Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивачка звернуласьдо суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії та постійно проживає на території радіоактивного забруднення.. Відповідно до ст.. 51 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до 4-ї категорії повинна виплачуватись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, а згідно ст.. 39 вказаного особам, які проживають на території посиленого радіологічного контролю розмір пенсії підвищується на одну мінімальну заробітну плату. Вона не працює і таке підвищення встановлено їй в розмірі 5 грн. 20 коп. Також згідно ст.. 52 Закоону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вона має право на щомісячну компенсацію у разі втрати годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Отже, позивачка отримує виплати в значно нижчих розмірах, ніж передбачено Законом України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Відповідач на звернення позивачки про донарахування та доплату вказаних сум відмовився , посилаючись на те, що доплати та додаткова пенсія виплачувалась в порядку та в розмірах , визначених постановами КМ України. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати відповідача провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком починаючи з 22 травня 2008 року з послідуючою їх виплатою згідно діючого законодавства на час виплати; щомісячної компенсації у разі втрати годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку та виплати; встановити щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст.. 39 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та в подальшому забезпечити щомісячну виплату і проведення перерахунків цих виплат у зв»язку зі зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та мінімальної заробітної плати. Будучи належним чином повідомленою позивачка в судове засідання не з»явилася , надіслала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність , на підставі наявних доказів у справі, позов підтримує. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився та надав до суду заперечення проти позову , просить відмовити у його задоволенні, так як додаткова пенсія позивачці та вказані нею доплати до пенсії проведені в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Також надали клопотання в якому просить справу провести на підставі наявних доказів у справі у відсутності його представника. За вказаних умов суд на підставі ст.. 197 ч.2 ЦПК України ухвалив провести слухання справи у відсутність осіб, які беруть участь у справі сторін на підставі наявних доказів у справі, а також без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області як непрацюча пенсіонерка, одержує пенсію по віку, що сторонами не оспорюється, та є зареєстрованою і постійно проживає в [INFO], яке згідно постанови КМ України від 23.07.1991 р. за № 106 ( додаток № 1) віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. За викладеного позивачка , як непрацююча пенсіонерка відповідно до ст.39 вказаного Закону, має право на доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Разом з тим, така доплата проводиться відповідачем у значно меншому розмірі, а саме в сумі 5, 20 грн. , який передбачений постановою КМ України від 26.07.1996 р. № 836 « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю також виплачується позивачу в розмірі 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01.01.2008 р.- 23 грн. 50 коп., з 01.04.2008 року 24 грн. 05 коп., з 01.07.2008 р.- 24 грн. 10 коп., з 01.10.2008 року 24 грн.90 коп., з 01.11.2009 р.- 28 грн. 65 коп., з 01.01.2010 р.- 34 грн. 75 коп.. з 01.04.2010 р.- 35 грн. 30 коп., з 01.07.2010 р. 35 грн. 45 коп. Викладене підтверджується наявними у справі письмовими доказами, якими є: копія посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аврії на ЧАЕС на ім»я позивачки; копія пенсійного посвідчення на ім»я позивачки; копія листа відповідача; копія трудової книжки на ім»я позивачки, експертним виновком від 23 березня 1993 року про те, що захворювання чоловіка позивачки [PERSON], що привело до його смерті, зв»язано з впливом аварії на ЧАЕС. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах встановлених частиною першою цієї статті, а саме: в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, на що має право позивачка. Відповідно до ст. 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам віднесеним до 4 категорії додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії , відповідно і позивач має право на таку додаткову пенсію, разом з тим, відповідачем такі вимоги щодо позивача не виконуються. Відповідно до ст. 52 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачка має право щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, що відповідачем не виконується. На це вказують встановлені обставини справи та розмір мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.01.2008 року, встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність( пенсіонерів). Так законом України « Про затвердження прожиткового мінімуму на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначено з 01.01.2008 року- 470 грн., з 01.04.2008 року- 481 грн., з 01.07.2008 року- 482 грн., з 01.10.2008 року-498 грн. Законом України № 835-УІ від 26.12. 2008 року « Про державний бюджет України на 2009 рік» ( стаття 54) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений в розмірі , що діяли у грудні 2008 року, тобто в розмірі 498 грн. Оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж інші нормативні акти, відповідач при виплаті згаданої доплати до пенсії, додаткової пенсії та підвищення до пенсії мав керуватися положеннями ст.. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановами Кабінету Міністрів України , які є підзаконними актами. Згідно ст.. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними ( втратили чинність) положення п.п. 28, 41 розділу ІІ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені на 2008 рік зміни в ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції про розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами , які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.( стаття 113 в редакції Закону № 2222-ІУ від 08.12.2004 ). Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 51,39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір мінімальної заробітної плати на 2008 рік встановлений Законом України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а мінімальний розмір пенсії за віком встановлений п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». На думку суду відповідач нарахував позивачу вказані суми доплат без врахування рішення Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, згідно яких призупинення, обмеження та скасування прав і свобод громадян є неконституційними. У своїх запереченнях представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову так як діє згідно із законодавством і виконує Закони України та постанови Кабінету Міністрів України та вказує на відсутність порядку перерахунку та виплати зазначених доплат до пенсії та відсутності відповідного фінансування , що не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов»язок перерахування та виплати пенсії з відповідними доплатами та підвищеннями. Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач мав право виплачувати відповідно до згаданих вище законів щомісячну доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, щомісячну додаткову пенсію в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, щомісячну компенсацію у разі втрати годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку та виплати, починаючи з 22.05.2008 року, тобто з дня постановлення рішення Конституційного Суду. Отже, з урахуваням всього наведеного суд приходить до обгрунованого висновку, про необхідність захисту прав позивача шляхом зобов»язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за проживання на забрудненій території ( зона посиленого радіоекологічного контролю) починаючи з 22.05.2008 року з урахуванням виплачених сум та з послідуючою їх виплатою згідно діючого законодавства ; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю , як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року з урахуванням виплачених сум та вказаних доплат з послідуючою їх виплатою згідно діючого законодавства на час виплати. щомісячну компенсацію у разі втрати годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку та виплати. На підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» позивач звільнений від сплати держмита ( судового збору) на користь держави.

Outcome: approved