Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 27.09.2007р. розірвано. Від цього шлюбу має дитину [PERSON], [INFO], яка находиться на її утриманні та вихованні. З часу розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її долею не цікавиться, у зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду пояснення, в якому позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, а справу просив розглянути у його відсутність (а.с.15). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, взявши до уваги визнання відповідачем позову, яке міститься в його письмовому поясненні від 30.07.2010р., вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 17.07.1994р. (а.с.5), який 27.09.2007р. було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії 1-ЖД №043728, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 27.09.2007р. (а.с.2). Від цього шлюбу 25.02.1997р. народилася донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ЖД №101737, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського району Одеської області 22.04.1997р. (а.с.З). Згідно тверджень позивачки донька повністю знаходиться на її утриманні і вихованні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області від 23.04.2010р. №343, малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] (а.с.4). З письмових пояснень відповідача від 30.07.2010р. вбачається, що позов він визнає, але не згоден з доводами позивачки про те, що нібито він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно матеріального утримання дитини (а.с.15). На підтвердження вказаного відповідач додав до свого пояснення ксерокопії поштових квитанцій грошових переводів на ім'я [PERSON] (с.Дубиново) за 2009 рік (а.с. 19-21). В своєму поясненні відповідач також стверджує, що крім грошей, які він пересилав позивачці поштовими переводами, він багато грошей надавав їй із рук в руки, що також підтверджує те, що донька йому також дорога, як і її матері. В зв'язку з тим, що в його новій сім'ї 23.08.2009р. народився син, за яким він здійснює догляд, відповідач позбавлений можливості прибути в судове засідання, а тому, з урахуванням визнання позову, просив суд справу розглянути у його відсутність. Згідно з вимогами ч.2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Згідно ч.І ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з того, що відповідач не надає постійної належної матеріальної допомоги на утримання доньки, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими. При цьому, суд враховує визнання відповідачем позову в повному обсязі, що не суперечить вимогам ч.2 ст.31 ЦПК України, а також те, що відповідач здоровий, може працювати та сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], яка не працює, майна у порядку спадкування чи за договором дарування, що дає їй достатні кошти, щоб утримувати саму себе, немає. Згідно з ч.І ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів згідно п.5 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» позивачка є звільненою від сплати державного мита. Також згідно з п.4 ч.З ст.88 цього кодексу, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.З ст.88 ЦПК України). Виходячи з наведеного, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору та ІТЗ при подачі позову до суду про стягнення аліментів, їх слід стягнути із відповідача в дохід держави, а саме: судовий збір в сумі 51,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн. Відповідно до п.1 ч.І ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved