Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що їх спільний з відповідачем син [PERSON], [INFO], навчається на денному відділенні на комерційній основі в Роменському коледжі Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана». Він не працює, проживає в гуртожитку в м. Ромни. Навчання та проживання сина оплачує лише вона, але повністю матеріально його забезпечити вона не в змозі. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги в утриманні дитини на період її навчання не надає, мотивує це браком коштів, хоча працює і отримує заробітну плату. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в сумі 400 гривень щомісяця до досягнення ним 23 років. Відповідач [PERSON], позов [PERSON] не визнає, свої заперечення мотивує тим, що отримує невелику заробітну плату. Ту обставину, що дочка перебуває на повному утриманні матері, не спростував. Третя особа - [PERSON], син сторін по справі, позов підтримав та, крім викладеного в позовній заяві, пояснив, що потребує також коштів на повсякденне життя (харчі, побутові речі). На період навчання кошти отримує лише від матері - позивача [PERSON] Його батько коштів для цих цілей не надає. Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши докази, вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом 1-го курсу групи Н 1-1 денного відділення Роменського коледжу Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана», навчається на комерційній основі (плата в середньому 4100 гривень на рік), мешкає в гуртожитку (вартість проживання в якому в середньому 120 гривень на місяць). Строк навчання - з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2014 року (підтверджується довідкою, а.с. 4, 18). Батьками [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 3). Отже, [PERSON] дійсно після досягнення повноліття продовжує навчання, не працює, в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Його мати працює соціальним робітником в Липоводолинському територіальному центрі соціального обслуговування, отримує середню зарплату в сумі 1200 - 1600 гривень щомісячно (а.с. 17). Його батько працює слюсарем в ТОВ «Беєве», отримує середню заробітну плату близько 800 гривень (а.с. 6). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач не заперечує того факту, що не надає коштів сину на період його навчання, а також того, що він потребує матеріальної допомоги і що його утримує лише позивачка. Суд вважає непереконливими твердження відповідача про відсутність у нього можливості надавати кошти на період навчання дитини, оскільки він є працездатною особою, має стабільний заробіток, інших дітей на утриманні не має. Посилання відповідача на те, що він в зимовий період отримує меншу заробітну плату, не звільняють його від обовязку надавати матеріальну допомогу дитині на період навчання. Отже, відповідач має можливість надавати повнолітній дитині матеріальну допомогу на період навчання. Вирішуючи питання щодо розміру такої допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний заробіток, але цей заробіток є мінливим (про що в своїх поясненнях зазначив сам відповідач), є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в твердій грошовій сумі. Водночас, з огляду на майновий стан відповідача, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне призначити стягнення аліментів з відповідача в сумі 300 гривень щомісячно. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі - 51 гривню судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи належить стягнути з відповідача [PERSON] На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial