Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 25.05.2010 листом управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі відмовило йому в перерахункові пенси, як інваліду III групи, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС, у розмірах, передбачених стст.50,54 Закону України "Про статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": державна пенсія по III групі інвалідності - в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю - в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. З січня 2007 року по квітень 2010 року відповідач не нарахував і не виплатив йому пенсію. [PERSON] просить зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії, починаючи з 01 січня 2007 року і стягнути на його користь недораховану та недоплачену суму пенсії (основної і додаткової-). У судовому засіданні позивач та його представник ці вимоги підтримали. Представник управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі [PERSON] заперечив проти позову та вказав, що статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено призначення інвалідам 1 групи основної пенсії в розмірі, не нижчому 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, додаткової пенсії в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ст.28 ч.І Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для перерахунків або підвищень пенсій не застосовується, а тому факт відмови від перерахунку пенсії [PERSON] управлінням Пенсійного фонду України в Красилівському районі вважає законним. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У посвідченні серії А № 434023 та вкладки до цього посвідчення № 202693, виданих 11.05.2007 Хмельницькою обласною державною адміністрацією, зазначено, що [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно довідки серії MCE № 059712, виданої 10.05.2007 Хмельницькою обласною медико- соціальною експертною комісією, [PERSON] є інвалідом третьої групи інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Підпунктом 12 пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджеу України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року N 107-VI у стст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внесено зміни, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1 - інвалідам 1 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах ЗО процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 p. N 10-рп/2008 ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). У вищезгаданих стст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до внесення визнаних неконституційними змін і є чинною на даний час, зазначено, що особам, віднесеним до категорії 1 - інвалідам III групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком; розміри пенсій для інвалідів по III групі інвалідності, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком. Аналогічний розмір пенсій визначений і чинним на даний час "Порядком обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 № 523. З вищезазначених положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної з пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене суд не бере до уваги положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено стст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.97 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стст.2, 4"Про індексацію грошових доходів населення" пенсії індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. У відповідності до ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стст.2-4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. З огляду на викладене, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, посилання представника відповідача на положення постанов Кабінету Міністрів України №№ 1 від 03.01.2002, 544 від 15.04.2003, 654 від 16.07.2008, 1078 від 17.07.2003, якими встановлено інші розміри перерахунку пенсій особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ніж це зазначено в стст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та непроведения індексації пенсій - є безпідставними. Отже, розмір пенсії пенсіонерів - осіб, віднесених до категорії 1 - інвалідів III групи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно чинних положень стст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу дії цього Закону по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинна виплачуватись у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, з урахуванням положень ст.97 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стсг.2, 4"Про індексацію грошових доходів населення" - щодо нарахування та виплати індексації грошових доходів населення та ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стст.2-4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" - щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Враховуючи наведене,

Outcome: partial