим, що стосунки між нею та чоловіком погіршились внаслідок несумісності характерів, сварок через зловживання відповідачем спиртними напоями, вона втратила до нього почуття поваги та кохання. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з»явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 1992 року між сторонами у Радивонівській сільській раді Великобагачанського району був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Несумісні характери, різні погляди на шлюб та сімю, а також сварки через зловживання відповідачем спиртними напоями фактично призвели до втрати сторонами почуття поваги і кохання один до одного та розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2005 року. Спір щодо розподілу майна та місця проживання дитини відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 16 липня 1981 року між нею та відповідачем у Кринківській сільській раді Глобинського району Полтавської області був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. В звязку з тим, що стосунки між нею та чоловіком погіршились внаслідок несумісності характерів та зловживання чоловіком спиртними напоями, вона втратила до нього почуття поваги та кохання. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Вказувала, що шлюбні та сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені з травня 2010 року. Причиною розпаду їх сімї стало те, що в них з чоловіком несумісні характери та різні погляди на шлюб та сімю, а також відповідач зловживає спиртними напоями. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно і на примирення вона не згодна, судові витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу просила покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 1981 року між сторонами у Кринківській сільській раді Глобинського району Полтавської області був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Неповнолітніх дітей сторони від шлюбу не мають. Несумісні характери та зловживання відповідачем спиртними напоями фактично призвели до втрати сторонами почуття поваги і кохання один до одного та розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2010 року. Спір щодо розподілу майна будуть вирішувати в окремому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved