Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Сторони одружені з 26.01.2001 р., шлюб зареєстрований відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ м.Запоріжжя, актовий запис № 15. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказавши в заяві, що на даний час вони припинили спільне проживання, відповідач проживає та працює в м. Києві, не надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей та просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову в суд і до повноліття дітей, оскільки відповідач має можливість оказувати матеріальну допомогу на утримання дітей в такому розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що наданий час він проживає та працює в м. Києві. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину. Ніяких інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших утриманців він не має. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому розгляді ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], 30.01.202 р.н. та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Судом встановлено, що на даний час сторони перебувають у шлюбі, однак вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Відповідач на сьогоднійшій день проживає та працює в м. Києві, у добровільному порядку не надає позивачці щомісячно матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти сторін [PERSON], 30.01.202 р.н. та [PERSON], [INFO] проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу), або в твердій грошовій сумі, якщо доходи не постійні. Відповідач не заперечує виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі та в такому розмірі, оскільки має на це можливість. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дочок, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дітей, відсутність у них інших доходів, а також матеріальне становище платника, що має роботу, достатній заробіток, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину. На підставі викладеного та

Outcome: approved