Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом війни 2 групи. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон №796-ХІІ ) йому слід виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, але відповідачем у червні 2010 року йому було виплачено лише 120 грн., замість 4420 грн. Крім цього, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до 5 травня, як інваліду війни 2 групи повинно виплачуватися 8 мінімальних пенсій за віком, але у квітні 2010р. вказана допомога йому виплачена у розмірі 480 грн. замість 5\~160 грн. і у перерахунку проведених виплат відмовлено. У звязку з наведеним позивач просить визнати неправомірною відмову відповідача та зобовязати його здійснити перерахунок та виплатити за 2010 рік 4300 грн. допомоги на оздоровлення та 5160 грн. разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни. Відповідач надав заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що він не є розпорядником коштів, а тому не може виходити за межі асигнувань, що передбачені кошторисами, а тому не може бути належним відповідачем у справі. В судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати без їх участі. У звязку з наведеним суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивач є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України, для ветеранів війни інвалідів війни ( а.с. 6-9 ). З повідомлення відповідача вбачається, що позивачу у 2010 році виплачені такі суми: щорічна допомога на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС у червні 120 грн., щорічна грошова допомога до 5 травня у квітні - 480 грн. ( а.с. 5 ). Відповідно до ч. 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат, 111 групи чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Положеннями цього Закону визначено основні засади щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Стосовно виплати позивачу допомоги на оздоровлення суд вважає слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що щорічна грошова одноразова допомога на оздоровлення за 2010 рік, позивачу, як інваліду 2 групи, виплачена в розмірі 120 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Разом з тим, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам II групи в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Отже \~за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, \~при визначенні розміру додаткової пенсії, щорічної допомоги на оздоровлення \~позивачеві, підлягає застосуванню норма \~Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при розрахунку якої слід застосовувати розмір мінімальної заробітної плати, встановлений в ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», який складає: з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні; Крім цього, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини і не приймає доводи відповідача про відсутність фінансування та проведення виплат в межах кошторису. Так, у справі „Кечко проти України Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Таким чином, суд вважає, що позивачу щорічна допомога на оздоровлення у 2010 році повинна була виплачуватися в розмірі, передбаченому ст.48 Закону №796-ХІІ. Щодо вимог позивача про виплату йому щорічної грошової допомоги до 5 травня суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до суду, виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни здійснюється в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( далі Закон № 3551-12 ). \~ \~ \~ \~ Частиною 5 ст. 13 Закону № 3551-12 передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. \~ \~ \~\~ \~ Позивач є інвалідом війни, що не заперечується відповідачем, а тому на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі й право на отримання щорічної грошової допомоги. Також, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким \~було змінено розмір щорічної грошової допомоги інвалідам війни на 2008 рік і встановлено, що вказана допомога виплачується у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. \~ \~ \~\~ \~ \~Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. \~ \~ \~ \~ Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень \~ \~ \~\~ Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. \~ Наділивши інвалідів війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист учасників війни. Таким чином, позовні вимоги \~в частині стягнення невиплаченої частини щорічної грошової допомоги визначеної ст. 13 Закону № 3551-12, який складає 8 мінімальних пенсій за віком підлягає задоволенню за виключенням виплачених сум Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача конкретно визначених ним сум задоволенню не підлягає, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування виплат замість органу, якому надані такі повноваження. Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні перерахунку зазначених ним виплат суд вважає, що вона задоволенню не підлягає. Так, в матеріалах справи відсутнє письмове звернення позивача до відповідача з вимогою про проведення перерахунку як і письмова відмова відповідача у його здійсненні. Натомість позивачем надано лише довідку відповідача про виплачені йому у 2010 році суми ( а.с. 5 ). Таким чином, вимоги в цій частині є безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 18, 50 грн., та на користь держави, судовий збір в розмірі 1, 70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved