Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округа [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії. В судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі. В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2010 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON] щодо посвідчення договору дарування житлового будинку з будівлями та спорудами по вул. Лєрмонтова б. № 95 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, що належить позивачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] 21.09.2010 року відповідач відмовила позивачці в посвідченні договору купівлї - продажу вказаного будинку, посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами не приватизована, а також відсутній кадастровий номер земельної ділянки та її розмір. Вказану постанову відповідача [PERSON] позивачка вважає безпідставною. Позивачка є останнім власником будинку по вул. Лєрмонтова б. № 95 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Вказаний житловий будинок з будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 500 кв. м., що належала чоловіку позивачки на підставі свідоцтва № 2236 на праві приватної власності на житловий будинок виданого Орджонікідзевським міськвиконкомом 10 травня 1988 року і зареєстрованого в Нікопольському бюро технічної інвентаризації за № 180 в реєстровій книзі №1. В подальшому, на підставі свідоцтва про право на спадщину дане право постійного користування перейшло до позивачки. На підставі рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 24.10.1997 року за № 332/2 вказана земельна ділянка була збільшена шляхом передачі позивачу у приватну власність, для обслуговування житлового будинку, земельної ділянки площею 1000 кв. м., по вул.. Лєрмонтова № 95 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці, розміром 1000,0 кв. м, яка знаходиться у фактичному користуванні позивача і є не приватизована. Згідно ст. 41 Конституції України визнано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи яка набула право власності на житловий будинок який розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені, на тих самих умовах, і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з ч.2 ст. 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить в зв'язку з переходом права власності на житловий будинок є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно ст. 92 ЗК України суб'єктами права постійного користування можуть виступати тільки юридичні особи, але рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 у справі щодо відповідності Конституції України положень ст. 92., п.6, розділу X «Перехідні положення» ЗК України (справа про постійне користування земельними ділянками), підтверджено законне право на користування землею тих громадян, які у свій час у встановленому законом порядку отримали присадибні земельні ділянки в постійне користування. Згідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу який вчиняє нотаріальні дії забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку та іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. Документи які позивачка надала відповідачу підтверджують її право власності на житловий будинок № 95 по вул. Лєрмонтова в м. Орджонікідзе, який в заставі не перебуває, інша заборона відчуження зазначеного майна відсутня. Тобто законодавчо визначено, що саме повинен мати продавець при зверненні до нотаріуса при оформленні договору купівлі - продажу нерухомого майна. При вказаних підставах суд вважає, що позивачці, як власнику нерухомого майна безпідставно чиняться перепони та обмеження відносно розпорядження та відчуження даного нерухомого майна. Будь-які інші підстави дія відмови в посвідченні договору купівлі - продажу даного житлового будинку відсутні. Враховуючи вище зазначене суд вважає, що позивачка [PERSON], свої позовні вимоги довела, і з цих підстав позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved