Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернувся в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] і Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Транс і К» (далі - [PERSON] «Транс і К») про стягнення боргу. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що 1 липня 2008 року між ним і відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики. Згідно з п.2.1, п.3.1. і п.3.2. цього договору він, [PERSON], позичив відповідачці 200000 (двісті тисяч) грн. терміном на один рік. Факт передачі грошей підтверджується підписами сторін у даному договорі, що передбачено п.3.2. договору. Відповідно до п.5.1. цього договору після закінчення річного терміну повернення позики, визначеного п.4.1 договору, позичальник зобов'язаний був протягом десяти календарних днів повернути позикодавцеві зазначену суму позики. Як зазначає позивач, з метою забезпечення виконання зобовязання по вказаному договору позики, 1 липня 2008 року було укладено договір поруки між поручителем [PERSON] «Транс і К» в особі директора [PERSON], кредитором [PERSON] і боржником [PERSON] Згідно з п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язаний був відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань, що виникли за договором позики від 1 липня 2008 року. Відповідно до п.2.1. договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. готівковими коштами або ж зобовязанням передати склад площею 180 кв.м., вартістю 368000 (триста шістдесят вісім тисяч) грн., який розташований за адресою: м. Кузнецовськ, м-н Перемоги, 52. У звязку з неповерненням боргу [PERSON] в своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] «Транс і К» в солідарному порядку суму основного боргу в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн., трьох процентів річних - 3017 грн. 60 коп., інфляційних втрат -5600 грн,, а всього стягнути 208617 (двісті вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн. 60 коп. У вересні 2010 року позивач [PERSON], пославшись на ст.619 ЦК України, подав до суду додаткову заяву про виключення солідарної відповідальності відповідачів (боржника і поручителя), в якій просив суд: солідарну відповідальність відповідачів виключити; стягнути з боржника [PERSON] іпоручителя [PERSON] «Транс і К» на його користь суму основного боргу в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн., трьох процентів річних - 3017 грн. 60 коп., інфляційних втрат - 5600 грн., а всього стягнути 208617 (двісті вісім тисяч шістсот сімнадцять) грн. 60 коп. В судовому засіданні представники позивача позов [PERSON] підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала суду письмове заперечення проти позову, визнавши його частково. При цьому вона пояснила, що факт укладення договору позики вона не заперечує. Однак гроші по даному договору хоча й отримані нею, однак передано в [PERSON] фірму «Транс і К» і використано зазначеним товариством. А тому саме на дане товариство має бути покладено обов'язок по виконанню зобовязання, передбаченого договором позики. Згідно з п.1.2. цього договору поручитель відповідає за боржника у обсязі, визначеному договором, за умови невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за основним договором. Відповідно до п.2.1. даного договору відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень готівковими коштами або ж зобов'язанням передати склад площею 180 квадратних метрів вартістю 368 000 (триста шістдесят вісім тисяч грн.) за адресою: м-н Перемоги, 52 м. Кузнецовськ Рівненської області. [PERSON] в запереченні проти позову також зазначила, що грошових коштів, необхідних для повернення кредитору, у неї та поручителя немає. А тому відповідно до умов договору поруки (п.2.1.) поручитель зобовязаний передати позивачу склад площею 180 квадратних метрів вартістю 368 000 (триста шістдесят вісім тисяч грн.) за вказаною адресою. Представник відповідача [PERSON] «Транс і К» в судове засідання на неодноразові виклики не з»явився, хоча про місце і час розгляду справи завчасно повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Заяви до суду про визнання або невизнання ним позову не надійшло. В останні судові засідання без поважних причин не зявилася також і відповідач [PERSON] В звязку з цим су д враховуючі належне повідомлення відповідача ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечують представники позивача. Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши всі докази у справі, суд вважає, що цей позов підлягає до задоволення частково. Як вбачається з п.2.1, п.3.1. і п.3.2. договору позики від 1 липня 2008 року, позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 200000 (двісті тисяч) грн. терміном на один рік. Факт передачі грошей підтверджується підписами сторін у даному договорі. Відповідно до п.5.1. цього договору після закінчення річного терміну повернення позики, визначеного п.4.1 договору, позичальник зобовязаний був протягом десяти календарних днів повернути позикодавцеві зазначену суму позики. В п.1.2. договору поруки від 1 липня 2008 року зазначено, що поручитель, тобто відповідач [PERSON] «Транс і К», відповідає за боржника у обсязі, визначеному цим договором за умови невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за основним договором. Як зазначено в п.3.2. договору поруки, у випадку невиконання зобов'язання поручитель і боржник відповідають перед кредитором як субсидіарні боржники, при цьому кредитор вправі вимагати від поручителя виконання його зобовязань за цим договором у разі незадоволення вимоги кредитора до боржника за основним договором. Згідно з ч.1 ст.619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. В частині 2 цієї статті зазначено, що до предявлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен предявити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на предявлену вимогу, кредитор може пред»явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Відповідно до частини 3 зазначеної статті кредитор не може вимагати задоволення своєї вимоги від особи, яка несе субсидіарну відповідальність, якщо ця вимога може бути задоволені шляхом зарахування зустрічної вимоги до основного боржника. Як зазначено в ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з розрахунком, суми заборгованості 3 проценти річних за прострочений період з 11 липня 2009 року по 11 січня 2010 року становлять 3017 грн. 60 коп. Відповідно до цього розрахунку індекс інфляції становить 5600 грн. Таким чином, вся сума, яка підлягає стягненню, становить 208617 грн. 60 коп. Вирішуючи питання про стягнення боргу, суд не може погодитися з вимогою позивача про стягнення суми боргу з обох відповідачів, тому що це суперечило б закону - положенням ст.619 ЦК України про субсидіарну відповідальність і призвело б до подвійного виконання (і основним боржником і додатковим) і, отже, безпідставного збагачення кредитора. На підставі наведеного,

Outcome: partial