Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування вимог зазначив , що був членом сім'ї наймача квартири №53 в будинку № 5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі. В період відбування покарання в місцях позбавлення волі з 10.10.2000 року по 04.02.2003 року його матір [PERSON] на підставі підробленого доручення від його імені приватизувала вказану квартиру. Його матір від свого імені та від його імені продала 07.03.2002 року вказану квартиру [PERSON] , який 07.06.2002 року продав цю квартиру [PERSON] В подальшому [PERSON] 1/2 частину вказаної квартири подарував своїй дружині [PERSON] Його мати [PERSON] померла 03.08.2003 року. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира 01.06.2005 року свідоцтво про право власності на спірну квартиру , що було видане відділом приватизації державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому 07.03.2002 року на ім'я [PERSON] , [PERSON] визнано недійсним. .Вважав , що такі правочини протирічать закону, просив визнати їх недійсними та виселити [PERSON] з членами її сім'ї з квартири без надання іншого житла. В ході розгляду справи [PERSON] доповнив свої позовні вимоги та просив визнати недійсним договір дарування від 12.04.2004 року за яким [PERSON] подарувала 1/2 частину квартири [PERSON] Також просив повернути вказану квартиру до Державного житлового фонду та виселити з даної квартири [PERSON] , [PERSON] [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні судом провочинів недійсними та просила стягнути 150 000 грн. витрат , пов'язаних із поверненням квартири. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позов повністю із викладених у позові підстав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали повністю з тих підстав , що спірна квартира була приватизована відповідно до вимог діючого законодавства , а вони як добросовісні набувачі , що придбали по договору купівлі-продажу дану квартиру, не знати неправомірних дій матері [PERSON] Відповідач [PERSON] подала в подальшому заяву про розгляд справи у її відсутності , а відповідач [PERSON] в подальші судові засідання не з'являвся, про час і місце слухання справи судом повідомлявся. Відповідно ст.169 ЦПК України суд приймає рішення у відсутності вказаних відповідачів. Представник відповідача - Житомирської міської ради в судовому засіданні вимоги [PERSON] визнав повністю із викладених у позові підстав із їх доповненнями. Треті особи подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд , заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов [PERSON] та позов [PERSON] такими , що не підлягають до задоволення з наступних підстав . Судом встановлено , що [PERSON] була наймачем квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі, в якій [PERSON] був зареєстрований як члені сім'ї наймача . Під час відбування позивачем покарання в місцях позбавлення волі з 10.10.2000 року по 04.02.2003 року , його матір [PERSON] на підставі підробленого доручення від свого імені та імені позивача приватизувала спірну квартиру , отримавши 07.03.2002 року свідоцтво про право власності на житло. По договору купівлі - продажу від 07.03.2002 року від свого імені, а також від імені позивача продала спірну квартиру [PERSON] В подальшому 07.06.2002 року [PERSON] по договору купівлі-продажу продав спірну квартиру [PERSON] На час придбання спірної квартири [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка відповідно до ст.22 КпШС України та свідоцтва про право власності від 11.06.2002 року набула право на 1/2 частину вказаної квартири. По договору дарування від 11.06.2002 року [PERSON] подарував своїй дружині [PERSON] свою 1/2 частину вказаної квартири. [PERSON] померла 03.08.2003 року, при цьому остання не оспорювала договір купівлі - продажу спірної квартири від 07.03.2002 року укладеного з [PERSON] ні наступні угоди. За договором дарування від 12.03.2004 року [PERSON] подарувала своїй онучці [PERSON] 1/2 частину спірної квартири. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.06.2005 року було визнано незаконною приватизацію квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі та визнано недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру , що було видане 07.03.2002 року на ім'я [PERSON] та [PERSON], яке вступило в законну силу. Однак відповідно до вимог ст.145 ЦК У PCP (в редакції 1963 року) [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються добросовісними набувачами квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі, оскільки набувачі квартири не знали та не могли знати , про те що [PERSON] не мала права відчужувати вказану квартиру. В судовому засіданні ці обставини не спростовані позивачем. При укладанні договору - купівлі продажу від 07.03.2002 року , від 07.06.2002 року та подальших договорів дарування квартири №53 в будинку №5 на Майдані Привокзальному в м.Житомирі , сторони по договорам виконали усі необхідні умови , щодо їх укладання передбачені ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та ЦК України (в редакції 2004 року). [PERSON] передав 07.03.2002 року [PERSON] кошти , а [PERSON] передала [PERSON] вказану квартиру підписавши договір купівлі - продажу , також в подальшому при укладанні договору купівлі продажу 07.06.2002 року [PERSON] передав 07.06.2002 року [PERSON] кошти , а [PERSON] передав [PERSON] вказану квартиру підписавши договір купівлі - продажу. Договори дарування спірної квартири також були виконанні відповідно до вимог діючого законодавства. Враховуючи викладене , вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставнігми і задоволенню не підлягають. Також не підлягають до задоволенню і вимоги [PERSON] , щодо повернення квартири [ADDRESS] до державного житлового фонду Житомирської міської ради , оскільки [PERSON] не являється власником спірної квартири , а Житомирською міською радою будь яких вимог щодо повернення квартири не заявлялось. Право власності [PERSON], [PERSON] на спірн у квартиру не оспорене . Не підлягають до задоволення і вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] [PERSON], [PERSON] із квартири [ADDRESS], оскільки останні вселились до вказаної квартири на законних підставах , а [PERSON], [PERSON] являються співвласниками вказаної квартири. Крім того [PERSON] будь яких вимог , щодо його вселення в спірну квартиру не заявляв, що свідчить про небажання останнього користуватися спірною квартирою. З урахуванням викладеного також не підлягають до задоволення і позовні вимоги [PERSON], оскільки право останньої на спірну квартиру не порушено.

Outcome: dismissed