overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить шлюб розірвати, миритися не бажає, вважає відновлення подружніх стосунків, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливими. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання для розгляду справи не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 23 лютого 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами склалися несприятливі відносини, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечили б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про виділ майна з тих підстав, що як стверджує, вона є власником 7\\50 частини житлового будинку в м. Бершадь Вінницької області по вул. Чкалова, 12, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Бершадською міською радою від 25.12.1989 року. Відповідач є власником 4/25 частини житлового будинку на підставі договору дарування між нею та відповідачем від 31.03.1990 року. З часу укладення договору ні вона, ні відповідач не вирішували виділу майна в натурі, так як фактично 4/25 частки житлового будинку виділити неможливо. Між ними виник спір, щодо виділу в натурі нерухомого майна, так як відповідачу не відомо його частка в натурі житлового будинку, а тому він проживає за іншою адресою в м. Бершадь, вул. Поповича, 45. Просить постановити рішення, яким виділити в натурі 7/50 частини житлового будинку. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі з тих підстав, що як стверджує, він є власником 4/25 частки житлового будинку в м.Бершадь вул.Чкалова 12. Зараз між ним та відповідачкою виеник спір про виділ нерухомого майна в натурі. Просить виділити йому в натурі належних йому 4/25 частини житлового будинку. В попередньому судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримують, зустрічний позов визнали. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали, зустрічний позов підтримують. Сторонам розяснені наслідки їх процесуальних дій у вигляді визнання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову та зустрічного позову не порушує нічиїх прав та законних інтересів і підлягають прийняттю, а позови задоволенню. На підставі ст. 364 ЦК України, керуючисть ст.130 ч.4, 174 ч.4 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з проханням визнати за ним право власності в порядку спадкоємства за законом на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Вільне Тарутинського району, Одеської області, по вул. Суворова,43, який належав його батьку [PERSON], що помер 03.01.2009 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка позов визнала в повному обсязі про що також надала заяву про розгляд справи у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно п. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця [PERSON] 03.01.2009 року (а.с.9). Заповіт спадкодавець не складав. Спадок відкрився на будівлю, що до смерті належав батьку позивача відповідно погосподарської книги Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області (a.c.l4). Позивач відноситься до першої черги спадкоємців (cт.l261 ЦК України). Інші спадкоємці першої черги від спадщини відмовились на користь позивача. 08.07.2009 року позивач звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Вільне, вул. Суворова,43 Тарутинського району, Одеської області. В даному проханні позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду, в зв'язку тим, що був відсутній правовстановлюючий документ на даний житловий будинок. На даний момент єдиним документом, що засвідчує право власності спадкодавця є виписка з погосподарської книга Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Спадкоємиць оформив технічний паспорт на житловий будинок вартістю 85868 грн. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб - ст. 174 ЦПК України. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкоємства за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

3.06.2010р. ВАТ «Донецькоблгаз» в особі Докучаєвського управління з газопостачання та газифікації звернувся в суд з даним позовом. Вказував, що відповідачу надані послуги з газопостачанню, оплату яких він не зробив і станом на 31.03.2010р. утворилася заборгованість у сумі 595,51 грн., яку він добровільно не погашає, тому просив суд стягнути з відповідач на його користь вище вказану суму заборгованості. Представник позивач у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без участі представника, на позовних вимогах наполягає. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Судом установлено, що відповідач проживає [INFO]. ВАТ «Донецькоблгаз» в особі Докучаєвського управління з газопостачання та газифікації надавало відповідачу послуги з газопостачання. Станом за період з 1.01.2001р. по 31.03.2010р. утворилась заборгованість за спожитий природний газ у сумі 595,51 грн. Таким чином, відповідач не виконав зобов'язання й зобов'язаний відшкодувати заподіяні збитки в сумі 595,51 грн., які необхідно стягнути з нього на користь позивача. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 51 грн. судового збору 30 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі ст. ст. 526, 543 ЦК України, ст. 81, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України районний суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою про визнання права користування квартирою. В обґрунтування своїх позивних вимог посилаються на те, що вони є власниками 2/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої частини будинку є відповідач - [PERSON] ( 1/3 частина). 27 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] розлучились. Тепер між ними виник спір про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення її та сина частки із загального майна не досягнуто. Кожний власник користується такими приміщеннями будинку: - [PERSON] та [PERSON] : кімната №6 площею 9,9 та кімната №7 площею 17,7 кв.м. згідно плану. - [PERSON] кімната №3 площею 18,6 кв.м. Позивачі вважають за можливе визначити слідуючий порядок користування квартирою: - [PERSON] та [PERSON] кімнати №1,№4,№5,№6,№7,№8 згідно з планом будинку, а [PERSON] кімнати №2 та №3. При такому порядку користування мається технічна можливість зробити окремий вхід до часток, та буде майже повністю відповідати ідеальним часткам. Фактично відповідач користується частиною будинку, що перевищує його частку. Позивачі також не заперечують проти того, щоб стіна між приміщеннями №1 та №2 була переобладнана на 90 см в сторону приміщення №1, при цьому приміщення №2 буде площею 9,45 м. Також не заперечують щоб відповідач переобладнав самостійний вхід в приміщення №2, а з приміщення №2 зробив вхід до приміщення №3. При такому порядкові користування відповідач за свій рахунок повинен закласти дверні пройоми з приміщення №1 в приміщення №2, та з приміщення №4 в приміщення №3. В судовому засіданні позивачі відмовились стягнути з відповідача витрати за надання юридичних послуг. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних в матеріалах справи доказів підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України та ст.ст.3-14,15,57-61, 118,119, 208,209,213-215,218 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У заяві вказала, що 19 лютого 1994 року вони зареєстрували шлюб у Запорізькому РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №167. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить шлюб розірвати, бо сторони не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, у кожного власне особисте життя, життям позивача відповідач не цікавиться, проживає постійно в іншому місці, спільне господарство не ведеться, єдиного бюджету сторони не мають. Повернення до подальшого спільного життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливо та фактично суперечить інтересам кожного із сторін. У судове засіданні позивач і відповідач не з»вилися, подавши суду заяви з проханням розгляду справи у їх відсутності, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.. Крім того, відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фіксація вказаного процесу судом не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню у зв*язку з наступним. 19 лютого 1994 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Запорізькому РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №167. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], 13 жовтня 1995 року, який проживає з матір»ю. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують з 2009 року, зберегти сім*ю не бажають. За таких підстав, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню. Залишити неповнолітнього [PERSON], 13.10.1995 року проживати з матір»ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

14.07.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 15.09.1994 року Трикратською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб перший. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені майже шість років тому, через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім'ю не забезпечує, через що в сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння, тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в попередньому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних причин. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини майже шість років тому та жоден з них не бажає зберегти сім'ю, тому, суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення, отже шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

В червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про реальний розподіл домоволодіння, виділення частки в окрему, посилаючись на те, що йому належить 27/50 частин домоволодіння за адресом м. Полтава, вул. Мазурівська,3, інші 23/50 частини належить відповідачу [PERSON] Фактично він користується приміщеннями будинку « А-1», а відповідач користується приміщеннями «В-1», тому просить суд виділити в окремий обєкт нерухомого майна належну йому частину домоволодіння, визнати за ним право власності як на окрему одиницю та визначити порядок користування земельною ділянкою на якій розташовано домоволодіння. В судовому засідання представник позивача позов підтримав. Відповідач позов визнав. Представник третьої особи - Виконкому Ленінськорї у м. Полтаві ради позов визнав, інші треті особи в засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так в засіданні встановлено, що згідно технічного паспорту позивач є власником 27/50 частин домоволодіння по вул. Мазурівська,3 в м. Полтаві, що складається з житлового будинку «А-1» та надвірних будівель та споруд: сарай «Б»5 погріб «б», огорожа №1, трубопровід №2, ворота огорожі №3, вимощення №4. Співвласнику домоволодіння [PERSON] належало 23/50 частин домоволодіння, що складається з жилого будинку «В-1» та надвірних будівель : вбиральня «Г». Як встановлено в судовому засіданні відповідачеві належить згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2007 року зазначене домоволодіння та згідно витягу реєстрації права власності на нерухоме майно його частка складає 1/1. Згідно висновку № 94 експерта [PERSON] можливо виділити нерухоме майно, що належить позивачеві в окремий обєкт, що складає одиницю, що не втрачає свого цільового призначення. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За таких обставин позов в зазначеній частині підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини та дружини, а саме просив змінити розмір аліментів, що становить на утримання дитини 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, повиваючи з 28 липня 1999 року до повноліття дитини, та на утримання [PERSON] 1/4 % частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 28 липня 1999 року до повноліття дитини, встановлений рішенням Броварського міського суду Київської області від 1 вересня 1999 року на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в ромірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, повиваючи з 11 червня 2010 року до повноліття дитини, та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, повинаючи з 11 червня 2010 року до повноліття дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що позивач в 1994 році зареєстрував шлюб з [PERSON] від шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO]. 24.11.1999 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Броварського міського суду Київської області від 01.09.1999 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі У* частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27.07.1999 року до повноліття дитини та на утримання відповідачки в розмірі Ул частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.07.1999 року до повноліття дитини. Приймаючи рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на її утримання, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , пов»язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін , на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Повідомити особам, які беруть участь у справі ,що з повним рішенням суду вони зможуть ознайомитися 16 серпня 2010 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 12 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати із нею. Позивач зазначає, що між ними зникло почуття любові та поваги одне до одного, спільне життя з відповідачем не склалося, тому вони з березня 2010 року припинили шлюбні відносини. З цих підстав позивачка вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Питання про утримання дитини вирішать в окремому порядку. Майнового спору між ними не має. [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити, при цьому позивачка вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Сирота». Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю визнав позов, пояснив, що обставини, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, він не заперечує; доказів, які бажав би подати суду не має. Просив постановити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, є законні підстави для задоволення позову, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказала, що між нею та відповідачем 07.08.1996 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу неповнолітні діти проживають разом з позивачем. Позивачка також вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у звязку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50% від усіх видів його доходів, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини серії 1- ЖС № 009061 батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії 1- ЖС № 081336 батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС №035516, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано 09.10.2007 року, актовий запис 331. Згідно довідки виданої „Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку „Мрія-1, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мешкають разом з матірю [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, діти знаходяться на утриманні матері, відповідач допомоги на утримання дітей не надає. За викладених обставин, суд, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що відповідач [PERSON], у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, а дитина, син [PERSON] [INFO], знаходиться на повному утриманні у позивачки і тому вона змушена звернутися до суду. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі та повідомила, що вона змінила своє прізвище на «Ковальчук» та надала паспорт з відповідними відомостями. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнав та погодився на сплату аліментів на утримання дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] та в порушення вимог ст.180 Сімейного кодексу України, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому кошти на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути в судовому порядку. Суд на підставі ст.183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст.182 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved