Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

Прокурор Новопсковського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Новопсковського районного центру зайнятості до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідачки незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2144 грн. 64 коп. У судовому засіданні прокурор на заявлених позовних вимогах наполіг, та пояснив, що [PERSON] була зареєстрована в Новопсковському районному центрі зайнятості як шукаюча роботу 18Л 1.208 року. З останнього місця роботи відповідач була звільнена 17.11.2008 року за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, на адату реєстрації мала страховий стаж 14 років 107 днів. 18.11.2008 року до Новопсковського районного центру зайнятості надійшла заява від [PERSON], згідно якої 25.11.2008 року їй надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22; п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За період з 25.11.2008 року по 01.04.2009 рік [PERSON] нарахована і виплачена допомога по безробіттю у сумі 2144 грн. 64 коп. В період перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] з 18.10.2005 року була зареєстрована як суб»єкт підприємницької діяльності, але службу зайнятості про цей факт не повідомила. Таким чином відповідач належала до зайнятого населення і не могла бути визнаною безробітною та отримувати допомогу по безробіттю. Наказом Новопсковського районного центру зайнятості від 11.08.2010 року № 187 передбачено повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю протягом п»ятнадцяти днів,про що відповідачу було повідомлено листом від 11.08.2010 року № 22/4-2133, але сума боргу сплачена не була. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 18.11.2008 року від відповідача по справі [PERSON] до Новопсковського районного центру зайнятості надійшла заява про надання їй статусу безробітного. З останнього місця роботи відповідач була звільнена за угодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України, на дату реєстрації мала страховий стаж 14 років 107 днів. На підставі наданої [PERSON] заяви від 25.11.2008 року їй було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22; п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За період з 25.11.2008 року по 01.04.2009 рік [PERSON] була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 2144 грн. 64 коп., що підтверджується відомостями від 08.12.2008 року, від 14.01.2009 року, від 09.02.2009 року, від 12.03.209 року, від 14.04.2009 року, від 14.05.2009 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до роботи. В період перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] з 18.10.2005 року була зареєстрована як суб»єкт підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Про цей факт відповідач службу зайнятості не повідомила. Таким чином, відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» відповідач належала до зайнятого населення і не могла згідно зі ст. 2 вказаного Закону бути визнаною безробітною і мати право на допомогу по безробіттю, передбачену ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п.З ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов»язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення. Наказом Новопсковського районного центру зайнятості від 11.08.2010року № 187 (а.с. 11-12) передбачено повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю протягом п»ятнадцяти днів, про що відповідачу повідомлено листом від 11.08.2010року № 22/4-2133, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання вказаного листа (а.с. 13-14). Відповідно до п.2 ст. 8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд загальнообов»язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Отримання соціальних послуг незаконним шляхом тягне за собою порушення державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, чим безпосередньо порушуються інтереси державави. З урахуванням викладеного, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідача, яка не заперечує проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У чинність ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 51 грн., та витрати з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved