overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації, вказавши, що він є власником будинку № 19 по вул..Анапській в м.Запоріжжі на підставі договору довічного утримання від 10.04.1996р., посвідченого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 390. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ 17.04.1996р., реєстраційний запис № 845. В будинку зареєстровані відповідачі, однак у спірному будинку жодного дня не мешкали, вони були зареєстровані для працевлаштування. На сьогоднішній час всі відповідачі виїхали з міста, їхнє місце перебування на сьогодні не відоме. Позивач просить суд усунути перешкоди у здісненні права власності і відмінити реєстрацію відповідачів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, по останньому відомому місцю помешкання не мешкають, тому суд вважає можливим розглянути позов відповідно до ст.110 п.9 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, прти задоволення позову не заперечує.. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач є власником будинку № 19 по вул..Анапській в м.Запоріжжі на підставі договору довічного утримання від 10.04.1996р., посвідченого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 390. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ 17.04.1996р., реєстраційний запис № 845. В будинку зареєстровані відповідачі, однак у спірному будинку жодного дня не мешкали, вони були зареєстровані для працевлаштування. На сьогоднішній час всі відповідачі виїхали з міста, їхнє місце перебування на сьогодні не відоме. Позивач просить суд усунути перешкоди у здісненні права власності і відмінити реєстрацію відповідачів. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши в заяві, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі з 15.12.2006 року. 16.06.2007 року у них народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач, про що є запис в свідоцтві про народження дитини. З 10.07.2010р. сторони припинили шлюбні відносини і мешкають окремо. Дочка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, проте відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову і до повноліття дитини у зв'язку з тим, що останній ухиляється від надання матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся, своїх заперечень на позов не представив, у зв»язку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи - копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця проживання позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідач на користь інших осіб аліменти не виплачує, його стан здоров'я і матеріальне положення дозволяє проводити оплату аліментів на користь позивачки на утримання дитини. При визначенні відповідно до ст.182 СК України розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, суд виходитиме з того, що цей розмір не перевищуватиме 50% заробітної плати, що підлягає до виплати працівникові, і буде більше, ніж неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Сторони одружені з 15.12.2006р., шлюб зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 835. Від даного шлюбу є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з 10.07.2010р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. При оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС просить залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, суду пояснив, що зберегти сім»ю не можливо. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з 10.07.2010р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

07.09.1991 року сторони обрали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час вони з відповідачем припинили спільне проживання і ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дочки у достатньому обсязі, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною 18 років. Відповідач [PERSON] позов визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснень позивачки видно, що в даний час відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки, вона перебуває на утриманні [PERSON] Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі ? частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказавши в заяві, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. В даний час вони з відповідачем припинили спільне проживання, син проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошової, так і в натуральній формі. Однак з пояснень позивачки видно, що в даний час сторони фактично припинили спільне проживання, відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина ні в грошової, ні в натуральній формі, він перебуває на утриманні [PERSON] Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, а також матеріальне становище платника, відсутність інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку, тому що при цьому розмір стягуваних з нього аліментів буде не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,212,213 ЦПК України, ст.ст.180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

В зв"язку з тим, що для складання повного тексту рішення необхідно значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення. На підставі ст.ст. 5, 215, 651, 1056і, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 47, 53, 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.58 Конституції України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступне. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивачка 19 серпня 2004 року народила сина [PERSON] а 31 серпня 2007 року сина [PERSON], які проживають з нею та перебувають на утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. В цьому звязку позивачка просила стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей по 50 грн. щомісяця. Відповідач позов визнав, що вбачається з поданої заяви. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не зявилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечує, що вбачається з заяви. Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивачка 19 серпня 2004 року народила сина [PERSON] а 31 серпня 2007 року сина [PERSON], які проживають з нею та перебувають на утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги матеріальне становище та стан здоровя дитини та відповідача, суд вважає необхідним стягнути з останнього на користь позивачки аліменти в розмірі по 20 грн. щомісяця на утримання неповнолітніх дітей. Таким чином , визнання предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. На підставі наведенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин відсутності взаєморозуміння сторони часто сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. На час звернення з позовом до суду, сторони разом не проживають. В цьому звязку позивачка просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 січня 2007 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, сімя існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сімю не вбачається можливим. Суд вважає необхідним при оформленні розірвання шлюбу витрати покласти на відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин відсутності взаєморозуміння сторони часто сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. З 1 липня 2010 року сторони разом не проживають. В цьому звязку позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 2008 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, сімя існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сімю не вбачається можливим. Суд вважає необхідним при оформленні розірвання шлюбу витрати покласти на відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин відсутності взаємопорозуміння вони часто з відповідачем сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. З 1 квітня 2010 року сторони разом не проживають. В цьому звязку позивачка просила шлюб розірвати. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився. Подав заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася. Подала заяву про слухання справи у її відсутність, проти позову не заперечувала. Суд, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2009 року. Судом встановлено, що з причин відсутності взаємопорозуміння сторони сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. Разом сторони не проживають. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інші інтереси інших осіб. Суд вважає необхідним при оформленні розірвання шлюбу витрати покласти на сторін порівну. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 12.09.1993 року актовий запис № 1968. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - Романа, [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, почуття взаємоповаги і взаємопорозуміння відсутнє. Спільне господарство не ведеться, в сім'ї часто виникають сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Шлюбні відносини припинили своє існування. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Джеваго». Доповнила, що примирення між ними не можливе. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 12.09.1993 року в Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 1968 (а.с.4) . Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON]М про стягнення 7 227 гривень 95 копійок заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 191/2401/08 про надання кредиту у розмірі 4 000 гривень 00 копійок на споживчі потреби, із сплатою 24 % річних, а за обслуговування кредиту - щомісячна плата у вигляді комісії в сумі 40 гривень 00 копійок, що становить 1% від суми отриманого кредиту, строком погашення не пізніше 17.06.2011 року. В зв»язку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства» найменування ВАТ «ВіЕйБі Банк» було змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк», яке є повним правонаступником ВАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до п.п. 1.3, 2.5 даного договору відповідачка взяла на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, в сумі не меншій чергового погашення відповідної суми кредиту. Проте, всупереч договірним зобов'язанням відповідачкою належним чином умови кредитного договору не виконувалися, так в серпні 2008 року нею останній раз було внесено на свій розрахунковий рахунок кошти для погашення зобов»язань по кредитному договору. Відповідно до п.2.7 кредитного договору «Дострокове виконання боргових забов»язань за ініціативою Банку та розірвання кредитного договору» [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній частині у випадку не виконання позичальником своїх боргових та інших зобов»язань за кредитним договором. Вказує, що всі намагання працівників банку вирішити питання, щодо належного виконання відповідачкою умов кредитного договору в досудовому порядку були залишені відповідачкою без належного реагування, тому станом на 16.07.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 7 227 гривень 95 копійок, яку просяить стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про що свідчить акт про відмову від отримання судової повістки складений працівниками ПАТ «ВіЕйБі Банк», а отже в силу ст.74 ч.8 ЦПК України вона вважаються повідомленою про час і місце розгляду даної справи. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 20.05.1983 року, актовий запис № 467. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться, в сім»ї часто виникають сварки та суперечки з суттєво важливих питань, втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння. В судове засідання позивачка не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у зворотньому поштовому повідомленні, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved