Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] (в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON]В.) звернувся до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування по ? частині житлового будинку № 142 «В» та відповідну частину господарських будівель по вул. Старознесенській у м. Львові. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя його матері [PERSON] належала ? частина жилого будинку та відповідна частина господарських будівель, що за адресою: м. Львів, вул. Миронюка, 142 «Б» (зараз вул. Старознесенська). 31.07.2007 року померла мати позивача [PERSON] За життя спадкодавець заповіла все своє майно позивачу та його неповнолітньому сину [PERSON], [INFO] Звернувшись у встановлений законом термін із заявою до державного нотаріуса для оформлення спадщини йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на реконструйовану частину житлового будинку. Позивач зазначає, що постійно проживав разом із мамою в даному будинку та разом із нею за спільні кошти здійснили реконструкцію будинку з прибудовами. Після цього, згідно розпорядження [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради № 1031 від 02.10.2003 року [PERSON] було дозволено експлуатувати будинок № 142-Б після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою та присвоєно окремий будинковий номер 142-В частині будинку де вона проживає, згідно з поданими проектними пропозиціями. За життя [PERSON] не звернулась у відділ приватизації державного житлового фонду [PERSON] районної адміністрації для оформлення права власності, оскільки хворіла. Після смерті матері до цього часу позивач обслуговує даний будинок, тобто фактично володіє спадковим майном. З метою оформити право власності у встановленому законом порядку позивач звертався до [PERSON] адміністрації, але йому було відмовлено, оскільки [PERSON] за життя не виконала всіх вимог, які ставилися в розпорядженні. Також позивачу було відмовлено у Львівській міській раді щодо вирішення питання землекористування з тих підстав, що він не оформив право власності на будинок. Натомість в БТІ позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на будинок, оскільки відсутнє свідоцтво на будинок № 142-В. У звязку з наведеним [PERSON] просить захисти його права в судовому порядку, оскільки в протилежному випадку він не зможе оформити право власності на нерухоме майно, яке фактично належить йому та його неповнолітньому синові як спадкоємцям померлої [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю і надав аналогічні пояснення зазначеним в позовній заяві. Просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] районної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя матері позивача [PERSON] належала ? частина жилого будинку та відповідна частина господарських будівель, що за адресою: м. Львів, вул. Миронюка, 142 «Б» (зараз вул. Старознесенська). Відповідно до розпорядження [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради № 1031 від 02.10.2003 року [PERSON] було дозволено експлуатувати будинок № 142-Б після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою та присвоєно окремий будинковий номер 142-В частині будинку де вона проживає, згідно з поданими проектними пропозиціями. Також розпорядженням було зобовязано [PERSON] вирішити питання землекористування, отримати вихідні дані на проектування, виготовити проектну документацію, отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, через БТІ внести зміни в технічну документацію та звернутись в [PERSON] адміністрацію для оформлення права власності на будинок № 142-В по вул. Старознесенській. Однак, за час життя [PERSON] не виконала вимоги розпорядження, тому відповідач заперечує проти визнання за позивачами права власності на нерухоме майно. Разом з тим, [PERSON] адміністрація не заперечує щодо визнання права власності за [PERSON], які є спадкоємцями, на приміщення першого поверху будинку - кімнати 1-3, площею 16,20 кв.м. та 1-2, площею 13,90 кв.м., оскільки такі були у власності [PERSON], не являються самочинним будівництвом. Також відповідач не оспорює того факту, що [PERSON] фактично користуються приміщеннями будинку № 142-В. Щодо узаконення гаражу «Ж» та сараю «В» зазначила, що [PERSON] не зверталася в [PERSON] адміністрацію, відповідне розпорядження не приймалося, такі споруди зведені самочинно, тому відповідач заперечує проти визнання права власності на них. Представник третьої особи Львівської міської ради - [PERSON] в судовому засіданні проти прозову заперечила та пояснила, що земельна ділянка за адресою: м. Львів, вул. Старознесенська, 142-В не передавалася у власність чи користування [PERSON]. Земельна ділянка під самочинне будівництво може бути передана лише в тому випадку, якщо будинок є у власності особи. Однак, померла [PERSON] за час свого життя не зареєструвала право власності на будинок № 142-В, де було здійснено самочинне будівництво, тому просить в позові відмовити. Представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» при вирішенні спору покладається на розсуд суду. В засіданні пояснив, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи будинок № 142-В по вул. Старознесенській у м. Львові не зареєстрований за позивачами, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Згідно технічної документації загальна площа будинку становить 129,8 кв.м., з врахуванням розпорядження [PERSON] адміністрації від 02.10.2003 року, самочинним будівництвом зазначений гараж під літ. «Ж» та сарай під літ. «В». Вважає, що позивачі як спадкоємці за заповітом мають законні права на будинок № 142-В з приналежними до нього господарським будівлями, окрім гаражу та сараю. Однак, позивачі позбавлені права зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, тому їх права порушені. Представник третьої особи Четвертої Львівської держаної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Від третьої особи надійшла заява про винесення рішення на розсуд суду та розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 28.01.1976 року, реєстраційного посвідчення БТІ від 31.01.1977 року (а.с.18,19) [PERSON] належала ? частина жилого будинку та відповідна частина господарських будівель, що за адресою: м. Львів, вул. Миронюка, 142 «Б» (зараз вул. Старознесенська). Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 183 від 26.07.2002 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення самочинного будівництва прибудов на надбудов до будинку № 142-Б по вул. Старознесенській у м. Львові. Разом з тим, [PERSON], попередньо виготовивши проектні пропозиції та отримавши відповідні дозволи, звернулася до [PERSON] районної адміністрації з заявою про надання дозволу на експлуатацію самовільно реконструйованого будинку та присвоєння йому окремого номеру (а.с.63,82-87,92,94,96). Так, на підставі заяви [PERSON] та висновку міжвідомчої комісії (протокол від 11.03.2003 року) [PERSON] районною адміністрацією прийнято розпорядження № 1031 від 02.10.2003 року (а.с.20,62), яким дозволено [PERSON] експлуатувати будинок № 142-Б на вул. Старознесенській після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою та присвоєно окремий будинковий номер 142-В частині будинку, де вона проживає, згідно з поданими проектними пропозиціями. Зазначено, що будинок № 142-В на вул.Старознесенській буде складатися з двох житлових кімнат пл. 13,90 кв.м., пл. 16,20 кв.м., кухні пл. 14,30 кв.м., ванни пл. 6,00 кв.м., сходової клітки пл.10,20 кв.м., котельні пл. 0,90 кв.м. на першому поверсі ; трьох житлових кімнат пл.16,70 кв.м., пл. 17,10 кв.м., пл. 16,20 кв.м., сходової клітки пл. 18,30 кв.м. на другому поверсі. Загальна площа будинку буде становити 129,80 кв.м., житлова площа 80,10 кв.м. Розпорядженням зобов»язано [PERSON] вирішити питання землекористування, отримати вихідні дані на проектування, виготовити проектну документацію, отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, через БТІ внести зміни в технічну документацію та звернутись в [PERSON] адміністрацію для оформлення права власності на будинок № 142-В по вул. Старознесенській. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 31.07.2007 року (а.с.122). За час свого життя розпорядилася всім належним їй майном, склавши заповіт від 26 лютого 2002 року на ім»я сина [PERSON] та внука [PERSON], заповівши їм майно в рівних частинах кожному (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, [PERSON] хворіла та не встигла виконати всі вимоги розпорядження від 02.10.2003 року. Разом з тим, [PERSON] звернулася в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», яке на підставі розпорядження здійснило належні виміри приміщень будинку по Старознесенській, 142-В у м. Львові, склало поверхові плани, експлікацію приміщень та 16.12.2003 року виготовило технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 142-В на ім»я фактичного власника [PERSON] (а.с.13-17). Згідно технічної документації на даний час загальна площа будинку 129,8 кв.м., яка відповідає площі зазначеній в розпорядженні. В матеріалах інвентаризаційної справи наявна відмітка лише про самочинне будівництво гаражу «Ж» та сараю «В». Також в засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентаризаційних справ на будинки № 142-Б та № 142-В по вул. Старознесенській, що будинок № 142-Б в цілому належить [PERSON] та зареєстрований за ним 10.11.2003 року у встановленому законом порядку, з врахуванням розпорядження [PERSON] районної адміністрації № 1127 від 22.10.2003 року «Про оформлення права власності». Таким чином, [PERSON] фактично являється власником будинку № 142-В по вул. Старознесенській у м. Львові, а спадкоємці за заповітом [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.49) мають всі законні підстави для набуття ними права власності на спадкове майно в рівних частках як це визначено заповітом від 26.02.2002 року. Суд не може погодитися із мотивами заперечень представників [PERSON] районної адміністрації та Львівської міської ради, оскільки позивачі не мають змоги оформити право власності на будинок № 142-В у встановленому законом порядку. Так, [PERSON] адміністрація не може вирішити питання про оформлення права власності, у звязку із смертю [PERSON], яка не встигла виконати всі вимоги розпорядження. В свою чергу [PERSON] не може зареєструвати право власності в БТІ через відсутність свідоцтва про право власності, а відповідно і вирішити питання землекористування, оскільки юридично не набув у власність будинковолодіння. Також позивачі не можуть прийняти спадщину в держнотконторі, оскільки [PERSON] не оформила право власності на будинок. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення) майна, або згідно договору чи закону з моменту його прийняття до експлуатації або з моменту державної реєстрації. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] фактично є власником будинку № 142-В по вул. Старознесенській, але за час свого життя не встигла зареєструвати це право в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», у звязку з чим позивачі як спадкоємці за заповітом не можуть прийняти спадщину у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання, що права [PERSON] підлягають захисту в судовому порядку. Поряд з тим, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, наявна відмітка про те, що серед господарських будівель є також гараж під літ. «Ж» та сарай під літ. «В», які являються самочинним будівництвом. За час свого життя [PERSON] не зверталася в [PERSON] адміністрацію з приводу узаконення таких споруд, відповідне розпорядження з цього приводу не приймалося. Відтак, в силу ст. 376 ч.2 ЦК України, позивачі не набувають права власності на гараж та сарай і в цій частині суд відмовляє в позові. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги розпорядження № 1031 від 02.10.2003 року, зважаючи, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, будинок № 142-В та господарські будівлі, за винятком гаражу «Ж» та сараю «В», не являються самочинним будівництвом, є спадковим майном після смерті [PERSON], суд вважає за необхідне захистити права позивача [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] та визнати за ними право власності за кожним з них на ? ідеальну частку житлового будинку № 142 «В», загальною площею 129,8 кв.м., та відповідну частину господарських будівель по вул. Старознесенській у м. Львові, окрім гаражу, позначеного літ. «Ж», та сараю, позначеного літ. «В», які є самочинним будівництвом.

Outcome: partial