Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

16 серпня 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 2008 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22-69/08-ДД, згідно якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності банк повинен надати кредитні ресурси в сумі 7000,00 грн., із строком повернення до 17 липня 2010 р. Банк виконав свої зобовязання за вищевказаним договором. В порушення п. 4.3 кредитного договору позичальник систематично порушувала графік повернення кредитних ресурсів, несвоєчасно сплачував нараховані проценти та комісійну винагороду за користування кредитом, чим не виконала свої зобовязання за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до п.6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та\\або сплати відсотків, позичальник повинен сплатити банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплати процентів за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. В добровільному порядку відповідач борг не сплачує, в звязку з чим позивач з вертається до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості, яка станом на 06.08.2010 року становить 21116,16 грн., а також просить стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2008 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22-69/08-ДД, згідно якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності банк повинен надати кредитні ресурси в сумі 7000,00 грн., із строком повернення до 17 липня 2010 р. (а.с. 5-6). В добровільному порядку відповідач борг не сплачує, в звязку з чим позивач звертається до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості, яка станом відповідно до розрахунку заборгованості на 06 серпня 2010 року становить 21116,16 грн. (а.с. 9). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В суді знайшов своє підтвердження факт порушення [PERSON] зобовязань передбачених умовами укладеного кредитного договору, а тому заборгованість за договором кредиту в сумі 21116,16 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 211,16 грн. судового збору, 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved