Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання УПСЗН Приморського району Маріупольської міської ради здійснити перерахунок та виплату компенсації згідно діючому законодавству з 01 жовтня 2008 року по 30 квітня 2010 року у розмірі, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 30 ЗУ„Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з подальшим нарахуванням та виплатою у встановленому законом розмірі. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що є матірю [PERSON], 13 травня [INFO], яка перебуває на обліку як дитина, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", потерпілим дітям та їх батькам державою передбачено щомісячна виплата в розмірі 50% мінімальної заробітної плати, незважаючи від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, постраждалу від наслідків Чорнобильської катастрофи. Вважає, що сума грошової допомоги, нарахована та отримана в розмірі 313 гривень 50 копійок на дитину за період з 01 жовтня 2008 року по 30 квітня 2010 року, замала, та діями відповідача порушені права, передбачені Законами та Конституцією України. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється зробити перерахунок, просила суд визнати дії відповідача не правомірними та зобов'язати УПСЗН Приморського району Маріупольської міської ради зробити перерахунок та виплату компенсації на дитину постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно діючому законодавству. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю, та письмові заперечення, де просив в задоволені позовних вимог відмовити та зазначив, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, та відповідно до ст. 63 цього Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року№ 649 «Про встановлення розмірів виплат деякими категоріями громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щомісячної виплати - 16 гривень 50 копійок, яку позивачка отримувала з 01.10.2008 року по 31.04.2010 року. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня - управління праці та соціального захисту населення, беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу. Законами України «Про державний бюджет на 2008 рік», «Про державний бюджет на 2009 рік» та «Про державний бюджет на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Вважають, що щомісячна компенсація на дитину призначена та виплачена відповідно до діючого законодавства, а Управління праці та соціального захисту населення діяло в межах своїх повноважень. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матірю [PERSON] [PERSON], [INFO], батьком дитини є [PERSON] Вікторович, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження /а.с. 7/. Відповідно до посвідчення А № 258297 від 17.04.1995 року [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у 1987 році та перебуває на обліку, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії /а.с. 5/. Відповідно до посвідчення Д № 828240 від 24 вересня 1996 року, [PERSON] є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи /а.с. 12/. Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради, 01.10.2008 року позивачка звернулася с заявою про надання щомісячної компенсаційної виплати на дитину, за якою була виплачена допомога на одну дитину, що постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи з 01.10.2008 року по 31.04.2010 року у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 649 «Про встановлення розмірів виплат деякими категоріями громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 16,50 гривень щомісячно /а.с. 9-10/. Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Так, п. 6 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері, має підстави належати до категорії 1 або 2, або матері, яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2. а також на кожну дитину, яка проживала у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття І, постанови про відселення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Тобто, нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати. Згідно з ст. 71 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було внесено зміни щодо встановлення Кабінетом Міністрів України порядку та розміру щомісячної виплати. Однак, рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих акти України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року була відновлена дія норми п. 6 ч. 1 статті ЗО Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та діяла на момент звернення позивачки із заявою про надання щомісячної виплати на дитину. Інших змін до п. 6 статті ЗО Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня ухвалення вказаного Рішення законодавством України не вносилось. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого 1 самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод основні обов'язки громадянина. Всупереч нормам спеціального Закону розмір щомісячної компенсаційної виплати на дітей шкільного віку встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 20 квітня 2007 року «Про встановлення розмірів виплат деякими категоріями громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в твердій грошовій сумі. У запереченні представник відповідача посилається на те, що ст. 73 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст.7І Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України у відповідні роки надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Між тим, у 2008 - 2010 роках постановами Кабінету Міністрів України на підставі цих Законів розмір щомісячної виплати не встановлювався, з моменту прийняття постанови № 649 від 20 квітня 2007 року, на яку посилається відповідач, встановлені нею розміри щорічної допомоги залишаються незмінними, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет. Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Таким чином, оскільки з 22 травня 2008 року правова норма про розмір щомісячної компенсаційної виплати на дітей шкільного віку, постраждалих від Чорнобильської катастрофи, встановлена п. 6 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", була відновлена та є діючою, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення п. 6 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанова Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст. 70 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Приморського району по відмові у перерахунку незаконними та зобовязання відповідача здійснити перерахунок недоотриманих сум щомісячної виплати на дитину у відповідності із п. 6 ст. ЗО Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.10.2008 року по 30.04.2010 року з подальшою виплатою. Враховуючи, що фінансування програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за відповідними КПКВ (код програмної класифікації) та КЕКВ (код економічної класифікації), та у відповідності з положеннями п. п. 19, 20 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, суд вважає, що стягнення коштів на користь позивача необхідно здійснювати за рахунок Державного бюджету України. Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ч.З ст. 82 ЦПК України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved