Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18.08.2010 року звернулася до суду із позовом до відповідачів 1,2,3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права приватної власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 червня 2010 року вона купила у відповідачів 1,2,3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Олександрівка по вул. Степова №7 Новотроїцького району Херсонської області за 5000 гривень. Обумовлену договором суму вона заплатила [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в повному розмірі, про що свідчить власноручно написана ними розписка про отримання коштів від неї. Відповідачі по справі обіцяли їй протягом місяця з моменту отримання від неї грошей оформити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, нотаріально. Однак від виконання свого зобовязання перед нею ухиляються, мотивуючи свою вимогу тим, що у них відсутні гроші, які необхідні їм для оформлення в нотаріальному порядку. Вона являється добросовісним покупцем. Зі свого боку умови договору, що потребує нотаріального посвідчення, виконала повністю чому є письмове підтвердження - власноручно написаними відповідачами розписки. Просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між нею та відповідачами дійсним та визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Олександрівка по вул. Степова № 7 Новотроїцького району Херсонської області, оскільки істотні умови договору фактично виконані обома сторонами повністю. Позивачка у суді позов підтримала посилаючись на підстави викладені у заяві. Наполягає на визнанні договору купівлі-продажу нерухомого майна, дійсним та визнанні права приватної власності на придбане нерухоме майно вартістю 5000 гривень. Просила судові витрати віднести на її рахунок в сумі 51 гривні держаного мита та 120 гривень ІТЗ. Відповідачі 1,2,3 у судовому засіданні позов визнали повністю, згодні щоб за позивачкою було визнано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, належний їм на праві спільної сумісної власності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Олександрівка по вул. Степова № 7 Новотроїцького району Херсонської області, внаслідок правочину купівлі-продажу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами діючого цивільного законодавства: ст. 220 ч. 2, 655, 657, 328, 334, 392 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність»; п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року, відповідно до яких, кожен має право мати у своїй власності майно, яке він придбав внаслідок правочинів не заборонених законом. В судовому засіданні встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Олександрівка по вул. Степова № 7 Новотроїцького району Херсонської області, що підтверджується власноручно написаною розпискою від 15.06.2010 року (а.с. ), яка свідчить про сплату загальної суми в розмірі 5000 гривень відповідачам за дане нерухоме майно, тобто вчинення правочину не забороненого законом. Факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідачі порушили вимоги ст. 657 ЦК України і нотаріально не посвідчили договір купівлі-продажу нерухомого майна, загальною вартістю 5000 гривень. За договором купівлі-продажу виконані всі істотні умови: відповідачі отримали гроші за нерухоме майно в загальній сумі 5000 гривень і передали його у власність позивачки, яка сплатила обумовлену ціну нерухомого майна і прийняла його у власність. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, то суд може визнати такий договір дійсним за позовом сторони, яка повністю виконала істотні умови договору. Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 28.04.1978 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 15.06.2010 року між сторонами дійсним. Відповідно до ст. 328, 334 ЦК України, ст. 2, 12, 13 ЗУ «Про власність» право власності на нерухоме майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору купівлі-продажу, не посвідченого в нотаріальному порядку, дійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна слід визнати дійсним. Право власності позивачки, на куплене нею нерухоме майно, вартістю 5000 гривень, порушене відповідачами і підлягає відновленню, шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права приватної власності на нерухоме майно, відповідно до ст. 220 ч. 2, та ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка у суді довела факт купівлі-продажу нерухомого майна та факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності на нерухоме майно за позивачкою. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права приватної власності на нерухоме майно, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Олександрівка по вул. Степова № 7 Новотроїцького району Херсонської області, вартістю 5000 гривень, за позивачкою. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то суд, враховуючи думку позивачки, відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України, вважає можливим віднести судові витрати в сумі 171 гривні на рахунок позивачки і з відповідачів не стягувати. На підставі зазначеного ст. 220 ч. 2, 655, 657, 328, 334, 392 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність»; п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року і

Outcome: approved