overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказав, що в 1998р. він уклав шлюб з відповідачкою у відділі РАЦС Лубенського МРУЮ. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], 1999р.н. Подружнє, спільне життя з відповідачкою не склалося через зловживання спиртними напоями. Намірів зберегти сімю позивач не має, прохає суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав на його задоволенні наполягає. Відповідачка позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини справи, заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню Судом встановлено, що 25.09.1998р. позивач уклав шлюб з відповідачкою у відділі РАЦС по м. Лубни Лубенського МРУЮ, а/з №320. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], 1999р.н., який проживає та надалі залишається проживати з позивачем. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Сторони припинили подружні стосунким, намірів зберегти сім"ю не мають. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із подружжя, що встановлено судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою і просить встановити, що трудова книжка, видана 07 лютого 1972 року Васильківським районним обєднанням «Сільгосптехніка» на імя [PERSON], трудова книжка (дублікат), видана 17 квітня 1985 року підприємством «Галицька райсільгосптехніка» на імя [PERSON], військовий квиток НУ № 5002295, виданий 05 травня 1969 року Васильківським райвійськкоматом на імя [PERSON] та диплом ПВ № 688544, виданий 29 червня 1987 року Івано- Франківським інститутом нафти і газу на імя [PERSON] належать йому, [PERSON]. Необхідність встановлення вищезазначеного факту виникла у заявника при порушенні ним клопотання про оформлення пенсії по старості, в звязку з досягненням ним пенсійного віку. В позовній заяві заявник посилається на ті обставини, що він, [PERSON], досяг пенсійного віку і звернувся до Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі із заявою про призначення йому пенсії за віком. Але перешкодою для оформлення пенсії є те, що його прізвище в різних документах зазначено по різному: в трудових книжках, у військовому квитку, в дипломі про закінчення інституту його прізвище зазначено [PERSON], замість [PERSON]. Заявник подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник зацікавленої організації - Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі теж подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Перевіривши матеріали справи суд вважає, щр заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що заявнику 07 лютого 1972 року Васильківським районним обєднанням «Сільгосптехніка» була видана трудова книжка на імя [PERSON] Також дублікат трудової книжки на імя [PERSON] йому видано 17 квітня 1985 року підприємством «Галицька рай сільгосптехніка». Військовий квиток НУ № 5002295, виданий 05 травня 1969 року Васильківським райвійськкоматом та диплом ПВ № 688544, виданий 29 червня 1987 року Івано-Франківським інститутом нафти і газу теж видано на імя [PERSON] З копії свідоцтва про народження, виданого повторно 23 березня 1990 року Чаплинською сільською радою Дніпропетровської області на підстав первинного запису за № 142 від 15 листопада 1950 року вбачається, що прізвище заявника - [PERSON], а не [PERSON]. На підставі свідоцтва про народження на прізвище Подріз видано і паспорт серії СС № 170106, виданий Галицьким РВ УМВС 31 липня 1996 року. Згідно п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За навединих вище в рішенні обставин і доказів суд приходить до висновку, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення. На підставі ст.256 ч.І ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.09.2010 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу до відповідачки [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2004 року Дзержинським відділом РАЦСу м. Кривого Рогу був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою, актовий запис № 287. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були припинені з лютого 2010 року, по тій причині, що сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачена взаємна повага і довіра один до одного. Сторони мешкають окремо, ніяких стосунків не підтримують. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнала в повному обсязі. Суд, проаналізувавши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року (а.с. 4), однак з лютого 2010 року не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). В частині покладення витрат, повязаних із розірванням шлюбу в органах РАЦСу на відповідача відмовити, так як у звязку із внесенням змін до ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що вона пропустила передбачений чинним законодавством строк з поважних причин. ' Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві 26 червня 2009 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина на її майно, зокрема, житловий будинок з підсобними приміщеннями які розташовані на земельній ділянці за адресою с. Крута, пров. Житомирський 3, Житомирського району. У вересні 2009 року вона звернулася до Третьої житомирської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але в зв'язку з тим, що з вересня по грудень 2009 року вона постійно хворіла, являється інвалідом Ш групи, то закінчити процедуру оформлення спадщини не змогла. Орган нотаріату на даний час відмовляється видати їй свідоцтво про право на спадкове майно з тих підстав, що вона пропустила передбачений для цього законом строк. Вважає, що вона з поважних причин пропустила строк для подачі до органу нотаріату заяви про прийняття спадщини. Позивачка на попереднє судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду письмову заяву в якій просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, задовольнивши в повному обсязі її позовні вимоги. Відповідач на попереднє судове засідання також не з'явився, але надіслав до суду письмове повідомлення в якому просить суд проводити розгляд справи за його відсутністю, так як визнає позовні вимоги позивачки в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення. З'ясувавши сі обставини справи та перевіривши надані докази, судом встановлені наступні факти. суду Згідно заповіту, складеного 09.12.1999 року в с.Глибочок Житомирського району та зареєстрованого в реєстрі за №53, [PERSON], що мешкає в с.Крута Житомирського району, заповіла все своє майно, іцо' буде належати їй на день її смерті і на що вона за Законом матиме право, своїй дочці [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть 1-ТП № 118175, виданого ЗО червня 2009 року виконкомом Глибочанської сільської ради Житомирського району [PERSON] померла 26 червня 2009 року ( а.с.б ). Постановою державного нотаріуса Третьої житомирської державної нотаріальної контори від 17 березня 2010 за № 276 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с.14). Суд визнає, що позивачка з поважних причин пропустила передбачений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадкового майна її матері [PERSON], яка померла 26.06.2009' року, оскільки з наданих позивачкою суду доказів вбачається, що вона після смерті матері неодноразово зверталася за медичною допомогою до лікувальних установ. Судом встановлено, що між сторонами у справі є правовідносини, що передбачені спадковим правом, а також те, що спір між сторонами врегульовано до судового розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 28 серпня 1999 року у Нововасилівській сільській раді Іванівського району Херсонської області, актовий запис №5. При реєстрації шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище Швець, на прізвище відповідача. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. У квітні 2009 року їх з відповідачем сімя розпалась, і вони фактично припинили шлюбні відносини. Між ними на протязі останніх чотирьох років їхнього подружнього життя не склались нормальні сімейні стосунки. Відсутність взаєморозуміння між ними призводила до постійних конфліктів та сварок. Вона вважає, що їхнє з відповідачем подружнє життя не склалось в результаті того, що у них з ним зовсім протилежні погляди на шлюбні відносини та права і обовязки, як подружжя. Відповідач зловживав спиртними напоями, займався рукоприкладством. З її боку приймались усі заходи до того, щоб зберегти їхню сімю та нормальні сімейні стосунки. Але прийняті нею заходи позитивних наслідків не дали, а тому вона вважає, що за таких обставин збереження їхнього шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Вона прийшла до впевненого висновку про те, що їх з відповідачем сімя розпалась остаточно, а тому вона бажає шлюб з ним розірвати, тим більше вказує, що відповідач за цей час фактично створив іншу сімю. В судовому засіданні позивачка підтримала позов про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач, будучи неодноразово, в установленому законом порядку, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи за останньою адресою місця реєстрації, в судові засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним винести рішення про заочний розгляд справи, на підставі вивчення тих матеріалів, які знаходяться у справі. Позивачці роз'яснено порядок заочного розгляду справи, яка проти того не заперечує, на що дала свою згоду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, з тих підстав, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, примирення для подружжя не можливе, позивачка на розлученні наполягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

14.07.2010 р. до суду заявлено цей позов. В судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні шлюбу, пояснила, що миритися вона категорично не бажає і вважає, що їх шлюб з відповідачем остаточно розпався через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить підписана відповідачем розписка про отримання судової повістки. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Необхідно визначити, що при державній реєстрації розірвання шлюбу відповідачка вибрала прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що з відповідачем по справі знаходяться в юридичному шлюбі з 20.11.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Мілену, [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки Мілени, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовільнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] знаходяться у юридичному шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Мілену, [INFO] (а.с.4), яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки Мілени, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання доньки Мілени, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває в юридичному шлюбі з 20.11.2009 року. Позивачка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги, котру супруг їй не надає. Позивачка просить стягнути з нього аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі ? частини всіх отримуваних доходів. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] на її утримання до досягнення донькою Міленою, [INFO] трьохрічного віку в розмірі ? частини всіх видів заробітку, оскільки подружжя перебувають в юридичному шлюбі з 20.11.2009 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку Мілену, [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, позивачка ніде не працює, матеріальної допомоги на її утримання відповідач в добровільному порядку не надає. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, та зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату соціальної допомоги з 01.01.2010 року. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи до суду не зявився, надавши заперечення проти позову та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задовольню з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (надалі по тексту - Закон) від 18 листопада 2004 року, який встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно з наданими документами позивачу станом на 2 вересня 1945 року було менше 18 років. За ст. 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2010 році зміни до ст. 6 «Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносились, тому позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2010 року. Згідно з ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-14, визначено, що суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, та зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату соціальної допомоги з 01.01.2010 року. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи до суду не зявився, надавши заперечення проти позову та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задовольню з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (надалі по тексту - Закон) від 18 листопада 2004 року, який встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно з наданими документами позивачу станом на 2 вересня 1945 року було менше 18 років. За ст. 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2010 році зміни до ст. 6 «Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносились, тому позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2010 року. Згідно з ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, визначено, що суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. На підставі викладеного,

Outcome: approved