Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], 15 липня 2010 року звернувся до Красноармійського міськрайонного суду до відповідача [PERSON] Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську Донецької області про зобовязання внести зміни до пенсійної справи та зробити перерахунок пенсії. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він є пенсіонер, що підтверджується посвідченням № 952027, виданому УПФУ у м. Красноармійську. В наслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 05 червня 2006 року він став інвалідом третьої групи, а в наслідку другої. Але керівництвом шахти «Краснолиманська» не було видано Акт форми Н-1. Він був змушений звернутися до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту травми. 20 листопада 2006 року було винесено рішення судом першої інстанції, що набрало законної сили відповідно до рішення Апеляційного суду Донецької області, в частині щодо видачі йому акту форми Н-1. Але, керівництво шахти порушило строки видачі акту, який він отримав вже 17.03.2007 року, про що зробив відмітку в книзі видачі актів. В наслідок протиправних дій посадових осіб шахти «Краснолиманська» він не міг своєчасно отримати документи пов'язані з інвалідністю, отриманою в наслідок травми на виробництві. В травні 2010 року він звернувся в УПФУ у м. Красноармійську із заявою про перерахунок пенсії з липня 2006 року - моменту встановлення групи інвалідності в наслідок загального захворювання. Звернувся тому, що змінилися підстави отримання ним пенсії (рішення суду). Я отримав лист-відповідь з УПФ від 27.05.2010 року за №5643/05, яким йому було відмовлено в цьому. В листі, УПФ посилається на ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: «...перевод с одного вида пенсии на другой осуществляется со дня подачи заявления со всеми необходимьіми документами, в Вашем случае с 01.02.2008 г. Позтому произвести перерасчет пенсии по инвалидности вследствии трудового увечья с 26.03.2007 г. Нет законних оснований» Він з цим не може погодитися з наступних причин: 1. Те, що він в липні 2006 року подавав документи про призначення пенсії по інвалідності не по травмі на виробництві - не його провина, а провина керівництва шахти «Краснолиманська», і це встановлено рішеннями судів. Позивач хоче зауважити, що пенсійним законодавством не передбачено відмову громадянинові, що має законні підстави на призначення пенсії, навіть навпаки - УПФ зобовязано прийняти документи та призначити пенсію, що було і зроблено. Але призначено пенсію за одними підставами, а в даному випадку підстава, завдяки рішенням судів, що набрали законної сили, змінилася. В даному випадку положення ст. 45 Закону застосовано помилково. 2. Відповідно до Закону України «Про судоустрій України», а також ЦПК України - «Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України». Судом встановлено, що порушено його право, встановлено факт порушення цього права, та зобовязано винну сторону видати акт за формою Н-1 (що було зроблено), тобто, склалися обставини, що не залежать від громадянина який має право на пенсійне забезпечення. Судове рішення виконала винна сторона. При зверненні його до УПФ України у м. Красноармійську за таких обставин, вони, повинні були витребувати докази на яких базується вимога і на підставі цих доказів та дотримуючись положень Конституції України та іншого законодавства про права громадян України, виконати свій обов'язок, а саме - внести зміни до його пенсійної справи, та перерахувати пенсію. 3. Звертаючись, спочатку в УПФУ у м. Красноармійську, а тепер і до суду, він хоче добитися встановлення справедливості, щодо його права на належне пенсійне забезпечення, та для врахування семи з половиною місяців втраченого часу, що суттєво може вплинути на стаж в майбутньому. Виходячи з наведеного позивач просить суд постановити рішення, яким зобовязати УПФ України в м. Красноармійську внести зміни до його пенсійної справи, а саме призначити пенсію в наслідок інвалідності від нещасного випадку на виробництві з 27 березня 2007 року та зобовязати відповідача зробити перерахунок йому пенсії за період з 27 березня 2007 року по 17 липня 2007 року. У судовому засіданні позивач на позові наполягає і просить задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, надав до суду заперечення, в якому пояснив, що в [PERSON] Пенсійного Фонду України в м. Красноармійську Донецької області не має правових підстав для перерахунку та виплати позивачу державної пенсії у розмірі, який вказує позивач і просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10. ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що актом про нещасний випадок, повязаний з виробництвом № 50 від 17 березня 2007 року на а.с. 8-9 підтверджується факт травмування позивача при виконанні трудових обовязків 05 червня 2006 року. Згідно довідки МСЕК № 223031 03 січня 2007 року позивачу у справі встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням до лютого 2008 року (а.с. 25). З заяви про призначення пенсії на а.с. 27 вбачається, що позивач з заявою про призначення йому пенсії по другої групі інвалідності за загальним захворюванням до УПФУ в м. Красноармійську звернувся 30 березня 2007 року і йому була призначена пенсія у сумі 2042,63 грн. (а.с. 28). Вказана пенсія позивачу у справі була призначена з моменту огляду у МСЕК, тобто з 03 січня 2007 року. Повторне обстеження позивача у справі у МСЕК було проведено 17.07.07 р. і за цим оглядом II група інвалідності [PERSON] була встановлена по трудовому каліцтву. Заявник звернувся до [PERSON] із заявою про перехід на пенсію з інвалідності по трудовому каліцтву 01.02.08 р., що підтверджується письмовою заявою позивача на а.с. 29. Такий перерахунок з цієї дати позивачу було зроблено і призначена пенсія в розмірі 284,69 грн. Відповідно до приписів ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивачу був зроблений перерахунок пенсії, із розрахунку не менше 3-х мінімальних розмірів пенсії за віком-і з 01.10.10 р. розмір пенсія позивача складає 2169 грн. (а.с. 29,30) Відповідно до норм ст. 10 Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за особою, яка має право на різні види пенсії призначається одна пенсія за її вибором. Позивач за перерахунком пенсії з 17.07.07 р. до відповідача не звертався. [PERSON], відповідачем у справі, при призначенні і здійсненні перерахунку пенсії було дотримано вимог ст. 45 Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Ствердження позивача, що внесення змін до його пенсійної справи та зобовязання відповідача зробити йому перерахунок пенсії з 27 березня по 17 липня 2007 року йому необхідно для включення цього періоду в стаж для призначення пенсії за віком, не може бути прийняте до уваги, оскільки відповідно до приписів ч.5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» «Час перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві... зараховується до стажу роботи для призначення пенсій за віком». Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, в тому числі положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджуються матеріалами справи та протоколом судового засідання, фіксуванням судового засідання технічними засобами. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані і не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved