Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про про виплату допомоги на оздоровлення. У позові вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, постраждалим на ЧАЕС другої категорії, і згідно положень ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, однак протягом 2004-2010 років отримував таку допомогу в значно меншому розмірі. На прохання [PERSON] провести перерахунок та виплату належних компенсацій у розмірі встановленому законом управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відповіло відмовою. Позивач прохає поновити йому строк звернення до суду з позовом щодо перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров»ю; зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради нарахувати йому, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Головного управління праці виплатити щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за період з 2004 по 2010 рік в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст.48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Позивач свої позовні вимоги підтримав, прохаючи справу слухати без його участі. Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради позов заперечує, прохають справу слухати без їх участі Центр по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області прохає справу слухати без участі їх представника, позов заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Вихідним критерієм розрахунку щорічної одноразової грошової допомоги є мінімальна пенсія за віком, яка згідно ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ч.4 ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровленням особам, які віднесені до 2 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЄС, виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону. Судом встановлено, що позивач є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, перебуває на обліку в управлінні праці та соцзахисту населення Лубенської міської ради і має право на отримання від відповідачів допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат щорічно. Однак, вимоги позивача про перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення, як особі віднесеній до 2 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС в розмірі 5 мінімальних заробітних плат залишена без задоволення.. Щорічна допомога на оздоровлення управлінням праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради позивачу виплачується з 2004 року. Раніше така допомога виплачувалася або за місцем роботи, або по лінії Міністерстава надзвичайних ситуацій і тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню саме з 2004 року. З прийняттям ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (ст.77) було зупинено на 2006 рік дію абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими передбачались виплати допомги на оздоровлення в розмірі відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік. Дана норма рішення КСУ неконституційною не визнавалася, а тому дії відповідача щодо ненарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік були правомірними. В 2007, 2009 роках допомога позивачу виплачувалась в кінці року, коли дія положень ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи перебували в незміненому стані. В 2008 році допомога позивачу виплачувалась в березні 2008 року, коли дія закону не діяла, а тому за цей період відмова в проведенні перерахунку є правомірною. В 2004, 2005, 2007, 2009 роках позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення в значно меншому розмірі відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996 року № 836, що не відповідає вимогам Конституції України та чинного законодавства щодо гарантій особам постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС. Виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні данного спору застосуванню підлягають саме ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 48 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров»ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС та сім»ям за втрату годувальника. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю Виходячи із системного аналізу ст.48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п.3.ч.1 ст.268 ЦК України, суд приходить до висновку, що на вимоги позивача відшкодувати шкоду, заподіяну його здоров»ю, строки позовної давності не поширюються. Оскільки обовязок по нарахуванню та виплаті допомоги законодавчо покладено на управління праці та соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації, але в Полтавській області, як виключення, існує Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА, суд вважає, що обрахування сум недорахованої допомоги у відповідності до вимог закону з урахуванням виплаченої допомоги необхідне покласти на даних відповідачів, зобов"язавши їх спільно виплатити позивачу перераховані допомоги. Перерахунок та виплату одноразової грошової компенсації, як ліквідатору ліквідації аварії на ЧАЕС, недосплачену допомогу на оздоровлення за 2004, 2005, 2007, 2009 роки позивачу слід проводити з урахуванням вже виплачених сум. Оскільки мова йде про захист інтересів здоров»я особи, яка віддала його на потребу держави, суд вважає, що строк давності до таких правовідносин не може бути застосований. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial