Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

06.09.2010 року [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті [PERSON] про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман щодо перерахунку пенсії'. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, але в судове засідання заявився. З'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив, що [PERSON] з 21.06.2008 року одержує державну пенсію за віком призначену йому Управлінням Пенсійного фонду України в місті [PERSON]. Після призначення пенсії' позивач продовжував працювати. Маючи 24 місяці страхового стажу, він написав заяву на перерахування пенсії' по зарплаті і стажу та надав всі необхідні документи. Призначена відповідачем перерахована пенсія позивача, проведена з 01 липня 2010 року, менша, ніж належить при застосуванні порядку розрахунку, виписаного у Законі України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування". Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман посилається на те, що при перерахунку пенсії' керується спільним листом Міністерства праці та соціальної політики і Пенсійного фонду України від 11.03.2009 р. № 20/0/18-09/039, № 4096/02-01 та постановою КМУ від 28.05.2008 р. № 530, які визначають порядок застосування ст.ст. 40, 42 ч. 4 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", встановивши для працюючих пенсіонерів базу для перерахування пенсії' 2007 р., а не попереднього року як прописано в Законі, тобто за 2009 р. Цей лист офіційно не опубліковано і не зареєстрований Міністерством юстиції', його зміст суперечить Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Викладені в листі Мінпраці та Пенсійного фонду України вказівки не ґрунтуються на правових підставах та істотно обмежують права позивача, як працюючого пенсіонера. Отже, вказані органи виконавчої влади вчинили дію, що суперечить вимогам частини другої статті 19 та частини 3 статті 22 Конституції' України, згідно з якою органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у разі, якщо особа продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії' з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії' незалежно від перерв у роботі. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії' проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, тобто, за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерви, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Із змісту частини четвертої статті 42 зазначеного Закону випливає, що для перерахунку пенсій застосовується показник середньої зарплати за рік, що передує року звернення з перерахунком пенсії'. Адже, якщо при перерахунку пенсії береться заробітна плата відповідно до абзацу першого частини першої статті 40, то, відповідно, має застосовуватися і той показник середньої заробітної плати, який береться при призначенні пенсії із заробітку відповідно до цієї ж частини першої статті 40 Закону. Тобто за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії'. Інструктивним роз'ясненням Мінпраці та Пенсійний фонд України незаконно змінено діючий порядок і істотно обмежили права позивача, як працюючого пенсіонера. Коригування пенсії шляхом множення коефіцієнта заробітку на показник середньої заробітної плати за рік, що передує року звернення за призначення пенсії, проводиться з метою осучаснення раніїне отриманого заробітку, тобто приведення його до сьогодніїннього дня. У такому випадку осучаснення пенсії' позивача не відбувається, а навпаки погіршується. Звернення позивача за захистом свого права безпосередньо до суду є правом позивача, і повністю узгоджується з рішенням Конституційного Суду України № 5-зп від 30.10.1997 року. Тому суд вважає, що при розгляді справи встановлено наявність порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин. Суд вважає доведеним факт порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved