Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

04.08.2010 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON] Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Дніпропетровська, у якому просить суд: - визнати дії відповідача неправомірними; - зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії, яка була їй виплачена за період з 01.07.2007 року по 31.07.2010 року з урахуванням права на її підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком та виплатити на користь позивачки різницю між розрахованою та фактично виплаченою в сумі 4 007, 60 гривень. - зобовязати відповідача на далі нараховувати позивачці щомісячну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» при нарахуванні пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 09.07.2007 року Конституційний Суд України прийняв рішення, яким було визнано неконституційним пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Норми закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України свого рішення. Внаслідок зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги, компенсації та інші форми соціальних гарантій, відбулося фактичне зниження життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму, що передбачає частина третя статті 46 Конституції України, чим порушується гарантоване статтею 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року було визнано неконституційним п. 2 ст. 41 другого розділу Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими були зменшені розміри щомісячної надбавки до пенсії, тобто поновлено дію Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивачка звернулася до [PERSON] Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська з метою поновлення виплати (перерахування) щомісячної соціальної допомоги з урахуванням вказаних вище рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року, але у виплаті такої соціальної допомоги їй було відмовлено. У звязку з цим, вона вимушена звернутися до суду для відновлення своїх порушених прав, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни». У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити їх. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що повністю відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства спори з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них. Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 6 Закону України від 18.11.2004 року № 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни», із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є громадянкою України та отримує пенсію за віком. Згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни та має право отримувати доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року, тобто з дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп/2007. Згідно рішення [PERSON] Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська від 26.07.2010 року № Є 279-10, позивачці було відмовлено в перерахунку та виплаті підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в іншій редакції. Розділ II цього Закону набрав чинності 01.01.2008 року. Згідно підпункту 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в іншій редакції. Так, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладена в такій редакції: «дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року вказані зміни визнанні неконституційними. У рішенні № 15-рп/2000 від 14 грудня 2000 року «справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України» Конституційний Суд України зазначив, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обовязок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті 150). Таким чином, суд дійшов висновку, що необхідно визнати протиправною відмову [PERSON] Пенсійного фонду України в Кіровському районі в м. Дніпропетровську в нарахуванні та виплаті позивачці пенсії підвищеної на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 07.05.2008 року по 31.12.2008 року, а також зобовязати відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплатити позивачці пенсію підвищену на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 07.05.2008 року по 31.12.2008 року розрахованої відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком у відповідний період. Суд дійшов висновку, що даний позов необхідно задовольнити частково та визнати незаконним рішення [PERSON] Пенсійного фонду України у Кіровському районі від 27.11.2009 року № К 332-09 та зобов'язати [PERSON] Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 07.05.2008 року по 31.12.2008 року. Що стосується позовних вимог позивачки про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити раніше призначену їй пенсію за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, та 01.01.2010 року по 31.07.2010 року то вони задоволенню не підлягають. На 2009 рік та 2010 рік не внесено змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що права позивачки з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 31.07.2010 року не порушені, та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial