Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

В травні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання в якому вказувала, що вона з 08 вересня 1990 року по 21 листопада 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Постановою Вознесенського міського суду Миколаївської області від 25 березня 2002 року з [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі ? частини його заробітку на утримання неповнолітньої доньки. В звязку з досягненням [PERSON] повноліття стягнення аліментів було припинено. Проте [PERSON] є студенткою першого курсу факультету іноземної філології Чорноморського державного університету імені [PERSON]. Навчається за денною формою на підставі укладеного договору. Термін навчання складає 4 роки, а саме з 01 вересня 2009 року по 03 липня 2013 року. Також [PERSON] вказувала на те, що донька знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, інших осіб не утримує, тому вважала, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі нею позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 03 липня 2013 року. Ухвалою суду від 25 червня 2010 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не зявилася, проте направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали цивільної справи №2-507/02 за заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO] та сплачував на утримання доньки аліменти до досягнення нею повноліття. Однак після досягнення повноліття [PERSON] проживає та знаходиться на повному матеріальному забезпеченні матері, а також є студенткою другого курсу денного відділення факультету іноземної філології Чорноморського державного університету імені [PERSON]. Навчається за контрактом. Строк закінчення навчального закладу 03 липня 2013 року. У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Виходячи з положень закону та враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний утримувати свою повнолітню доньку. При встановленні можливості відповідача матеріально утримувати доньку та визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що ним не надано жодних доказів, що свідчили б про неможливість виконання такого обовязку та доказів, що можуть вплинути на розмір аліментів. А тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 51 грн. державного мита та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved