Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

У листопаді 2008 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 1089 року вона була травмована автобусом, належним Великоберезнянському райагробуду. Висновками лікарсько-трудової експертної комісії(далі-ЛТЕК) від 11 березня 1990 року та медико-соціальної експертної комісії (далі-МСЕК) від 31 березня 2003 року їй встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Висновком свудово-медичної експертизи від 28 травня 2003 року їй встановлено 40% втрати працездатності. Ухвалою Великоберезнянського районного суду Від 17 лютого 2004 року затверджено мирову угоду між КП «Райагробуд» та [PERSON], згідно з якою КП «Райагробуд» добровільно виплачує [PERSON] одноразово 3 тис. грн.. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, та, щомісяця, починаючи з 17 лютого 20§4 року, по 136 грн. 66 коп. Стягнення коштів проводилось державною виконавчою службою в примусовому порядку. З січня 2008 року відшкодування не отримує, оскільки КП «Райагробуд» ліквідовано. Після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь утрачений заробіток у зв'язку з трудовим каліцтвом в розмірі 888 грн. щомісяця та заборгованість по зазначеним виплатам в розмірі 4325, 35 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до положень ч.І ст.456 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку з заподіянням громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебувають на утримання померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], працюючи на закритому акціонерному товаристві «Жорнавський лісокомбінат», 28 листопада 1989 року, прямуючи пішки на роботу, зазнала наїзду на неї належного Великоберезнянському райагробуду (правонаступником якого є КП»Райагробуд») автобусу під керуванням [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з причини трудового каліцтва по дорозі на роботу строком на один рік до 1 квітня 1991 року, призначено пенсію. Актом огляду МСЕК від 19 березня 1991 року друга група інвалідності з указаним формулюванням причини інвалідності пролонгована до 1 квітня 1992 року. 13 квітня 1992 року актом огляду МСЕК пролонгована друга група інвалідності з причини трудового каліцтва по дорозі на роботу до 1 травня 1993 року. Актом огляду МСЕК від 31 березня 1993 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з причини трудового каліцтва та у подальших роках група інвалідності пролонговувалась з таким же формулюванням причини інвалідності. Судом також установлено, що обласний центр медико-соціальної експертизи 31 березня 2003 року здійснив контрольний огляд [PERSON] і скасував акт огляду МСЕК від 31 березня 1993 року в частині причини інвалідності - трудове каліцтво по дорозі на роботу; довідки МСЕК від 31 березня 1993 року, 31 березня 1994 року, від 9 березня 1995 року, від 11 березня 1996 року, якими [PERSON] встановлено другу групу інвалідності від трудового каліцтва без наявності акту про нещасний випадок за формою Н-1, визнані невірними та недійсними в частині причини інвалідності. Висновком судово-медичної експертизи від 28 травня 2003 року [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності. Відповідно до ст.ст. 450, 457 ЦК Української РСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточуючих (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок ^непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо каліцтво або інше ушкодження здоров'я заподіяно організацією або громадянином, не зобов'язаними сплачувати за потерпілого внески по державному соціальному страхуванню, ця організація або громадянин повинні відшкодувати потерпілому шкоду за правилами ст..ст.440, 441, 450 цього Кодексу у частині, що перевищує суму одержуваної ним допомоги або призначеної йому після ушкодження його здоров'я і фактично одержуваної ним пенсії. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Великоберезнянського районного суду від 17 лютого 2004 року затверджено мирову угоду, згідно з якою КП «Райагробуд» добровільно виплачує [PERSON] одноразово 3 тис. грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, та виплачує по життєво щомісяця, починаючи з 17 лютого 2004 року по 136 грн. 66 коп. На момент розгляду справ по суті зі вказаних виплат винила заборгованість в розмірі 4325 грн.35 коп., які необхідно стягнути з відповідача. Крім того, відповідно до вимог ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя та у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю підлягає індексації та відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Оскільки з 2004 року вартість життя та розмір мінімальної заробітної плати підвищився та збільшився, позовні вимоги позивача є підставними і вони підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved