Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів по оплаті ? частини витрат за житлово-комунальні послуги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування житлового будинку від 23 листопада 2002 року вона являється власником будинку №7 по вул. Першотравневій, що в м.Перечин. Під час перебування у шлюбі з відповідачем він був прописаний у вказаному будинку, а після його розірвання продовжує проживати у ньому та зареєстрований там. Оскільки відповідач на даний час являється колишнім членом сімї власника будинку, тобто колишнім членом сімї позивачки та між ними немає угоди про безоплатне користування жилим приміщенням, то він зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач з моменту розірвання шлюбу має виконувати цивільний обовязок по оплаті вартості комунальних послуг шляхом укладання договорів з організаціями, що надають комунальні послуги або шляхом укладання договору з позивачкою про спільне утримання будинку. Однак, на даний час відповідач такого обовязку не виконує, тому допустив нанесення збитків позивачці у розмірі 3262,31 грн., тобто ? вартості сплачених нею коштів за отримані житлово-комунальні послуги за останні три роки. Тому просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 11 жовтня 2010 року, позовні вимоги визнали частково та пояснили, у будинку є прописані четверо осіб, а тому витрати на оплату житлово-комунальних послуг просили поділити на чотирьох осіб, а саме у розмірі 1200 грн. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування жилого будинку від 23 листопада 2002 року, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будовами та спорудами, розташований в м.Перечин, по вул. Першотравневій, 7. Також встановлено, що 28 вересня 2006 року сторони розірвали шлюб, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 007976 від 28 вересня 2006 року. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України) до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого жилого приміщення. Згідно ч. 3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. В ході судового розгляду встановлено, що згідно даних будинкової книги у вказаному житловому будинку прописані четверо осіб, одна з яких є неповнолітньою, а тому загальна сума зобовязання має бути поділена на трьох осіб в рівних долях, що відповідає положенням ч. 1 ст. 64 ЖК України, згідно якої повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору. В ході судового засідання встановлено, що згідно детальної довідки споживача від 16 вересня 2010 року № 339 станом на 16 вересня 2010 року позивачкою сплачено 1919,09 гривень за користування електроенергією. Крім того, відповідно до довідки від 09 вересня 2010 року №236 позивачкою сплачено 2183,92 гривні за користування газом та 1212, 27 гривні за отримані комунальні послуги. Крім цього встановлено, що згідно довідки про оплату послуг звязку від 27 травня 2010 року позивачка [PERSON]Я сплатила за період з 14 червня 2007 року по 26 травня 2010 року грошову суму в розмірі 1209,33 гривень, однак суд дійшов висновку, що послуги звязку не відносяться до комунальних платежів, відповідач не користувався зазначеними послугами, а тому доводи позивачки про необхідність включення зазначеної грошової суми до загальних витрат на комунальні послуги не беруться судом до уваги. Також встановлено, що відповідач [PERSON] вносив плату за комунальні послуги, а саме 200,00 грн. плати за користування газом, що стверджується квитанцією від 06 липня 2009 року, а також 82,82 грн. плати за спожиту електроенергію, що стверджується квитанцією від 18 вересня 2010 року, а тому ці суми підлягають виключенню із загальної суми зобовязання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial