Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу приміщень дійсним, визнання за нею права власності на нерухоме майно, зобовязання БТІ зареєструвати за нею право власності на приміщення в гуртожитку. В позовній заяві посилалася на те, що у грудні 1991 року вона поселилася по ордеру у гуртожиток заводу ГРЛ за адресою м. Полтава, вул. М.Бірюзова,96, кім. 56-57. Згідно розпорядження керуючого санацією ВАТ «ПЗ ГРЛ» [PERSON] кімната №16 гуртожитку по вул. М.Бірюзова, 96 оформлено на [PERSON] 10.11.2005 року на імя керуючого санацією ВАТ «ПЗ ГРЛ» [PERSON] позивачем було подано заяву про намір викупити кімнату №16 в гуртожитку по вул. М.Бірюзова, 96. 16.11.2005 року відповідачем ВАТ «ПЗ ГРЛ» на імя позивача було видано рахунок фактура №243 на оплату за купівлю кімнати за адресою м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 96 кім.16 на суму 1881,79 грн. Позивачем було сплачено зазначену суму 23.11.2005 року відповідно до квитанції до приходного касового ордеру №695а. Просила визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], яка складається з 1 житлової кімнати площею 13.2 кв.м, таким, що відбувся. Визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] та зобовязати Бюро технічної інвентарізації КП «Інвентарізатор» зареєструвати за позивачем право власності на квартиру. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просила задовольнити позов. Представник ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп та керуючий санацією [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши заяву в якій просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі Представник третьої особи - ПП ПБТІ „Інвентаризатор в судове засідання не зявився, будучи в порядку, встановленому законом, повідомленими про час та місце розгляду справи . Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань від осіб, що не зявились, про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи, що не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що будинок по вул. М.Бірюзова, 96 в м. Полтаві є гуртожитком, згідно рішення господарського суду Полтавської області від 11.02.2003 року належить ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп . 10.11.2005 року позивачем було подано заяву на імя керуючого санацією ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп про намір викупити приміщення, а саме кімнату №16 за адресою [PERSON], 96 Позивачем по справі 23.11.2005 року сплачено кошти в сумі 1881 грн. 79 коп. згідно квитанції № 695а від 23.11.2005 за купівлю приміщення згідно рахунку-фактури №243 від 16.11.2005 (а.с.6). Письмовий договір купівлі-продажу приміщення між позивачем і відповідачем не укладався. В позовній заяві позивач стверджує, що між ним та відповідачем був укладений договір купівлі продажу квартири №16, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, що підтверджується письмовими доказами (заявою, рахунком фактурою, квитанцією). Вказаний договір сторонами нотаріально посвідчено не було. Суд вважає, що договір не було складено в письмовій формі та не було посвідчено нотаріально у звязку з відсутністю необхідної технічної документації на приміщення, що відчужувалося. Відсутність таких документів на час укладення договору була перешкодою для нотаріального посвідчення договору, про що було відомо сторонам на час його укладення. Стаття 215 ЦК України передбачає, що недійсність правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). За ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За нормами Закону України „Про нотаріат відсутність правовстановлюючих документів та технічних довідок-характеристик на предмет договору в даному випадку приміщення №16 в гуртожитку за адресою: м.Полтава, вул.М.Бірюзова, 96 - є перешкодою для нотаріального посвідчення угоди. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що на час укладання спірної угоди існували передбачені законом обмеження для її нотаріального посвідчення, зокрема, були відсутні правовстановлюючі документи на приміщення та його технічні довідки-характеристики. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що жодна із сторін в договорі від його нотаріального посвідчення не ухилялася, на час укладення угоди існували обмеження для її нотаріального посвідчення, тому така угода не може бути визнана дійсною. Також судом встановлено, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.07.2001 року порушено провадження в справі про неплатоспроможність ВАТ „Полтавський завод газорозрядних ламп, розпочато процедуру санації. Обєктам житлового фонду під час ліквідаційних процесів законодавець надає особливий статус. Так, відповідно до ст.26 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14 травня 1992 року з наступними змінами до складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів банкрута, які належать йому за винятком обєктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, які в разу банкрутства підприємства передаються до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Крім того, відчужуючи приміщення гуртожитків, відповідач діяв всупереч рішенню комітету кредиторів від 18 травня 2005 року, згідно якого вирішено гуртожитки передати у комунальну власність територіальної громади. Таким чином в судовому засіданні знайшло своє підтвердження укладення договору всупереч вимогам законодавства. У звязку з цим спірний правочин є нікчемним. Позовні вимоги, хоч і визнавалися відповідачем, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать нормам закону. За нормами ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За таких обставин, із врахуванням норми ст. 216 ЦК України, з метою захисту прав позивача, виходячи з принципу добросовісності, справедливості та розумності, не порушуючи принципу диспозитивності, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину за власною ініціативою та стягнути з ВАТ „ПЗ ГРЛ на користь позивача суму коштів в розмірі 1881 грн.79 коп., сплачену згідно квитанції прибуткового касового ордеру №695-а від 23.11.2005 року. Сплачені позивачем судові витрати підлягають зверненню в дохід держави.

Outcome: approved