Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Балтська міська рада Одеської області звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання такою, яка не має права користування , права власності та права зайняття квартири [ADDRESS] стверджуючи, що зять [PERSON] [PERSON] мав вищевказану квартиру, площею 39,4 кв.м. та перебував з 2005 року на квартирному обліку в Балтській міській раді з дружиною та донькою. Рішенням виконкому Балтської міської ради № 344 від 18.10.2007 року [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] як особі, яка потребує покращення житлових умов, при цьому перед ним були поставлені умови, що він повинен укласти договір з Балтською міською радою на здачу житла, яке родина займала, а саме квартиру [ADDRESS]. При цьому [PERSON] надав до Балтської міської ради заяву про згоду на передачу належного йому на праві приватної власності квартири у комунальну власність від 01.11.2007 року та договір на безоплатну передачу приватизованого житла органу, що здійснює поліпшення житлових умов від 01.11.2007 року. На підставі поданої заяви та укладеного договору на передачу житла, рішенням Балтської міської ради № 579-У від 02.11.2007 року «Про передачу-приймання в комунальну власність Балтської міської ради житла громадян, житлові умови яких поліпшуються», ця квартира прийнята в комунальну власність міської ради. [PERSON] 08.11.2007 року отримав ордер на поселення в квартиру [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 2006 року відповідач [PERSON], яка не звільнила вищевказану квартиру, посилаючись на те, що при поліпшенні житлових умов [PERSON], не враховані її інтереси, оскільки на час розподілу квартир в новозбудованому будинку, вона проживала, була прописана в спірній квартирі і іншого житла не мала, тому відмовилася звільнити квартиру № 3. Позивач вважає, що реєстрація за цією адресою не дає їй права власності на це житлове приміщення, оскільки відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сімї власника приміщення, а крім того [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований по вул. 50 років Жовтня № 96, який вона фактично продала своєму сину [PERSON], про що свідчить рішення Балтського районного суду Одеської області від 05.09.2005 року, однак згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за [PERSON] реєстрація його права на цей будинок була проведена лише 29.10.2007 року, тобто вже після винесення рішення виконкому. На підставі вищевикладеного міська рада вважає, що [PERSON] не має права займати вищевказану квартиру та не має права власності та права користування нею, тому просить її позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, поясняючи це тим, що в ордер на нову квартиру її, як члена сімї, вписано не було і зобовязання про переселення до нової квартири вона не давала, її думку про передачу квартири, в який вона проживала, не маючи іншого житла, в комунальну власність міської ради, ніхто не питав і не врахував при виділенні нової квартири. В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог Балтській міській раді відмовити. Заслухавши вимоги позивача, заперечення відповідача, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог Балтській міській раді відмовити у звязку з наступним. Квартира [ADDRESS], загальною площею 58,8 кв.м. належала на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.12.1996 року Балтським районним бюро технічної інвентаризації. В цій квартирі були зареєстровані і прописані вищевказані особи, а також [PERSON] на правах члена сімї, що встановлено постановою Балтського районного суду Одеської області від 19.02.2009 року, яка набрала чинності і підлягає виконанню. Суд також констатує, що відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до п.66 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради» від 11.12.1984 року № 470 у надане жиле приміщення переселяються члени сімї , які включені в ордер і дали письмове зобовязання про переселення в це приміщення. Однак, в ордер на нову квартиру [PERSON], як член сімї, вписана не була і зобовязання про переселення до нової квартири не давала, її думку про передачу квартири, в який вона проживала, не маючи іншого житла, в комунальну власність міської ради, ніхто не питав і не врахував при виділенні нової квартири. Крім того, відповідно до п.64 вищевказаних Правил, громадяни, відносно яких прийнято рішення про надання житлового приміщення, дають письмове зобовязання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу(за винятком тих, кому жиле приміщення належить на праві приватної власності), а сімї [PERSON] спірна квартира належала саме на праві приватної власності, тому вимога міської ради про звільнення квартири [PERSON], є незаконною, так як а ні в ордер вона не була вписана, а ні давала міській раді зобовязань відносно звільнення квартири. Вищевказані Правила, та будь який інший Закон, не встановлюють, що право власності особи на квартиру припиняється, а також не встановлює обовязок власників квартир відмовлятися від права власності на них у разі отримання особою іншого житла в порядку поліпшення житлових умов. Суд відноситься критично до стверджень позивача про те, що [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого по вул. 50 років Жовтня № 96 в м. Балта Одеської області, в якому жила, а лише прописана була в квартирі своєї доньки, оскільки згідно рішення Балтського районного суду від 05.09.2005 року, [PERSON] ще в 2004 році фактично продала будинок, а право власності за набувачем судом визнано 05.09.2005 року, тобто на момент безоплатної передачі спірної квартири [PERSON], [PERSON] і [PERSON] міській раді, , [PERSON] не тільки не мала іншого житла, а і постійно проживала в [INFO], про що свідчать виписка з домової книги від 01.12.2006 року, акт обстеження житлових умов від 30.11.2006 року , довідка № 194 від 07.07.2010 року МКП «Водоканал», довідка № 1533 від 08.07.2010 року Управління пенсійного фонду в Балтському районі про те, що пенсію [PERSON] отримувала за адресою: [ADDRESS] і довідка № 2787 Балтської міської ради від 18.06.2010 року про те, що [PERSON] проживає за вказаною вище адресою. З вищевказаних підстав [PERSON] не може бути визнаною такою, що немає права користування, права власності та права зайняття квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed