Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на нього, вказуючи, що після укладення договору купівлі-продажу між нею та відповідачкою, останній нотаріально посвідчений не був, у звязку з тим, що відповідачка по теперішній час з різних мотивів ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Позивачка у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася, причини неявки суду не повідомила, але надала до суду заяву, згідно якої просить свою позовну заяву розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася, причини неявки суду не повідомила, але надала до суду письмову заяву згідно якої просить, розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26 травня 2010 року між позивачкою [PERSON] (покупець) та відповідачкою [PERSON] (продавець) укладено Договір купівлі- продажу, згідно до якого, відповідачка продала позивачці нерухоме майно у вигляді житлового будинку № 47 по вул. Леніна, в с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, який розташований на земельній ділянці 0,08 га та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», житлової прибудови літ. «А1», підвалу літ. «а», літньої кухні літ. «Б», веранди літ. «б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», навісу літ. «Є», вбиральні літ. «Ж», споруди №1 -цистерни, споруди №2-воріт, споруди №3- огорожі, споруди №4 - огорожі, споруди №5-хвіртки, споруди №6 - хвіртки. Будинок № 47 по вул. Леніна в с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області на момент укладення договору купівлі-продажу від 26 травня 2010 року належав відповідачці на підставі рішення суду від 19 травня 2008 року, яке набрало законної сили 30 травня 2008 року. Право власності відповідачки зареєстроване в Білгород-Дністровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09 липня 2008 року за реєстраційним номером 23920204. Відповідно до п. 4. зазначеного Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року продаж вищенаведеного житлового будинку вчинено за 10000 гривень, які позивачка передала відповідачці особисто до підписання цього договору. У день підписання спірного договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачкою фактично було передано позивачці житловий будинок № 47 по вул.. Леніна в с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області. Крім того після укладення договору позивачка отримала від відповідачки правовстановлюючі документи на житловий будинок, а саме технічний паспорт на спірний будинок та рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2008 року про визнання за відповідачкою [PERSON] права власності на спірний будинок та ключі від будинку. Позивачка вселилася у спірний будинок та проживає в ньому. У відповідності до п. 5 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2010 року сторони домовилися здійснити його нотаріальне посвідчення 10 червня 2010 року. Але, як вказує позивачка у своїй позовній заяві відповідачка 10 червня 2010 року до нотаріуса не зявилася. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка всіляко ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що є предметом даного спору, оскільки у встановлений договором строк не зявилася до нотаріуса, що порушує права позивачки, як власника придбаного нерухомого майна, так як, до теперішнього часу, позивачка не в змозі належним чином оформити та отримати усі необхідні правовстановлюючі документи на придбаний спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Укладення спірного Договору купівлі-продажу , досягнення згоди щодо усіх істотних умов, здійснення позивачкою повної оплати по такому договору та її отримання відповідачкою, а також, фактичне передання позивачці нерухомого майна по такому договору, свідчить насамперед про вчинення між позивачкою та відповідачкою відповідного правочину щодо переходу прав власності на спірний обєкт нерухомості. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень Європейської конвенції з прав людини ч. 1 ст. 6 кожна людина має право при визначенні її цивільних прав та обовязків або при розгляді будь-якого кримінального звинувачення, яке йому предявлено, на справедливий та публічний судовий розгляд справи в розумні строки незалежним та безпристрасним судом. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, встановлюється, що у разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги факт домовленості сторін щодо всіх істотних умов договору, та повне виконання позивачем та відповідачем умов спірного договору, суд вважає, що право власності позивачки на спірне нерухоме майно порушене та підлягає захисту шляхом задоволення позовних у повному обсязі. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved