Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив -стягнути заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 878.55 грн. В обгрунтування позову посилались на те. що відповідач, проживаючи в квартирі [ADDRESS] , користувався наданими ними послугами відповідно до укладеного договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідач зобов`язання по сплаті наданих послуг в повному обсязі не виконує, внаслідок чого станом на 01.09.2009 року має заборгованість в розмірі 878,55 грн., тому позивач був вимушений звернутися до суду. Заочним рішенням від 03.11.2009 року суд позов задовольнив та стягнув з відповідача заборгованість в сумі 878,55 грн., 30 витрат ІТЗ, а всього на суму 908, 55 грн. та на користь держави стягнуто 51 грн. Ухвалою суду від 11.06.2010 року заочне рішення за заявою [PERSON] було скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю на вищевикладених підставах, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що з липня 2008 року він поставив собі лічильник на воду і платить вже по лічильнику. Просив застосувати строки позовної давності. Підтверджує наявність заборгованості за його підрахунками на суму 288,68 грн. Свідок [PERSON] пояснила, що на момент встановлення лічильника у відповідача була заборгованість по сплаті за послуги з водопостачання, тому йому було запропоновано укласти договір реструктуризації. Навіть якщо є заборгованість по оплаті, вони все одно приймають заявку на опломбування лічильника. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідач, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення. які надає позивач. На відповідача оформлений окремий особистий рахунок та надана розрахункова книжка для ведення оплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. 18.07.2008 року між сторонами було укладено Договір № 2180 про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, за яким позивач надає відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилася на 01.07.2008р. на суму 934,08 грн. з 18.07.2008р. до 18.07.2011р. з виплатою боргу щомісячно по 25,95 грн.та поточною оплатою. Згідно з п.11 ст.44 Водного кодексу України, ст.22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", ст.68 ЖК України, п.20, 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р. на споживачів послуг з водопостачання покладено обов`язок своєчасної щомісячної сплати зазначених послуг. Свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконав у повному обсязі та належним чином, відповідач свій обов`язок щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за спожитті послуги не виконує, у зв`язку з чим позивач нарахував заборгованість, розмір якої станом на 01.09.2009 року складає 878,55 грн. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст.525,526 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконали зобов`язань, узятих на себе за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення, тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті послуги водопостачання та водовідведення. Однак суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 267 Цивільного кодексу України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Що стосується розміру нарахованої заборгованості, то суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за три попередні роки (загальний строк позовної давності) від дати укладення Договору реструктуризації, тобто з 18.07.2005 року до 31.08.2009 року на суму 295,01 гривень, оскільки суд вважає за необхідне застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог за період з липня 1997 року до липня 2005 року. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною і в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так як укладеним з відповідачем Договором передбачено дострокове його розірвання у разі невиконання умов договору, невиконання відповідачем обов`язків з оплати послуг негативно відображається на фінансовому становищі підприємства, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині розірвання договору реструктуризації обгрунтовані і підлягають задоволенню. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. та на користь держави державне мито у розмірі 51,0 грн.

Outcome: partial