Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача недоплачену суму державної соціальної допомоги дітям війни за 2006, 2007, 2008 і 2009 роки у розмірі 5065 грн. 10 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що у зв'язку з визнанням Конституційним Судом /країни такими що не відповідають Конституції України відповідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена ція положень чинного законодавства України, на підставі якого йому було враховано пенсію, відповідач зобов'язаний був здійснити перерахунок пенсії, тобто привести у відповідність з рішенням Конституційного Суду України розмір виплаченої пенсії з врахуванням права на надбавку як дитині війни. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву, в ікій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує в повному )бсязі. Відповідач, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав іаперечення проти позову, яке обґрунтовує тим, що фінансове забезпечення (ержавних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальних ахист дітей війни» здійснюється не з бюджету Пенсійного фонду України, а за іахунок коштів Державного бюджету України. В 2007 році підвищення до пенсії [ітям війни не виплачувалось, оскільки був відсутній механізм реалізації ст.6 Закону 'країни «Про соціальний захист дітей війни». Законодавством України не регульовано питання щодо розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки відповідно о ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне трахування» визначення мінімального розміру пенсії за віком наведене у цій статті астосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом. У 2008- 009 pp. виплата проводилася відповідно до пп. 2 п. 41 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких аконодавчих актів України» та ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, арантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року (із змінами та оповненнями) у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили рацездатність. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. [PERSON], [INFO] у відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується паспортними даними та відміткою в пенсійному посвідченню. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Тому, з урахуванням зазначеного, при обчисленні підвищення до пенсії дітям війни необхідно застосовувати загальні норми, які в даному випадку містяться у ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в яких зазначено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено н^ 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року , яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дані зміни також були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, з 09 липня 2007 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та з 22 травня 2008 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», які визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними втратили чинність , а положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року N 2195-IV, поновили свою дію з 09 липня 2007 року та діяли по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році позивачу підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні були здійснюватись відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції від 18 листопада 2004 року, чинній у 2009 році. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в 2007 році не виплачувалась, а в 2008 та 2010 роках виплачувалась, але у меншому розмірі (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність). Суд також вважає за необхідне наголосити, що відсутність бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист цітей війни» підвищення до пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобовязань , оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, і ке базується на спеціальних ,та чинних на час виникнення спірних правовідносин іормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена і залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини т справі Кечко проти України). Таким чином, суд приходить висновку про незаконність дій управління Іенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області щодо іе нарахування за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та не ^нарахування за період з 22 травня 2008 року по 20 липня 2010 року і виплати за іказані періоди [PERSON], [INFO], кительці с. Підвиння, Рогатинського району, Івано-Франківської області, підвищення дo пенсії, як дитині війни у розмірі встановленому ст.6 Закону України «Про :оціальний захист дітей війни», з врахуванням ст.28 Закону України «Про агальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові іитрати. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в юзмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду прави в розмірі 120 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial