Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком № 44 по вул..Свердлова в м.Бердянськ. Зазначено, що вона є власником даного житлового будинку, її донька знаходилася в шлюбі з відповідачем. 04 вересня 2008 року шлюб розірвано. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає з березня 2008 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач не проживає в будинку з березня 2008 року. Поважні причини для цього відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що дійсно не проживає в будинку з лютого 2008 року. В даний час винаймає житло. Не заперечує про зняття з реєстрації, проте йому нема де зареєструвати своє місце проживання в даний час. Сектор ГІРФО Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання представника не направив. Повідомлений. Суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 71, 72, 150, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності такої особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст.ст. 29, 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України (2003рік) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, і не має права використовувати його для власного виробництва. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 3, 9 Сімейного Кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює Сімейний Кодекс України, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Особи, які проживають однією сім'єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов'язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/6 частини житлового будинку № 44 по вул. Свердлова в М.Бердянськ на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON] 26 квітня 1983 року (реєстр. № 2-695). Зазначена частина становить квартиру № 2 житлового будинку. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою адресного бюро Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області. Факт не проживання [PERSON] у вказаній квартирі з березня 2008 року визнаний сторонами в судовому засіданні та доказуванню не підлягає відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № [ADDRESS] в М.Бердянськ, оскільки він понад один рік не проживає на зазначеній житловій площі, іншої домовленості між ним та власником житла не існує. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved