Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Прокурор в інтересах Київської обласної ради 17.09.2008 року звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який, в судовому засіданні зазначив, що Бориспільською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882200:03:004:0020, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №2424. Проведеною перевіркою встановлено, що голова Бориспільської районної державної адміністрації [PERSON] в порушення вимог ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.2, З, 6, 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст. 321 Цивільного кодексу України діючи спільно і узгоджено з невстановленими особами з метою протиправного позбавлення Українського народу права власності на землю в адміністративних межах Глибоцької сільської ради, загальною площею 39,5359 га, і легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, зловживаючи службовим становищем видав розпорядження від 25.04.2006 року за №388, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Глибоцької сільської ради та передачі їх у власність громадянам, одним з яких є [PERSON], достовірно знаючи про те, що дане розпорядження для вказаних в ньому громадян видається без мети виникнення у останніх права власності на землю. За даним фактом Генеральною прокуратурою України 30.05.2007 року порушено кримінальну справу №1206 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 209 ч.3 КК України. Па підставі вищезазначеного протиправного розпорядження виготовлено, видано та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ за №215901 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, загальна площа якої становить 2,0 га. Виходячи з наведеного, вищезаначені розпорядження, державний акт та укладена на їх підставі угода між [PERSON] та [PERSON] з приводу земельної ділянки в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району є правочинами, які порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, внаслідок чого є нікчемними. Разом з цим, такі правочини не створюють юридичних-наслідків та є недійсними з моменту їх вчинення. У звязку з вищенаведеним позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер 3220882200:03:004:0020, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за № 2424. Ухвалою суду від 18 лютого 2009 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішення в цивільній справі 3 2-3068/08 за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області до Бориспільської районної державної адміністрації, Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі, [PERSON], про визнання протиправним та скасування державного акту на земельну ділянку (а.с.37). Відповідно до ухвали від 19.07.2010 року відновлено провадження по справі та призначена справа до судового розгляду. Прокурор та представник Київської обласної ради в письмовій заяві свої вимоги підтримали, обставини вказані в позові підтвердили, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Третя особа до суду не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала до початку розгляду справи, через канцелярію суду лист, в якому просить суд проводити розгляд справи у її відсутність та зазначила, що покладається на думку суду при вирішенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Бориспільською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882200:03:004:0020, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №2424 (а.с.4). Проведеною перевіркою встановлено, що голова Бориспільської районної державної адміністрації [PERSON] в порушення вимог ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.2, З, 6, 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст. 321 Цивільного кодексу України діючи спільно і узгоджено з невстановленими особами з метою протиправного позбавлення Українського народу права власності на землю в адміністративних межах Глибоцької сільської ради, загальною площею 39,5359 га, і легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, зловживаючи службовим становищем видав розпорядження від 25.04.2006 року за №388, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Глибоцької сільської ради та передачі їх у власність громадянам, одним з яких є [PERSON], достовірно знаючи про те, що дане розпорядження для вказаних в ньому громадян видається без мети виникнення у останніх права власності на землю. Відповідно до постанови від 30 травня 2007 року, за даним фактом Генеральною прокуратурою України 30.05.2007 року порушено кримінальну справу №1206 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 209 ч.3 КК України (а.с.5). Па підставі вищезазначеного протиправного розпорядження виготовлено, видано та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ за №215901 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, загальна площа якої становить 2,0 га. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2009 року по цивільній справі за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області до Бориспільської районної державної адміністрації, Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі, [PERSON], про визнання протиправним та скасування державного акту на земельну ділянку, - позовні вимоги Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області задоволені в повному обсязі, визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ за № 215901 на імя [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, загальна площа якої становить 2,0 га (а.с.41-42). Відповідно до вимог ст.ст.2, 3, 6, 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова місцевої державної адміністрації в межах своєї компетенції з обов'язковим дотриманням принципів законності та верховенства права для виконання покладених на нього обов'язків, зокрема забезпечення правопорядку в адміністративних межах відповідної місцевої державної адміністрації, має право видавати розпорядження. Конституція України в ст.41 передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених Законом. Статтями 13, 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності-або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із вимогами ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статею 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Статтею 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Пункт 5 ст.216 ЦК України передбачає, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Статтею ст.228 ЦК України встановлено правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок. Так, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Земельний кодекс України в ст.152 передбачає, що захист прав на землю здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та застосування інших, передбачених законом, способів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вищезазначені розпорядження, державний акт та укладена на їх підставі угода між [PERSON] та [PERSON] з приводу земельної ділянки в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району є правочинами, які порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, внаслідок чого є нікчемними. Тож, необхідно визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер 3220882200:03:004:0020, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 2424. Судові витрати у справі слід віднести на рахунок державного бюджету України, оскільки прокурор звільнений від сплати державного мита. На підставі викладеного та ст. ст. 202, 203. 215, 216, 228, 236, 321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 2, 3, 6, 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та

Outcome: approved