Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

І вересня 2010 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України м. Добропілля Донецької області (далі УПФУ в м. Добропіллі) про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги "дітям війни" за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009р. В обґрунтування своїх вимог в позові позивач зазначила, що за нею визнано статус "Дитини війни", перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропіллі і згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, яка фактично не нараховувалась. Просить зобов'язати УПФУ в м. Добропіллі нарахувати та виплатити на її користь недоплачену суму щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії по віку згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 p., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та заперечував проти позову. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не наполягає на стягненні з відповідача судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпеченням розгляду цивільних справ. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної справи, перевіривши викладені у позовній заяві доводи позивача та заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є пенсіонером, і згідно пенсійного посвідчення має статус " Дитина війни». У відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» № 2195-1V від 18.11.2004, який набрав чинності з 01.01.2006 p., встановлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, в тому числі отримання пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, шо виплачується замість пенсії, та підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 3 ст.22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд з приводу спірних правовідносин щодо недотриманого підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як дитині війни з 1 січня 2007 року зазначає наступне. Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статгі 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, шо визнані неконституційними. Щодо позовних вимог позивача про визнання дій УПФУ в м Добропіллі протиправними та про відмову в перерахунку щомісячної державної допомоги за статус «Діти війни» на 2008 рік, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Підпунктом 2 пункту 41 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-17 внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», було передбачено, що «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до принципу дії нормативно-правового акту у часі, у зв'язку з прийняттям нової редакції статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (підпункт 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), редакція зазначеної статті що існувала до 1 січня 2008 року втратила свою чинність. На підставі Рішення Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008 року втратила чинність нова редакція статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», внаслідок чого відновлена попередня редакція закону, з дня визнання цих положень Рушенням Конституційного Суду України не конституційними, а саме починаючи з 22 травня 2008 року. Таким чином, право позивача на виплату підвищення до пенсії за віком як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком виникло з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31.12.2008 р. Встановивши, що відповідач УПФУ в м. Добропіллі порушив норми права, які регулюють правовідносини у сфері соціального захисту відповідної категорії громадян, суд відповідно до ст. 16 ЦПК України визнає такі дії незаконними. 28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», де пунктом 8 постанови визначено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня -48.10 гривні, з 1 липня - 48,20 та з 1 жовтня - 49,80 гривні. Таким чином, підвищення літам війни виплачуються органами Пенсійного фонду відповідно до зазначеної постанови, а не до Закону, внаслідок чого є наявні правові підстави для визнання протиправними дій, бездіяльності управлінь ПФУ в порушенні права на отримання підвищеного розміру пенсії починаючи з 22 травня 2008 ріку відповідно до статті 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». На час виникнення спірних правовідносин, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч.І ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімазьної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-УІ було надане право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно до розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом "Про соціальний захист дітей війни» залежить від мінімальної пенсії за віком. Тобто, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, шо виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм закону "Про соціальний захист дітей війни». Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, шо фінансове забезпечення державних соціальних гарантій передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Заперечення представника відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни" для здійснення соціальних виплат, суд вважає необгрунтованими, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючої законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частин 2 статті 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. На виконання вищезазначеної норми Кабінетом Міністрів України не приймаюся окремої постанови щодо встановлення в 2009 році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії «дитина війни». Тому, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2009 року є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціатьна допомога, шо виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком » Отже, право позивача на нарахування за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 року відновилося з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі N 10-рп/2008 від 22.05.2008, азе в межах при цьому в тому правовому режимі, який існував до дня набрання сили змін, визнаних в подальшому неконституційними. Для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи ст. 257 ЦК України встановлюється трирічний строк, який, якщо не встановлено інше, починається від дня. коли особа довідазася. або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Таким чином, в межах трирічного строку звернення з позовною заявою до суду, враховуючи розмір підвищення пенсії, яку позивач отримувала з 1 січня 2007 року у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, позивачці слід нараховувати недоплачену соціальну допомогу за періоди, починаючи з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р.. з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р та з 01.01.2009 по 31.12.2009р. Згідно з ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення про відсутність підстав для нарахування підвищення. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає прав, інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. [PERSON].СТ.1, 3, 5, 8, 10, 15, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 257, 267 ЦК України, ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 р.". ЗУ "Про державний бюджет України на 2008 р." ЗУ "Про державний бюджет України на 2009 р." Рішеннями Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року, ст.ст. 1, 2, 8, 19. 22 Конституції України, суд, -

Outcome: approved