Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської філії ТОВ «Татнефть-Укрнєфтєпродукт» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої позивні вимоги позивач обґрунтовує, тим, що наказом директора Полтавської філії ТОВ «Татнєфть - Укрнєфтєпродукт» № 793-К від 28 грудня 2009 року його було незаконно звільнено з посади заступника директора Нафтобази «Пирятинська». Рішенням Пирятинського районного суду від 1.07.2010 позивача було поновлено на роботі, і він приступив до своїх обов'язків. 06.07.2010 позивач у зв'язку з неприйнятною атмосферою для праці, вирішив звільнитися та попередив про це керівництво товариства письмовою заявою згідно вимог ст. 38 КЗпП. Проте, порушуючи вище зазначену статтю, того ж дня наказом №361-К від 6 липня 2010 його було звільнено з посади. Уважає його звільнення з роботи незаконним, оскільки ним не зазначалися конкретні строки звільнення, тому просить поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати йому завдану незаконним звільненням моральну шкоду і витрати за надану юридичну допомогу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить поновити [PERSON] на роботі, стягти середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з 06.07.2010 по 19.08.2010 та відшкодувати завдану незаконним звільненням моральну шкоду в сумі 2000 грн та витрати по наданню юридичної допомоги. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що вимоги позивачам безпідставні, оскільки 06.07.2010 [PERSON] подав заяву про звільнення його з роботи за угодою сторін. Оскільки керівник товариства не заперечував щодо звільнення позивача з роботи за згодою сторін, наказом №361 від 06.07.2010 [PERSON] було звільнено. Уважає що відповідач при звільненні [PERSON] вимог чинного законодавства не порушив. Звільнення позивача було проведене згідно вимог ст. 36 Кодексу законів про працю України ( далі КЗпП України) за угодою сторін, так як і просив позивач у своїй заяві про звільнення його з роботи, питання про звільнення за власним бажанням позивачем не ставилось. Судом установлено: Наказом №355-к від 1 липня 2010 року [PERSON] був поновлений на посаді замісника директора НБ «Пирятинська» з 28 грудня 2009 року на підставі рішення Пирятинського районного суду від 1 липня 2010 року (а.с.6). 06.07.2010 [PERSON] на ім'я директора Полтавської філії ТОВ «Татнефть-Укрнєфтєпродукт» подав заяву, у якій просить звільнити його з роботи за угодою сторін.(а.с. 7). Наказом №361 від 6.07.2010, копія якого приєднана позивачем до позовної заяви ( а.с. 8 ), позивача згідно ст.38 КЗпП України (за згодою сторін) звільнено з 6 липня 2010 року. Як повідомив у судовому засіданні свідок [PERSON] помилково у проекті наказу про звільнення позивача з роботи замість ч.1 ст. 36 КЗпП України було надруковано ст. 38 КЗпП України. Помітивши помилку, він зразу ж уніс виправлення до наказу, проте, помилково направив позивачеві копію невиправленого наказу. Оскільки звільнення за угодою сторін не передбачає будь-якого строку на попередження власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору, крім того, позивач не направляв відповідачу заяву про відкликання своєї заяви про звільнення, позов задоволенню не підлягає, так як суд не убачає порушень законодавства про працю у діях відповідача та порушення прав позивача.

Outcome: dismissed