Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

У травні 2010 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В своєму позові позивачі зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді незакінченого будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8938 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Оформити в нотаріальному порядку спадкові права на належну спадкодавцю земельну ділянку та житловий будинок позивачі не мали можливості. В зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не оформив належним чином правовстановлюючи документи на житловий будинок, а в державному акті вказані дві земельні ділянки та два кадастрові номери. З цих підстав позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1\\2 частині кожному після смерті [PERSON], померлого [INFO], на незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8938 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали. Сухолиманська сільська рада Овідіопольського району Одеської області не заперечувала проти позову і голова сільської ради направив до суду листа, в якому зазначив, що просить суд розглянути справу без участі представника Сухолиманської сільської ради. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові матеріали по справі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України в ред. 1963 р., який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України в ред. 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав до Державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 17 ЗК України в ред. 1992 р., передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Відповідно до ст. 22 ЗК України в ред. 1992 р., право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст.3 Декрету КМ України №15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст.1 цього Декрету (в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку), посвідчується відповідною місцевою радою, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.6 Декрету КМ України №15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», відносно власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету (в тому числі для власників земельних ділянок призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку), призупинено дію ст. 23 ЗК України в ред. 1992 р., згідно якої право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Так, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді незакінченого будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8938 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Оформити в нотаріальному порядку спадкові права на належну спадкодавцю земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок позивачі не мали можливості. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], і єдиними спадкоємцями першої черги відповідно спадкоємства за законом, що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів, на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] від 23.09.1987 р., та на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] від 16.04.1985 р. В нотаріальному порядку позивачі не в змозі оформити свої спадкові права на вищевказаний незакінчений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку, так як спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючи документи на це нерухоме майно. В судовому засіданні позивачі повідомили що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], не добудований. Суд вважає позовну вимогу позивачів про визнання за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1\\2 частині кожному після смерті [PERSON], померлого [INFO], на незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], не підлягаючою задоволенню, так як житловий будинок незакінчений будівництвом. В іншій частині заявлених позовних вимог позов підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial