Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно згідно договору застави №0708/91 від 31 серпня 2007 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0708/91 від 31 серпня 2007 року в сумі 14908,14 грн. звернути стягнення на заставлене майно, яке зазначено згідно договору застави №0708/91 від 31 серпня 2007 року, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені [PERSON] В обгрунтування позовних вимог вказує, що 31 серпня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0708/91, згідно якого йому було надано кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20 серпня 2010 року. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором 31 серпня 2007 року також був укладений договір застави №0708/91. Оскільки боржник [PERSON] не виконав зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28 травня 2010 року його заборгованість за договором складає 14908,14 грн., ПАТ КБ «Приватбанк» має право задовольнити свої вимоги шляхом передання предмету застави в заклад банку та звернення стягнення на заставлене майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, а також стягнути судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 31 серпня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0708/91, згідно якого йому було надано кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20 серпня 2010 року. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором 31 серпня 2007 року також був укладений договір застави №0708/91, згідно якого відповідач [PERSON] надав у заставу станки у кількості шість штук заставною вартістю 55550 грн. Банк належним чином виконав зобов"язання щодо видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушив зобов'язання за кредитним договором. Як убачається зі змісту ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник уразі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). На підставі п.6 кредитного договору, відповідачу були нараховані штрафні санкції. Таким чином, станом на 28 травня 2009 року відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 1695 доларів США, заборгованість щодо сплати процентів за користування кредитом у сумі 51,47 доларів СІЛА, 13.95 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,53 долари США та 88,02 долара США. що разом складає 1879,97 доларів США, що за курсом 7,93 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/196 від 27 травня 2010 року становить 14908,14 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Укладеним між сторонами договором застави передбачено, що у випадку порушення відповідачем (позичальником і заставодавцем) зобов'язань за кредитним договором або за договором застави, відповідач зобов'язаний передати позивачу предмет застави в заклад. Однак у порушення вказаних вимог закону та умов договору, відповідач, який не виконує зобов'язань за кредитним договором, предмет застави в заклад позивачу не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що слід передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно згідно договору застави №0708/91 від 31 серпня 2007 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0708/91 від 31 серпня 2007 року в сумі 14908,14 грн. звернути стягнення на заставлене майно, яке зазначено в договорі застави №0708/91 від 31 серпня 2007 року шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved