overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

18 серпня 2010р. [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин з [PERSON], який помер 13.10.2009року. В обґрунтування своїх вимог зазначила те, що 13 жовтня 2009року помер син заявника [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина житловий будинок в с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області. Заявник вчасно звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину нотаріус відмовився, так як вона після одруження з чоловіком [PERSON] не переоформила свій паспорт на його прізвище [PERSON], а залишила своє дошлюбне прізвище [PERSON]. Тому змушена звернутись до суду з заявою про встановлення юридичного факту. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені в заяві, просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи - Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву зацікавленою особою суду подано не було. Заслухавши пояснення заявника, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 13.10.2009року є рідним сином [PERSON]. Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, зокрема, з копії свідоцтва про народження ІІІ-УР №487155 від 13.07.1961р. матірю [PERSON] є [PERSON]; з копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] одружились 10 вересня 1960року, після укладення шлюбу присвоєно прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]; з копії паспорта серія КВ №019604 прізвище заявника зазначено як [PERSON]; з свідоцтва про смерть серія 1-СГ №196419 від 16.10.2009року [PERSON] помер 13 жовтня 2009року. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 листопада 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір кредиту № 237 в сумі 13 588 гривень з кінцевим терміном погашення 19 листопада 2010 року. Згідно договору кредиту відповідач, відповідно п.2.4.1 зобовязався щомісячно до 19 числа повертати обумовлену договором кредиту суму кредиту та сплачувати відсотки за фактичний час його використання в порядку, передбаченому договором. З 20 січня 2009 року [PERSON] припинив погашення кредиту та відсотків за його користування, в зв'язку з чим станом на 13 серпня 2010 року за договором виникла заборгованість в розмірі 14 858 гривень 16 копійок. Позичальнику надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також стягнути 148 грн. 58 коп., понесених позивачем, при зверненні до суду, витрат на сплату судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах: - копією договору кредиту № 237 від 19 листопада 2007 року доведено, що між позивачем ПАТ «« ВіЕйБі Банк » та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту в сумі 13 588 гривень з кінцевим терміном погашення 19 листопада 2010 року; п. 4.2 Договору кредиту доведено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів. - розрахунком заборгованості доведено, що сума заборгованості на момент розгляду справи в суді становить 14 858,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9 399,02 грн., заборгованість за процентами - 3 547,98 грн., плата за пропуск платежів -1911,16 грн. Згідно з ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. ч.І ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яке обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що договору дарування від 08.11.2005 року йому належить квартира № 17, розташована по вул. Першотравневій, ЗО в м. Каховка Херсонської області. Відповідачка - колишня дружина позивача в будинку не проживає з 2008 року. Реєстрація відповідачки в квартирі порушує права позивача на користування та розпорядження квартирою, він несе додаткові затрати по оплаті комунальних послуг, не може розпорядитися квартирою. В судовому засіданні представник позивач на вимогах позовної заяви наполягала, пояснила, що після розрівняння шлюбу відповідачка виїхала з квартири і більше в квартирі не зявлялася, просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка та третя особа в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином. Розгляд справи можливий у відсутності відповідачки та представника третьої особи за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Каховської міської ради від 07.02.1994 року, [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 18.10.2001 року, позивачу належить друга частина даної квартири. Той факт, що відповідачка зареєстрована в квартирі, підтверджується копією домової книги. Згідно акту КП Житповик Скхпово від 29.06.2010 року Антосюк Тетян* Олександрівна на проживає в квартирі з 2008 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка в 2008 ропі покинула позивача та виїхала з квартири, її особистих речей в квартирі немає. Поясненні свідка [PERSON] аналогічні. Реєстрація відповідачки в квартирі порушує права позивача на користування та розпорядження будинком, покладає на нього додаткові матеріальні затрати по виплаті комунальних послуг за відповідачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

В вересні 2010 р. представник заявника [PERSON]єва К.В. звернулася до суду із заявою в інтересах заявника [PERSON] про встановлення приналежності правовстановлюючого документу. Позов мотивований тим, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, складеного 17.10.2005 р. [PERSON], посвідченого 17.10.2005 р. Баловненською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 69. Після звернення до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], стало відомо, що в заповіті прізвище заявника було записане як «Григорьєв» замість «Григорєв», оскільки на момент складання заповіту заявник мав паспорт, що посвідчував його особу саме за прізвищем «Григорєв», але в подальшому виправив його і отримав новий паспорт. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому заповіту складеного 17 жовтня 2005 року, посвідчений та зареєстрований секретарем Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в реєстрі за №69. У судове засідання заявник не зявився, надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, справу просив слухати за його відсутності. Представники заінтересованих осіб - Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та Новоодеської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. До суду надійшла заяви про розгляд справи у відсутності представників зазначених заінтересованих осіб, проти задоволення заяви не заперечували. Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності документу має юридичне значення для заявників та дає йому можливість реалізувати свої законні права, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка померла 10 вересня 2009 року (свідоцтво про смерть І-ФП №103200, виданого виконкомом Баловненської сільської ради 11 вересня 2009 р.) 17 жовтня 2005 року [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчене секретарем Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області [PERSON], та зареєстроване в реєстрі за № 69, яким заповідала все належне їй майно, що буде належати їй на день смерті [PERSON]. Відповідно до паспорта громадянина України Серії ЕР № 381926, виданого 17 березня 2010 року Центральним РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області, прізвище заявника записане як «Григорєв» (дата народження [INFO]). Відповідно довідки № 16/11242 від 09.07.2010 року [PERSON], [INFO], 26.03.2010 року в СГІРФО Центрального РВ ММУ УМВС було отримано паспорт серії ЕР№ 381926 у звязку з уточненням прізвища з [PERSON] на [PERSON]. Таким чином, суд вважає встановленим, що заповіт, складений [PERSON] 17 жовтня 2005 року, посвідчений 17 жовтня 2010 року секретарем Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області на прізвище «Григорьєв» та зареєстрований в реєстрі за № 69, належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів до відповідача покликаючись на те, що шлюб з відповідачем було розірвано 02 грудня 2009 року рішенням Хотинського району суду Чернівецької області. Від спільного проживання у них народилася : дочка - [PERSON], 08.10.2006 р. н., яка проживає із позивачкою. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. З листопада 2009 року сторони проживають окремо. Відповідач кошти на утримання дочки не дає, хоча зобовязаний піклуватися про дитину. А тому позивачка бажає отримувати кошти на утримання дочки по виконавчому листу за рішенням суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні підставам звернення до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи в суді належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе і проти цього не заперечує позивачка, ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі та встановлених в судовому засіданні доказів з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Хотинського району суду Чернівецької області від 02 грудня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Спільне сімейне життя у сторін не склалося , разом не проживають. Копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 076646 [PERSON] стверджується, що вона народилася 08.10.2006 р. і її батьком записано - [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивачки на утримання дочки - [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усього його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до відповідача покликаючись на те, що шлюб з відповідачом був зареєстрований 26 липня 1989 року у відділі РАЦС Червоноградського управління юстиції Львівської області. Від спільного проживання у них народилася донька Тетяна, 25.01.1991 р. н., яка проживає з позивачкою. Спільне життя у сторін не склалося. Відповідач не поважає позивачку. Відповідач почав вживати спиртні напої. Виникали непорозуміння, часті сварки з застосуванням фізичної сили. Подальше продовження шлюбних відносин суперечить переконанням позивачки та моральним засадам суспільства. З 27.12.1993 року сторони проживають окремо. Шлюб між ними існує формально, а тому позивачка бажає його розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні підставам звернення до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Про день та час слухання справи в суді належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе і проти цього не заперечує позивачка ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі та встановлених в судовому засіданні доказів з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 липня 1989 року у відділі РАЦС Червоноградського управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено актовий запис за № 370. Спільне життя у сторін не склалося. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя, сімю, виконання подружніх обовязків. їх шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Спору про спільно придбане майно не має. Спору про місце проживання дитини не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

23.09.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який проживає [INFO], аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до його повноліття, мотивуючи тим, що відповідач допомоги по утриманню сина не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] [INFO], який проживає з матірю. Договір про утримання малолітньої дитини не укладено. Стан здоровя дитини задовільний, він перебуває на обліку в дитячій консультації Казанківської ЦРЛ Миколаївської області. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач надав до суду інформацію про сплату коштів на утримання дитини, про його місце роботи, стан здоровя, доходи та наявність інших непрацездатних осіб, що знаходяться на його утриманні, не надав. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачу, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Еціо Пазінетті звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10000 грн. боргу по договору позики від 12.06.2009 року та судові витрати, оскільки відповідач безпідставно не виконує взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримали позов повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, він належним чином сповіщався про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи і відповід¬но до вимог ст. 169 ЦПК України приймає рішення у відсутність [PERSON] Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення пред¬ставника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх суку¬пності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі уклали договір позики - 12.06.2009 р. по яко¬му позивач надав у позику відповідачу 10000 грн., які останній був зобов'язаний повернути до 31.12.2009року, що стверджується розпискою, згідно вимог ст. 1047 ЦК України. Однак у зазначеній термін, відповідачем кошти не повернуто і зобов'язання не виконано. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) пере¬дає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Також відповідно до ст.ст. 1049,1050,625 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, боржник зо¬бов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час про¬строчення. а також три відсотки річних від простроченої суми. Оскільки відповідачем на даний час не повернута позивачу позика, то вона підлягає стягненню в примусовому порядку. При таких обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобо¬в'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує також з відповідача на користь позивача 100 грн. витрат по сплаті судового збору та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Еціо Пазінетті звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10000 грн. .боргу по договору позики від 12.06.2009 року та судові витрати, оскільки відповідач безпідставно не виконує взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримали позов повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, він належним чином сповіщався про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи і відповід¬но до вимог ст. 169 ЦПК України приймає рішення у відсутність [PERSON].. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення пред¬ставника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх суку¬пності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі уклали договір позики - 12.06.2009 р. по яко¬му позивач надав у позику відповідачу 10000 грн., які останній був зобов'язаний повернути до 31.12.2009року, що стверджується розпискою, згідно вимог ст. 1047 ЦК України. Однак у зазначе¬ній термін, відповідачем кошти не повернуто і зобов'язання не виконано. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) пере¬дає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Також відповідно до ст.ст. 1049,1050,625 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, боржник зо¬бов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час про¬строчення. а також три відсотки річних від простроченої суми. Оскільки відповідачем на даний час не повернута позивачу позика, то вона підлягає стягненню в примусовому порядку. При таких обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобо¬в'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує також з відповідача на користь позивача 100 грн. витрат по сплаті судового збору та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved