Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

19.10.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 03.06.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № K2X6A800000049, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8659,19 доларів США з терміном повернення до 31.05.2013р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 16,92% річних в строки та в порядку, встановлених умовами договору. На забезпечення виконання умов кредитно заставного договору відповідачем був переданий в заставу легковий автомобіль MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно - заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 8659,19 доларів США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 16.06.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 8794,23 доларів США, що становить у гривневому еквіваленті 66924грн. 09коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7791,63 доларів США; по процентам за користування кредитом у розмірі 430,25 доларів США; по комісії за користування кредитом у розмірі 108,27 доларів США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 14,02 доларів США, а також штрафні санкції на загальну суму 450,06 доларів США. Представник позивача [PERSON] (яка діє на підставі доручення від 09.09.2009р.), в наданій суду 20.09.2010р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно автомобіль марки MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 20.09.2010р. представник позивача просила вжити часткове скасування заходів забезпечення позову та розглядати справу у її відсутність з винесенням рішення суду в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] ні в попереднє засідання 09.02.2010р., ні в судове засідання 20.09.2010р. не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в справі є поштові повідомлення про отримання відповідачем судових повісток. 20.09.2010р. до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] ( яка діє на підставі доручення від 15.09.2010р.), в якій представник відповідача повідомила, що дійсно відповідач має заборгованість за кредитним договором, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила справу розглядати у її відсутність. Крім того, в цій заяві представник відповідача повідомила, що наразі автомобіль вже передано працівникам банку для реалізації і погашення кредитних зобовязань боржника. За такими обставинами, суд вважає за можливе винесення рішення на загальних засадах, оскільки думка відповідача, викладена його представником в письмовій заяві і буде врахована при постановлені рішення суду. Отже, на підставі положень ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу з винесенням рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін (їх представників) про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням. Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Судом встановлено, що 03.06.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № K2X6A800000049, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8659,19 доларів США з терміном повернення до 31.05.2013р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 16,92% річних в строки та в порядку, встановлених умовами договору. Відповідно до п. 16.7 кредитно заставного договору, з метою забезпечення його виконання, відповідачем був переданий в заставу легковий автомобіль MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI . Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 8659,19 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 16.06.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 8794,23 доларів США, що становить у гривневому еквіваленті 66924грн. 09коп., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 7791,63 доларів США; по процентам за користування кредитом у розмірі 430,25 доларів США; по комісії за користування кредитом у розмірі 108,27 доларів США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 14,02 доларів США, а також штрафні санкції на загальну суму 450,06 доларів США. Як вбачається з наданої суду довідки ПАБ КБ «Приватбанк» на день винесення рішення, тобто на 20.09.2010р., заборгованість відповідача перед банком не зменшилася, а навпаки зросла та складає 87624 грн.24коп., в тому числі є значна прострочена заборгованість по тілу кредиту 12256,48 грн. та відсоткам 12031,92 грн. Проте в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати первісну ціну позову, оскільки на день винесення рішення банк позовні вимоги не уточнював. З огляду на те, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за кредитно заставним договором, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно автомобіль марки MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитно заставним договором № K2X6A800000049 від 03.06.2008р., в розмірі 66924,09 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також при винесені рішення суду, суд враховує письмову заяву представника відповідача [PERSON] від 20.09.2010р. , в якій вона фактично визнала позовні вимоги та повідомила, що наразі автомобіль вже передано працівникам банку для реалізації і погашення кредитних зобовязань відповідача. При винесені рішення суду, суд приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, яка визначає, що обставини, які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за можливе частково скасувати заходи забезпечення позовних вимог, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.10.2009р. в частині накладення арешту на автомобіль марки MITSUBISHI модель L400, 2000р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: JMBJZPB5VYA002056, реєстраційний номер: AA2573BI, що належить на праві власності [PERSON], оскільки існування заборони відчуження автотранспортного засобу унеможливить в подальшому виконання цього рішення суду. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 669грн. 24коп. (1% від цини позову в гривневому еквіваленті) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved