overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку за 2009 рік. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни він є дитиною війни і має право на доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яку відповідач не виплачував в повному розмірі. Просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є дитиною війни, що підтверджується копією його посвідчення та паспорта. Стосовно ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) було менше 18 років. Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.1 1. 2004 року дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Стосовно п.1 Прикінцевих положень цього Закону зазначена норма діє з 1 січня 2006 року. У 2009 році стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" діяла в редакції від 18.11.2004 року і будь-які зміни у неї не вносились. Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік,, Кабінету Міністрів України надавалось право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України „Про соціальний захист дітей війни,, залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни,,. Тому, позивачка за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно має право на отримання надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З врахуванням викладеного, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії не відповідають вищезазначеним нормативним положенням, а тому їх слід визнати незаконними. При вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України та п.34 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито», і стягує на користь позивачки лише суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Заявник в інтересах територіальної громади звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. У своїй позовній заяві заявник вказує, що після смерті [PERSON], померлої 30 березня 1998 року, відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю), розміром 4,94 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, вартістю 57 712,00 грн. Згідно до інформації з Мелітопольської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня. Заявник зазначає, що від дня відкриття спадщини і до теперішнього часу Терпіннівська сільська рада не зверталась до суду із заявою про прийняття спадщини. Спадщина не була прийнята спадкоємцями. Тому він просить суд на підставі ст. 1277 Цивільного кодексу України, визнати спадщину після смерті [PERSON] відумерлою. У судове засідання з'явився прокурор. Від представника зацікаленої особи [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просить суд задовольнити заяву. Суд, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за [PERSON] числиться пай в Агро-Фірмі Мир, розміром 4,94 ум. кад. Га, вартістю 57712,00 грн., відносно якого відсутні спадкоємці за законом та заповітом, яка не прийнята спадкоємцями. \\а.с. 5, 8\\ [PERSON] померла 30 березня 1998 року. \\а.с. 6-7\\ Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно з п. 5 Перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовується також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Позовні вимоги підтверджуються копіями повідомленнь з Терпіннівської сільської ради та іншими доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачка вказує, що вона є власником житлової квартири [ADDRESS], яку придбала 17 листопада 2001 року за договором купівлі-продажу. Позивачці у червні цього року стало відомо, що у вказаній квартирі також прописані відповідачі, які є дітьми колишньої власниці квартири. Позивачка зазначає, що 18 листопада 2001 року колишня власниця квартири виїхала з вказаної квартири зі своїми синами, і вони ніколи там не зявлялись, речей їх там немає. Відповідачі у добровільному порядку не виписуються з вказаної квартири. Тому позивачка просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою квартирою № 64 у будинку № 32 по пр-ту Б.Хмельницького у м. Мелітополі Запорізької області. В судове засідання зявилась позивачка. Відповідачі в судове засідання не зявились, не повідомивши суд про причину неявки. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. В судовому засіданні позивачка просить суд винести заочне рішення на наявних у справі доказах, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. За згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 227 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2001 року (реєстровий номер 10252) є власником квартири [ADDRESS]. \\а.с. 4\\ Відповідно до копії довідки Голови ЖБК № 6 від 12.06.2010 р., [PERSON] з 09 листопада 1992 року, а [PERSON] з 23 березня 2000 року прописані в квартирі [ADDRESS]. \\а.с. 5\\ Відповідно до копії акту Голови ЖБК № 6 від 12.06.2010 р., [PERSON] та [PERSON], що прописані в квартирі [ADDRESS], виїхали та не мешкають в ній з моменту оформлення договору купівлі-продажу. \\а.с. 7\\ Згідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідачі за вказаною адресою з листопада 2001 року не проживають. Тому суд вважає необхідним визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою квартирою № 64 у будинку № 32 по пр-ту Б.Хмельницького у м. Мелітополі Запорізької області. Позовні вимоги позивачки підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири, копіями довідок з місця проживання, копією акту з місц проживання та іншими доказами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

В судовому засіданні позивач просить суд зменшити розмір стягнутих рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від від 22 листопада 2006 року з нього на користь відповідача аліменти на утримання їх дитини - [PERSON], [INFO], на тверду грошову суму 150 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона теж хворіє, але ж дитину все одно треба утримувати. Позовні вимоги підтверджуються рішенням Ширяївського районного суду від 22 листопада 2006 року; довідкою до акта огляду МСЕК, довідками Ширяївської селищної ради. Згідно Закону України від 22 вересня 2005 року «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і тому, на підставі ст. 192 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити частково, беручи до уваги також той факт, що позивач має постійний прибуток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

21.07.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 23.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб другий. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, через те. що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу із [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних причин. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2008 року та жоден з них не бажає зберегти сім'ю, тому, суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, отже шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 11 липня 2008 року у Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 11. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина Станіслава, [INFO]. Шлюб другий. Причиною розпаду сімї є постійні образи, фізичне та психологічне насильство зі сторони чоловіка, а також зловживання відповідачем спиртними напоями, через що між сторонами виникли неприязні стосунки. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місце мешкання дитини немає. На примирення не згодна. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що з відповідачем не проживає однією сімєю вже півтора роки. На примирення не погодилася та просила про задоволення позову, поклавши на неї витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина його неявки суду не відома. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 11 липня 2008 року у Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис №11 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має спільного малолітнього сина Станіслава, [INFO] (а.с. 6). Разом з тим шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Подружжя проживає окремо. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, вона проживала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час в Чигиринському районному суді знаходиться справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не приймає участь у вихованні дитини та відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги повністю і прохала їх задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку на утримання дочки [PERSON], пояснивши суду, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться лише на її забезпеченні. Відповідач позов визнав і пояснив суду, що згідний виплачувати аліменти на утримання дочки у вказаному позивачем розмірі, а добровільно не надавав допомогу у зв'язку з відсутністю коштів. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про народження [NUMBER]), відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої Новоселицькою сільською радою № 343/02-27 від 13.07.2010 року, неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. А відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, як встановлено судом, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, то суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем 17 грудня 1990 року зареєструвати шлюб у Феневицькій сільській раді Іванківського району Київської області, актовий запис № 22. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка вважає, що відповідач повинен згідно чинного законодавства надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Стан здоров,я у нього нормальний. Тому просить суд прийняти рішення про стягнення з відповідача щомісяця аліментів на її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав і згодний сплачувати аліменти на дітей.. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження - батьком неповнолітніх дітей являється [PERSON]. Суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

13.07.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 05.11.1968 року, вказуючи, що від шлюбу вони мають повнолітню дочку, [INFO], на даний час вона з чоловіком не проживає разом, спільне життя є можливим та вони стали чужими один одному, спір про поділ спільного майна буде вирішено в судовому порядку. Представник позивача адвокат [PERSON], у судовому засідання пояснив, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить шлюб розірвати з відповідачем, спір щодо поділу майна, що є їх сумісною власністю буде вирішено в судовому порядку в іншому провадженні, іншого спору, що випливає з сімейних правовідносин не має. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, 16.08.2010 р. до суду надійшла заява від відповідача в якій він просить розглядати справу за його відсутності та через те, що вони з дружино не примирилися, проти розірвання шлюбу він не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановленно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1968 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружжя на теперішній час разом проживають, що підтверджується копією довідки КП "Житлосервіс 7" № 491 від 12.07.2010 року (а.с. 5). Спір про поділ майна, що є спільною власністю подружжя буде вирішено сторонами в судовому порядку пізніше. Згідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При зазначених обставинах сім'я не може бути збережена, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує та існують підстави для розірвання шлюбу, суд вважає необхідним шлюб розірвати. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

06 листопада 2009 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на майно в порядку спадкування. 14 травня 2010 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Вказане заочне рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Сторони у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином. Неявка сторін не перешкоджає розгляду зазначеного питання, оскільки їх присутність не є обов'язковою згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у вказаній цивільній справі з огляду на наступне. При ухваленні судового рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.4 п. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при предявленні позову було сплачено судовий збір у розмірі 500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.; витрати позивача на правову допомогу складають 6 950 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, понесені позивачем судові витрати повинні бути стягнені з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

В серпні 2010 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу відповідача до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала, пояснивши у відповідності із заявою, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. У відповідності із ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 174. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розміри аліментів, що належать стягненню з відповідача, на підставі ст.ст. 182, 183 СК України, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка.

Outcome: approved