Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2009 року помер її чоловік [PERSON], з яким вони були членами робочого двору по вул. Котовського, 16 в с. Базилівщина, розташованого на земельній ділянці площею 0, 53 га. Вона належним чином прийняла спадщину після померлого чоловіка, а їхні діти від своєї частки у спадщині відмовилися на її користь. При зверненні до нотаріуса останнім було повідомлено про необхідність подання ряду документів, в т.ч. правовстановлюючого документа на будинок, який відсутній. У звязку з наведеним позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 16 по вул. Котовського в с. Базилівщина Машівського району та земельну ділянку площею 0, 53 га в порядку спадкування після померлого чоловіка. В судовому засіданні позивач позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві, наполягає на його задоволенні, відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, направили заяви з прохання справу слухати без їх участі, не заперечують проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 14 червня 2009 року помер [PERSON] (а.с. 9), який станом на 01.07.1990р. був головою робітничого двору по вул. Котовського, 16 в с. Базилівщина Машівського району Полтавської області. Членом цього двору також є [PERSON], позивач у справі ( а.с. 11 ). Технічний паспорт на зазначений житловий будинок виданий на імя [PERSON] ( а.с. 15-19 ). Згідно довідки БТІ від 12.08.2010р., реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за [PERSON] не проводилась ( а.с. 44 ). За змістом ст. 127 ЦК, 1963 року діючої станом на 01.07.1990р. - у власності господарства громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві, що ґрунтується виключно на особистій праці членів господарства, крім майна, зазначеного в статті 120 цього Кодексу, може бути робоча худоба і сільськогосподарський реманент, яке належить їм на праві сумісної власності, до відносин якої застосовуються правила статей 121-126 цього Кодексу, які регулюють положення про колгоспний двір. Частиною 2 ст. 120 цього Кодексу передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Відповідно до ч.2 ст. 123 цього Кодексу - розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України є: його дружина [PERSON] ( а.с. 47 ) та діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З повідомлення Машівської державної нотаріальної контори від 03.03.2010р. та від 05.06.2010р. видно, що дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину на все майно померлого, а їх діти від своєї частки відмовилися на її користь, разом з тим, позивачу рекомендовано звернутися до суду у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на будинок ( а.с. 7-8 ). За змістом ч.1 ст. 60, ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу, їх частки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ст. 328 ЦК України - громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Таким чином, суд вважає, що оскільки спірний будинок набутий позивачем та померлим [PERSON] під час шлюбу, частки кожного з них у робочому дворі є рівними, позивач належним чином прийняла спадщину після померлого чоловіка, але відсутність правовстановлюючого документа на вказаний будинок є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку в нотаріальній конторі, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню і за нею слід визнати в цілому право власності на житловий будинок № 16 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Котовського в с. Базилівщина Машівського району Полтавської області, як за володільцем ? частки та в порядку спадкування ? частки після померлого чоловіка. Стосовно вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0, 53 га призначеної для обслуговування вказаного будинку та ведення особистого селянського господарства суд зазначає наступне. За змістом ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України - право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акту - що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно довідки Базилівщинської сільської ради від 29.08.2009р. будинок по вул. Котовського, 16 в с. Базилівщина знаходиться на землях державної власності площею 0, 53 га ( а.с. 13 ). За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя не був власником вказаної земельної ділянки площею 0, 53 га, а тому підстави для визнання за позивачем права власності на неї в порядку спадкування відсутні і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed