Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

22.07.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2009 рік, зобовязати відповідача здійснити перерахування щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» та забезпечити відповідні виплати за 2009 рік. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що має статус «дитини війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Зазначає, що Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 498 грн., з 01 листопада 573 грн. Позивачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в наданих письмових запереченнях просить відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без участі представника відповідача (а.с.21) Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною війни, що підтверджується посвідченням (а.с.9). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Згідно п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно частини 2 статті 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 22.05.2008 року. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на підвищення пенсії як дитині війни у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялось, а отже допомога в 2009 році мала нараховуватись у визначених цим Законом розмірах. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме щодо визнання бездіяльності відповідача щодо виплати [PERSON] щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2009 рік протиправною, зобовязання здійснити перерахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечення її виплати за 2009 рік відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше проведених виплат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі п.34 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнити Управління пенсійного фонду України в Новозаводському районі від сплати судового збору.

Outcome: approved