Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шепетівському районі (далі - Управління) про стягнення з Управління недоплаченої соціальної допомоги до пенсії як дитині війни за 2007-2009 роки в сумі 3 415,20 грн. та зобов'язання Управління здійснювати в подальшому виплату підвищень до пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те. що має статус «дитина війни» і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - [PERSON]) має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Позивачка зазначила у цивільному позові, що таке підвищення з 2007 року по 2009 рік їй не виплачувалось або виплачувалось частково, просить стягнути з відповідача за період з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року підвищення до пенсії у загальній сумі 3 415,20 грн. В судове засідання позивачка [PERSON]не з'явилася. Просила задоволити позовні вимоги з 1.01.2007 року по 31.12.2009 року в сумі 3 415,20 грн., стягнути з відповідача суму невиплаченої 20% заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії як «дитині війни»; розглядати справу за її відсутності. Представник Управління в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позор відповідно до якого позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні, а справу слухати у її відсутність. При цьому, в письмовому запереченні на позов, представник Управління, вважає, що законні підстави для його задоволення відсутні, оскільки фінансування витрат на виплату надбавки до пенсії «дітям війни» здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в зв'язку з чим в Управління відсутні кошти на вказані виплати і останнє не може відповідно до чинного законодавства виходити за межі наданих повноважень, оскільки не являється розпорядником коштів. Стверджує, що згідно з чинним законодавством не визначений механізм виплати надбавки до пенсії «дітям війни», не встановлено розміру мінімальної пенсії за віком, з якого слід проводити розрахунки, а мінімальний розмір пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, застосовується лише для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і не може по аналогії застосовуватись до інших правовідносин, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Стверджує, що починаючи з 2008 року здійснювались виплати надбавки до пенсії 10% від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонеркою і має статус «дитини війни», що стверджується матеріалами справи, сторонами не оспорюється. Отже, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, протягом 2007 року підвищення пенсії їй не нараховувалось і не виплачувалось, а протягом 2008-2009 років такі нарахування та виплати проводилися частково, що стверджується інформацією Управління та письмовими поясненнями позивачки. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення ст..ст. 71. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо підвищення пенсій на 30 % мінімальної пенсії за віком. Конституційний Суд України визнав, що зупинення Законом України «Про державний бюджет» дії інших законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України. Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними; є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Положення статей 71, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України, позов підлягає задоволенню в частині зобов'язання відповідача нарахування підвищення до пенсії позивачки відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року підпунктом 2 пункту 41 розділу II внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з пунктом 2 рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10- рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Пунктом 5 вказаного рішення передбачено, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення. Отже, з 22 травня 2008 року по 31.12.2009. відповідач зобов'язаний був нараховувати та виплачувати позивачці, як дитині війни, підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, тому позов в цій частині є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Рішення Конституційного Суду України у цих справах мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними; є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. В той же час, як встановлено судом та сторонами не оспорюється, починаючи з січня 2008 року, позивачці, проводиться нарахування та виплата підвищення до пенсії в розмірі 10%, а не 30%, як те визначає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, з врахуванням часу винесення рішення Конституційного Суду України, а саме 22.05.2008 року, позивачці повинно бути виплачено, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року підвищення до пенсії у розмірі 30% за мінусом вже здійснених виплат. Відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК.суд вирішує справу в межах заявлених вимог. Таким чином, відповідач - Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачці суму невиплаченої 20% заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії як «дитині війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22. травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Обрахування конкретної суми надбавки відповідно до ч.5 п.4. Положення «Про Пенсійний фонд України» віднесено до виключної компетенції органів пенсійного фонду.Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення. Основним завданням Пенсійного фонду України є забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, що здійснюються з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Отже, відповідач - Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачці належне їй підвищення до пенсії за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року. В той же час, позивачка згідно поданого позову, просить стягнути з відповідача на свою користь підвищення пенсії регламентованої Законом, за період з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року. Суд вважає, що вимоги позивачки про виплату їй підвищення до пенсії, як «дитині війни» за період з 1 січня 2007 року по 8 липня 2007 року та з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року до задоволення не підлягають, оскільки Кабінетом Міністрів України за результатами бюджету в 2006.2007 років жодних нормативних актів про зазначенні виплати не приймалось. Беручи до уваги відсутність заяв відповідача про застосування строку позовної давності до спірних відносин, суд вг.ажає за можливе задоволити вимоги позивачки за період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року. Доводи представника відповідача про те. що встановлений законом розмір мінімальної пенсії за віком до даних правовідносин не застосовується є безпідставним, оскільки в даному випадку мають місце правовідносини саме щодо нарахування га виплати пенсії і її підвищення. Жодним чином не заслуговують на увагу твердження щодо відсутності коштів для здійснення встановлених Законом виплат. Оскільки відповідно до рішення Свропейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України» встановлено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Вимоги позивачки стосовно зобов'язання відповідача надалі нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу не підлягають задоволенню, оскільки, в разі зміни в подальшому діючого законодавства, яке регулює пенсійне забезпечення осіб, віднесених до категорії «діти війни», право позивачки на збільшення розміру пенсії може бути порушеним, в той час, як суд, у відповідності до вимог ст.ст.213-214 ЦПК. виносить рішення, яке б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від боудь-яких порушень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на час винесення рішення.. Судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору та витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з Управління, оскільки саме неправомірні дії останнього призвели до порушення законних прав позивачки. Виходячи з наведеного, на підставі ст. 22 Конституції України, Закону України ..Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07,2003 року із змінами і доповненнями. Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІУ, рішення Конституційного Суду України віл 09.07.2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Outcome: partial