Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

13.07.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахунку пенсії, в якому вказав, що 26.04.2010 р. вона звернулася до УПФ з заявою про перерахунок пенсії, та надала всі необхідні документи. Проте відповідач в порушення вимог ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» провів перерахунок пенсії з використанням показника середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн., а не за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн. Просить суд визнати дії відповідача по перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн. неправомірними та зобовязати відповідача перерахувати пенсію згідно діючого законодавства з застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік 1650,43 грн. Позивач просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений, але надав письмові заперечення щодо позову, вказавши, що перерахунки пенсії проводились відповідно до підпункту третього пункту 11 постанови Кабінету міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Крім того вказує, що УПФ керується спільним листом Міністерства праці та соціальної політики і Пенсійного фонду України від 11.03.2009р. №20/0/18-09/039, який визначив порядок застосування ст.ст.40,42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», встановивши для застосування показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік 1197,91 грн., а не минулий рік, як записано в Законі. Дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу згідно її заяви від 26.04.2010 р. про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи та заробітку і наданими документами, які підтверджують період роботи позивача після первинного призначення пенсії, відповідачем проведено перерахунок пенсії відповідно до підпунктів 3 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, для перерахунку взято показник середньої заробітної плати за 2007 рік 1197,91 грн. Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що під час обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в середньому на одне застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Таким чином, позивач відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування має право на перерахунок пенсії у 2010 році із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, тобто за 2009 рік. Відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу підлягають застосуванню норми Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Суд вважає, що відмовляючи позивачеві при перерахунку пенсії у застосуванні показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік, відповідач порушив права [PERSON] визначені Конституцією України та Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. На підставі викладеного, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, щодо законодавчого врегулювання питання визначення показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», оскільки така є загального характеру. Таким чином, аналізуючи у сукупності докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, які були ним сплачені при зверненні із позовом до суду у вигляді держмита в розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., що разом складає 171 грн.

Outcome: approved