Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання між сторонами шлюбу постійно мешкала разом з позивачкою та знаходилась на її утриманні. При цьому відповідач на користь позивача сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. На час подачі позову дочка [PERSON] досягнула повноліття та навчається в учбовому закладі, а саме є студентом 2-го курсу Луганського національного університету ім..[PERSON] з денною формою навчання на контрактній основі. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка вважає, що дочка [PERSON] в денний час потребує на отримання матеріальної допомоги від відповідача, але відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм сімейним та матеріальним станом, а також станом свого здоровя відповідач спроможний надавати таку допомогу. У звязку з чим в поданій заяві позивачка просить сул стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до закінчення дочкою навчання, але не ' пізніше досягнення нею 23-хрічного віку. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився двічі без поважних причин, хоча належним лином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.З та ст.60 ІДПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, згідно ет.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Крім того, згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Також, згідно ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Із наданих позивачкою доказів (а.с.2-9) судом встановлено, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка в дійсний час досягла повноліття та навчається на 2-му курсі Луганського національного університету ІМ..[PERSON] з денною формою навчання на контрактній основі. При цьому загальна вартість за чотири роки навчання відповідно до умов договору (а.с.б-8) складає 20 800 грн., або 5200 грн. на рік. Крім того в дійний час доросла донька [PERSON] фактично перебуває на утриманні у позивачки, так як позивачка за власні кошти забезпечує дочку харчуванням та придбанням дочці одягу, в тому числі й зимового, надає кошти для проїзду до навчального закладу, який розташований в іншому населеному пункті Луганської області. Враховуючи вищенаведене у сукупності суд зазначає, що відповідач не надав до суду жодних відомостей щодо його матеріального та сімейного стану, а також стану його здоровя. У звязку з чим суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що відповідач дійсно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дочки, хоча за своїм сімейним та матеріальним станом, а також станом свого здоров'я відповідач спроможний надавати таку допомогу. Вирішуючи позов таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді держмита у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. На підставі викладеного, ст.ст.180-184,391,198-201 СК України,

Outcome: approved