Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим. що вона проживає на рада активно забрудненій території гарантованого добровільного відселення, є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС З категорії. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вона як пенсіонер, має отримувати доплату за проживання на зазначеній території у розмірі 2 мінімальних заробітних плат щомісяця. Проте, вказану доплату вона отримувала в значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним Законом, а саме у розмірі 10 грн. 50 коп. , як це визначено постановою КМ України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи)». Тому просила визнати дії відповідача щодо невиплати їй щомісячної доплати як пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними; зобовязати відповідача провести перерахунок і стягнути на її користь перераховані кошти відповідно до ст.39 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - в розмірі 2 мінімальних заробітних плат з 01.08.2007 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у позові просила слухати справу без її участі на підставі наданих доказів. Представник відповідача у судове засідання не заявився, надіслали письмове заперечення проти позову, яке обґрунтовується тим, що Пенсійний фонд діяв на підставі бюджетного законодавства та постанов КМ України. Просили справу розглянути без участі їх представника. Суд визнав недоцільним проведення попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 197 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється"; Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає в [INFO], яке відноситься до 3 зони радіоактивного забруднення - зони добровільного гарантованого відселення. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як пенсіонеру, який постійно проживає на території добровільного гарантованого відселення повинен на виплачуватися доплата у розмірі 2 мінімальних заробітних плат щомісяця. Позивачці, як пенсіонерці, яка проживає у вищезазначеній зоні радіоактивного забруднення з 2007 року відповідачем виплачувалися кошти, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з суми 10 гривень 50 копійок, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, що підтверджується довідками , виданою відповідачем № 06/666а від 12.08.2010 року (а.с.). Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. Одночасно слід зазначити, що з 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України "Про Державний бюджет України" (на відповідний рік). Положення Законів України "Про Державний бюджет України" не містить обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У 2007 році дія частини другої статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомогу розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, була зупинена, відповідно до Закону України від 19 грудня 2006 року М 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № б-рп/2007 вказане зупинення дії ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визнано неконституційним. У 2008 році частину першу та другу статті 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено у іншій редакції-замінено однією частиною. Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 були визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію. Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 №6-рп/2007), а також з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008) законодавче регулювання відносин з виплати доплати пенсіонерам, які проживають на території добровільного гарантованого відселення визначалось ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР). оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна Рада України не встановлювала. Отже, у цей період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року пенсіонерам, які проживають на території добровільного гарантованого відселення, повинна була виплачуватись доплата у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Невиконання суб'єктом владних повноважень вимог закону тягне за собою визнання його дій неправомірними. В даному випадку, неправомірними є лише дії по відношенню до виплат, що мали здійснюватися позивачці за період з 18.08.2007 року ( трирічний строк позовної давності з дня подачі позову ) по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, задоволенню підлягають лише вимоги позивачки, що випливають з права на отримання доплати за проживання на території добровільного гарантованого відселення саме за вказаний вище період. Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ № 8-2 від 30.04.2002 року п.2.1. ., основними завданнями управління є: 4) забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюють зарахування коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством. П.2.2. управління відповідно до покладених на нього завдань: 2) планує доходи та видатки Фонду в районі ( місті) у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду... 6) призначає ( здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати, відповідно до чинного законодавства , Посилання відповідача на те, що вони не є належними відповідачем у справі, адже не в його компетенції вносити зміни до законів, постанов, тощо це не с підставою для невиплати у належних розмірах доплати позивачці, оскільки: Постановою КМ України № 987 від 20.06.2000 року „ Про затвердження Порядку використання коштів фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення» , прийнятою на виконання Закону України «Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення встановлено що ... п.3 Головним розпорядником коштів фонду є МНС. 4) МИС за місяць до початку бюджетного року подає Державному казначейству ... дані про ... територіальне розташування (мережу) ... органів ... Пенсійного фонду..., які одержують кошти фонду і визначаються як одержувачі коштів з власною мережею і мають право здійснювати розподіл коштів Фонду розпорядникам нижчого рівня ( далі - одержувачі з власною мережею) та одержувачам; п.5 Розпорядники нижчого рівня подають зведені кошториси і плани асигнувань територіальним органам Державного казначейства у порядку, встановленому Державним Казначейством; п.24 Видатки, повязані з ненаданням пільг щодо пенсійного забезпечення згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( пенсій на пільгових умовах за віком і стажем роботи, пенсій по інвалідності.... додаткової пенсії. ... підвищена пенсія і допомога) провадяться органами, які виплачують пенсію. Кошти на пенсійне забезпечення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, перераховуються Державним Казначейством централізовано Пенсійному фонду; п.26 Відповідальність за правильне призначення громадянам компенсацій і допомога та своєчасність їх виплати несуть керівники підприємств, установ і організацій згідно із законодавством: п.27 Підприємства, установи і організації, зазначені в ... п.24 цього Порядку, виплати компенсацій і доплат здійснюють за рахунок власних коштів з наступним відшкодування їх за рахунок коштів Фонду за поданими органам Державного Казначейства розрахунків витрат протягом 2 тижнів від дня проведення виплат. На загальну суму витрат організації виписують платіжне доручення для перерахування коштів на їх рахунок.; п.28 у разі, коли підприємство ( установа, організація) здійснила виплати за рахунок власних коштів, то кошти із спеціального рахунку можуть бути перераховані підприємству, установі, організації на їх розрахунковий рахунок та основний бюджетний рахунок з метою відшкодування витрат. З викладеного вбачається, що оскільки доплата, перерахування якої просить позивачка, нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те. що вони не є належним відповідачем, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає. Так. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив ,, суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як па причин\ невиконання своїх зобовязань . Таким чином, обовязок щодо виплати спірних сум покладений саме на вказані органи і стягнення заборгованості з виплат доплат громадянам ( пенсіонерам), які проживають на територіях радіоактивного забруднення повинні здійснюватися саме управліннями пенсійного фонду України, на обліку у яких знаходяться такі громадяни. Таким чином з урахуванням вимог ст.39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачка з 18.08.2007 року по 31 грудня 2007 та з 22.05.2008 року мала право па щомісячну грошову доплату за проживання в зоні добровільного гарантованого відселення. виходячи із розміру двох мінімальних заробітних плат, встановлених на момент здійснення виплати.

Outcome: partial