Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] просить визнати протиправною (незаконною) бездіяльність відповідача щодо нездійснення підвищення до пенсії за віком як «дитині війни»; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік з 01 січня 2007 р. до 31 грудня 2007 р.; за 2008 рік з 01 січня 2008 р. по 31 грудня 2008 р.: за 2009 рік з 01 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р., з 01 січня 2010 року виплачувати пенсію згідно діючого законодавства. Свої вимоги мотивує тим, що: Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону їм повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2007-2010 роках така допомога не виплачувалась. Всупереч положень ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було призупинено на 2007 рік. Пунктом 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу «дітям війни» було обмежене. Проте, рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, відповідач зобов'язаний був здійснити виплати належної позивачу допомоги у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком в 2007-2008 роках. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України відповідач мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нарахувати та здійснювати виплати позивачеві доплат, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності положень, що обмежували права позивача вони втратили чинність та не підлягають застосуванню. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність на своїх позовних вимогах настоює в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідно до статті 1 Закону України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» позивач є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 1 січня 2006 року дітям війни повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Управлінням Пенсійного фонду України в Устинівському районі нараховані щомісячні суми підвищення пенсій як «дітям війни» відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів»: з 1 січня 2008р. 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а потім відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»: з 22 травня 2008р. - 48грн. 10коп., з 1 липня 2008р. - 48грн. 20 коп., з 1 жовтня 2008 р. - 49 грн. 80 коп. Інших соціальних доплат позивач не отримує. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України від 19 грудня 2006р. №489-У «Про Державний бюджет України на 2007р.», зокрема п.12 ст.71, було зупинено на 2007р. дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 встановлено, що у 2007р. підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007р. №6-рп/2007р. положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р.» щодо зупинення дії на 2007р. статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії в часі не має. Таким чином, позивач мав правові підстави для нарахування підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 09 липня до 31 грудня 2007 р. Враховуючи, що позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування та провести відповідні виплати за 2007 рік, починаючи з 01 січня 2007 р., а не з 09 липня 2007 р. (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення №6-рп/2007р.), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно п/п.2 п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-УІ статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 липня 2004 року №2195-ІУ викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В зв'язку з чим відповідачем в зазначеному розмірі було підвищено пенсію позивачеві з 1 січня 2008 року. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 п/п.2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-УІ визнано неконституційним. Отже, управління Пенсійного фонду в Устинівському районі мало нарахувати та виплатити дітям війни державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. Але розміру доплат до пенсії не підвищило. Позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування та провести відповідні виплати за 2008 рік, починаючи з 01 січня 2008 р., а не з 22 травня 2008 р. (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: за 2007 рік, починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007 р.; за 2008 рік, починаючи з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.; за 2009 рік, починаючи з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., за 2010 рік, починаючи з 01.01.2010 р. по 28.07.2010 року (день звернення із позовом). Відповідно до пунктів 1, 3, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, тощо, які здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, міст Києва та Севастополя, управління в районах, містах і районах у містах. Питання перерахунку пенсій відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд вважає необхідним зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області нарахувати та виплатити позивачеві підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за 2007 рік починаючи з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.; за 2008 рік починаючи з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.; за 2009 рік починаючи з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., за 2010 рік, починаючи з 01.01.2010 р. по 28.07.2010 року (день звернення із позовом). У відповідності до вимог п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Що ж стосується вимог про зобов'язання в подальшому проводити нарахування і виплати відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то вони не можуть бути задоволені, оскільки захист можливого порушення прав позивача в майбутньому не передбачений законодавством. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 37 гривень за витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи, а також з урахуванням того, що відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» органи ПФУ звільнені від сплати держмита, судовий збір в сумі 8,50 гривень на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України.

Outcome: partial