Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивач 01.04.2010 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 14.01.2010 року уклав з відповідачем договір позики відповідно до якого передав відповідачеві у власність 23000 гривень. А відповідач зобов'язався повернути, вказану суму до 17.01.2010 року, про що було складено розписку. Відповідач в зазначений період борг не повернув. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 23000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що ніякого впливу на відповідача при складанні боргової розписки від 14.01.2010 р. не було. Відповідач склав вказану розписку добровільно. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що розписку від 14.01.2010 р. він склав під впливом з бою/ позивача, з приводу чого він звертався до Селидівського МВ УМВС. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до розписки сторони дійсно уклали договір позики згідно якого позивач передав відповідачеві у власність 23000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму до 17.01.2010 року. 18.01.2010 р. та 21.01.2010 р. Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області було винесено постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України згідно заяв [PERSON] щодо застосування до неї з боку [PERSON] впливу під час складання розписки від 14.01.2010 р та того, що 19.01.2010 р. [PERSON] примушував її приймати медичні препарати та завдав їй тілесні ушкодження. Вказані постанови відповідачкою оскаржено не було. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, відповідно ст. 1051 ЦК України, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Ст. 131 ЦПК України передбачає, що сторони зобов'язані подати свої Докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Проте відповідач не надав жодного доказу у підтвердження своїх заперечень проти позову, а відповідно досліджених доказів, між сторонами був укладений договір позики, та відповідач не виконав свої зобов'язання за вказаним договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 23000 грн. боргу, судових витрат у сумі 350 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved