Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у березні 2007 р. до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа [PERSON] підприємство РУ ім.. Кірова, про перерахунок щомісячних страхових виплат. Уточнивши заявлені позовні вимоги в остаточній редакції 06.10.2009 року, позивач в обгрнтування заявлених позовних вимог посилається на те, що працював підземним горноробочим очисного забою (ГРОЗ) 4-го розряду 12 дільниці на шахті № 1 Артема РУ ім. Кірова. 15 липня 1997 року на роботі з ним трапився нещасний випадок і він втратив здоров'я і працездатність. 24 листопада 1997 р. його було звільнено за ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоровя, у звязку з встановленням інвалідності 2 групи. Згідно висновку МСЕК від 27.11.1997 р. йому встановлено втрату професійної працездатності на рівні 65 % , який змінювався протягом цього часу до 60 % з 03.12.1998 р. У зв'язку з втратою професійної працездатності йому відшкодовували шкоду із середнього заробітку за 3 повних робочих місяця: грудень 1996 р.; лютий та травень 1997 р., який склав 212 грн. 81 коп., що він не оскаржує. Відшкодування шкоди із цього заробітку назначено з 15.07.1997 р. наказом по РУ ім.. Кірова за № 1565 від 18.12.1997 р., і становило 138 грн. 33 коп. при 65 % втрати працездатності. За період з 15.07.1997 р. по 01.07.2000 р. були застосовані наступні коефіцієнти росту тарифних ставок і посадових окладів: 1.97 з 01.01.1998 р. та 1.27 -з 01.07.2000 р. Для перерахунку відшкодування шкоди до нього були застосовані добровільно коефіцієнти 1,178 з 01.01.1998 р. та 1,27- з 01.07.2000 р. Відповідно до постанов КМУ від 03.12.1992 р. № 676, від 26.01.1993 р. № 46, від 02.06.1993 р. № 392, від 30.08.1993 р. № 671, від 02.12.1993 р., № 449 від 04.07.1994 р., № 974, від 20.10.1994 р. № 720, від 08.02.1995 р. № 102 і п. 28 "Правил відшкодування шкоди...", починаючи з 01.07.1992 р. варто проводити перерахунок платежів шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склались на період чергового підвищення тарифних ставок і посадових окладів на коефіцієнт їх фактичного підвищення, якщо колективний договір або галузева угода не передбачає більше пільгові умови перерахунку. Саме колективним договором на 1998 рік передбачено перерахунок відшкодування шкоди одночасно з підвищенням окладів ( ставок) на їх величину, з урахуванням середнього заробітку по професії. 3 01.01.1998 р. згідно, спільної постанови адміністрації й профкому РУ ім. Кірова № 1615 від 30.12.1997 р. тарифні ставки й посадові оклади були збільшені в 1,97 рази. Середньомісячна заробітна плата ГРОЗ 4 розряду після підвищення тарифних ставок у січні 1998 року становила 394 грн. 36 коп. РУ ім. Кірова з 01.01.1998 р. на підставі спільної постанови адміністрації й профкому РУ ім. Кірова № 22/321 від 27.03.2001 р. розмір відшкодування шкоди збільшив в 1,178 рази, у зв'язку з чим йому зроблений перерахунок розміру відшкодування шкоди з урахуванням цього коефіцієнта. З 01.01.1998 р. йому призначено до виплат щомісячні суми відшкодування шкоди у розмірі 162 грн. 95 коп., а потрібно було платити 256 грн. 33 коп., так як розмір втраченого заробітку до 01.01.1998 р. - 138 грн. 33 коп., збільшений в 1,97 рази буде становити 272 грн. 51 коп., у перерахунку на 100% - 419 грн. 25 коп., що перевершує середньомісячний заробіток ГРОЗ - 539 грн. 60 коп. Фактична заробітна плата ГРОЗ 4 розряду виросла в 1.312 раз ( січень 1998 року- 539.60 грн. у порівнянні 411.27 грн. за грудень 1997 року), що підтверджується довідкою підприємства та виписками із особових рахунків [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 01.12.1998 р. відсоток втрати працездатності знизився до 60 %, в зв'язку з чим йому повинні відшкодовувати шкоду у розмірі 251.55 грн. ( середня заробітна плата 419,25 грн. 36 коп. х 0,60 %) З 01.07.2000 р. згідно, постанови дирекції й профкому РУ ім. Кірова № 583а/160 від 15.06.2000 р. тарифні ставки (оклади) були збільшені в 1,27 рази. Середньомісячна заробітна плата ГРОЗ після підвищення тарифних ставок у липні 2000 року становила 600 грн. 70 коп. Втрата професійної працездатності - 60 %. Розмір втраченого заробітку до 01.07.2000 р. 251,55 грн., збільшений в 1,27 рази буде становити 319 грн. 47 коп., у перерахунку на 100% - 532 грн. 45 коп., що не перевершує середньомісячний заробіток ГРОЗ. Фактично в період часу з 01.07.2000 р. по 01.04.2001 р. РУ ім.. Кірова виплачував йому, здійснивши перерахунок по 191 грн., а потрібно було - по 319 грн. 47 коп. З 01.04.2001 р. вступив у дію ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і з цього часу відшкодування шкоди у виді щомісячних страхових виплат йому робить ВВД ФСС НВ у м. Кривому Розі , на підставі тих даних, що були надані ДП РУ ім. Кірова, а оскільки підприємство відшкодування шкоди йому виплачувало в неправильному розмірі, то, відповідно, і ВВД ФСС НВ у м. Кривому Розі продовжило йому відшкодовувати шкоди у заниженому розмірі -191 грн., у той час як повинно було - 319 грн. 47 коп. Щомісяця йому не доплачували по 128 грн. 47 коп., усього не доплативши за період з 01.04.2001р. по 01.03.2002 р. - 1413 грн. 17 коп. (128.47 грн. х 11 міс). З 01.03.2002 р. щомісячні страхові виплати були збільшені в 1,193 рази , і йому стали платити по 225 грн. 08 коп. В той час як повинні були по 381 грн. 13 коп. (319.47 грн. х 1,193). Таким чином, йому щомісяця не доплачували по 156 грн. 05 коп. Усього за період з 01.03.2002 року по 01.09.2002 року йому не доплатили 1092 грн. 35 коп. (156.05 грн. х 7 міс). Постановою ФССНВ за № 165-п від 17.09.2002 р. було встановлено, що щомісячна виплата з 01.03.2002 р. повинна була становити 227 грн. 86 коп. ( 191.11 грн. х 1,193), а не 225 грн. 08 коп. Перерахунок зроблено в вересні 2002 р.. За вересень 2002 р. йому повинні були відшкодовувати по 381 грн. 13 коп., а відшкодовували по 244 грн. 54 коп., не доплативши за місяць 136 грн. 59 коп. З жовтня 2002 р. по 01.03.2003 р. йому повинні були платити по 381 грн. 13 коп., а платили по 227 грн. 86 коп. щомісяця, не доплачуючи по 153 грн. 27 коп. За період з 01.10.2002 р. по 01.03.2003 р. йому не доплатили 766 грн. 35 коп. (153 грн. 27 коп. х 5 міс.) З 01.03.2003 р. сума щомісячних страхових виплат була збільшена в 1,182 рази, і сума страхових виплат склала 269 грн. 33 коп. Однак, йому повинні були щомісяця платити по 450 грн. 50 коп. (381.13 грн. х 1,182)., щомісяця не доплачуючи по 181 грн. 17 коп. Таким чином, за період з 01.03.2003 р. по 01.03.2004 р. йому було не доплачено 2174 грн. 04коп.( 181,17 грн. х12 міс). З 01.03.2004 р. щомісячні страхові виплати були збільшені в 1,152 рази , тому стали відшкодовувати шкоду у розмірі 310 грн. 27 коп. В той час як повинні були платити по 518,98 грн. (450.50 грн. х 1,152), щомісяця не доплачуючи по 208 грн. 71 коп. Усього за період з 01.03.2004 року по 01.03.2005 року йому не доплатили 2504 грн. 52 коп.( 308 .71 грн. х12 міс.) З 01.03.2005 р. страхові суми були збільшені в 1,238 разів, тому йому стали відшкодовувати шкоду у розмірі 384 грн. 11 коп. В той час як повинні були платити по 642 грн. 50 коп. (518.98 грн. х 1,238). Таким чином, йому щомісяця не доплачували по 258 грн. 39 коп. Усього за період з 01.03.2005 р. по 01.03.2006 р. йому не доплатили 3100 грн. 68 коп. (258,39 грн. х 12 міс). Оскільки з 01.03.2006 р. розмір страхових виплат було збільшено у 1,203 рази, то йому стали платити по 462 грн. 09 коп., в той час як повинні були платити по 772 грн. 93 коп. . (642.50 грн. х 1,203). Таким чином, йому щомісяця не доплачували по 310 грн. 84 коп. і за період з 01.03.2006 р. по 01.03.2007 р. йому було не доплачено 3730 грн. 08 коп. ( З10, 84грн. х 12 міс) З 01.03.2007 р. страхові суми були збільшені в 1,183 разів, тому йому стали відшкодовувати шкоду у розмірі 546 грн. 65 коп. В той час як повинні були платити по 914,38 грн.(772.93 грн. х 1,183). Таким чином, йому щомісяця не доплачували по 367 грн.73 коп. Усього за період з 01.03.2007 р. по 01.03.2008 р. йому не доплатили 4412 грн. 76 коп. З 01.03.2008 року страхові виплати були збільшені у 1.125 раз, йому стали платить у відшкодування шкоди 614, 99 грн., а потрібно було 1028.68 грн. ( 914,38 грн.х 1.125). Щомісячна недоплата становила 413.69 грн. За період до 01.03.2009 року йому недоплатили 4964,28 грн. З 01.03.2009 року відшкодування шкоди було збільшено в 1.063 раз і йому почали виплачувати по 653.73 грн., а потрібно було по 1093,49 грн. Недоплата щомісячно становила 439,76 грн. За період до 01.10.2009 року недоплачено 3078,32 грн. ( 439,76 грн. х 7 міс.). Таким чином, ВВД ФСС НВ України у м. Кривому Розі за період з 01.04.2001 року по 01.10.2009 р. йому було не доплачено страхових виплат на суму 25073 грн. 14 коп., а з 01.10.2009 року йому повинні щомісяця виплачувати страхові виплати в розмірі 1093 грн. 49 коп. Відновити термін позовної давності позивач не просить, оскільки згідно ст. 268 ЦК України по справах про відшкодування шкоди заподіяного здоров'ю строк позовної давності не стосовується. Крім того , він всі ці роки не знав про те, що його права порушувалися ДП РУ ім.Кірова, гадав, що бухгалтерія правильно обраховує суми у відшкодування шкоди. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача заборгованість по страхових виплатах за період з 01.04.2001 року по 01.10.2009 р. в розмірі 25073 грн. 14 коп., а з 01.10.2009 року йому повинні щомісяця виплачувати страхові виплати в розмірі 1093 грн. 49 коп. щомісячно до зміни обставин, які тягнуть перерахунок призначених виплат. У судовому засіданні позивач не був присутній. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позовних вимогах [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області наполягала в повному обсязі і підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, але просила виправити математичну помилку , допущену у позовній заяві, а саме при підрахуванні заборгованості за 2002 рік нею помилково обрахована ця сума за 13 міс., замість 12, а крім того у мотивувальній частині невірно вказаний період стягнення та сума недоплати, правильним слід вважати вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.2001 року по 01.10.2009 року в сумі 27216,82 грн., в іншій частині позовні вимоги викладені вірно. Представник відповідача - ВВД ФССНВ [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на ту обставину, що виплата ними проводиться в повному розмірі з тієї суми, яка була вказана в особистій справі позивача при передачі його до Фонду, з подальшим застосуванням коефіцієнтів, які встановлювалися Правлінням Фонду і, взагалі, Фонд не може бути відповідачем по справі, оскільки ним всі розрахунки проводились правильно. Представник Державного підприємства РУ ім. Кірова - в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги [PERSON] не повинні бути задоволені в зв'язку з тим, що всі коефіцієнти, застосовані РУ ім. Кірова для перерахунку щомісячних регресних виплат на підставі Закону України «Про охорону праці», «Правил відшкодування збитку.», колективного договору, а також Галузевої угоди. Перерахунок розмірів виш щомісячних регресів проводився одночасно з підвищенням окладів на коефіцієнт фактичне збільшення тарифних ставок і посадових окладів. Всі суми, що належать до виплати, були отримані позивачем в повному розмірі. Суд, вислухавши доводи і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював підземні горнорабочим очисного забою (ГРОЗ) 4-го розряду 12 дільниці на шахті № 1 Артема І ім. Кірова. (а.с.9-13). 15 липня 1997 року на роботі з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого він втратив здоровя та працездатність, про що свідчить відповідний акт № 4-7 ( а.с.14-15). 24 листопада 1997 р. [PERSON] був звільнений по ст.40 п. 2 у звязку із інвалідністю 2 групи. Згідно висновку МСЕК від 27.11.1997 р. позивачеві встановлено втрату професійної працездатності у 65 % , який змінювався протягом цього часу до 60 % з 03.12.1998 р. ( а.с. 16-18) У зв'язку з втратою професійної працездатності [PERSON] РУ ім..Кірова проводило відшкодування шкоди із середнього заробітку за три повних робочих місяця: грудень 1996 р.; лютий та травень 1997 р., який склав 212 грн. 81 коп., який позивач не оскаржує. Відшкодування шкоди із цього заробітку призначено з 15.07.1997 р. за наказом по РУ ім. Кірова за № 1565 від 18.12.1997 р у сумі 138 грн. 33 коп. при 65 % втраті працездатності. За період з 15.07.1997 р. по 01.07.2000 р. на підприємстві були застосовані наступні коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів: 1.97 з 01.01.1998 р. та 1.27 - з 01.07.2000 р., про свідчить довідка РУ ім.. Кірова ( а.с.20). Для перерахунку відшкодування шкоди відносно позивача були застосовані добровільно коефіцієнти 1,178 з 01.01.1998 р. та 1,27- з 01.07.2000 р. Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 26.05.1992р. №276, від 26.01.1993 р. № 46, від 02.06.1993 р. № 392, від 30.08.1993 р. № 671, від 02.12.1993 р., № 449 від 04.07.1994 р., № 974, від 20.10.1994 р. № 720, від 08.02.1995 р. № 102 і п. 28 Правил відшкодування шкоди..., необхідно проводити перерахунок страхових платежів шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склався на момент чергового підвищення тарифних ставок і посадових окладів на коефіцієнт їх фактичного підвищення, якщо колективний договір або галузева угода не передбачають більш пільгові умови перерахунку. Судом встановлено, що з 01.01.1998 року на підставі Спільної постанови дирекції і профкому РУ ім.Кірова від 30.12.1997 року № 1615 тарифи ( оклади) працівникам були збільшені в 1,97 рази, а розмір щомісячних регресних виплат в рахунок втраченого заробітку був на підставі Спільної постанови дирекції та профкому № 22/321 від 27.03.2001 року збільшений тільки у 1,178 разів. Суд вважає, що підприємство необгрунтовано занизило коефіцієнт росту регресних виплат до 1,178 замість 1,97. Згідно із абзацем 2 п.3.3 розділу № 3 Колективного договору РУ ім.Кірова на 1995 рік, який діяв на момент прийняття спільної постанови дирекції та профкому № 1615 зазначено, що перерахунок розміру відшкодування шкоди, завданої здоров"ю робітника проводиться одночасно з підвищенням тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві на величину їх фактичного підвищення, що відповідає вимогам абз.5 пункту 28 " Правил..." Відповідно до п.п.1.1 цього Колективного договору умови договору є обов"язковими для сторін, які його уклали ( а.с.183-186 ). Судом перевірялося фактичне підвищення заробітної плати у розглядуваний період. Згідно довідки РУ ім.Кірова № 40-23\\609 від 26.09.09 року про середньомісячну заробітну плату за професією позивача - ГРОЗ 4-го розряду ш.№ 1 ім.Артема з додаванням до неї особових рахунків в кількості не менш 3-х осіб за період за грудень 1997 року та січень 1998 року , убачається, що у січні 1998 року по підприємству фактично відбувся ріст середньомісячної зарплати. Так, у грудні 1997 року середньомісячна зарплата працівників за професію позивача склала 411,27 грн., а у січні 1998 року 539, 60 грн. ( а.с.155). Постановою КМ України від 03.10.1997 р., № 1100 затверджені "Зміни й доповнення, що стосуються правил відшкодування власником підприємства, установи й організації або уповноваженим органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків", відповідно до якого п.28 доповнений абзацом 6 такого змісту: "Перелічений або нарахований розмір втраченого заробітку в перерахуванні на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим, від місячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або в перерахуванні на повний календарний місяць роботи". Вимоги п.28 абзацу 6 "Правил відшкодування шкоди..." у частині перерахунку повинні здійснюватися тільки у випадку підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відповідних працівників підприємства. При цьому, перелічений розмір заробітку в перерахуванні на 100% втрати працездатності необхідно порівнювати із середньомісячним заробітком відповідного працівника, у який включається заробітна плата за той місяць у якому провадилося підвищення тарифних ставок (посадових окладів) по відповідній професії (за підсумками роботи за рік, вислугу років і ін.) за попередній календарний рік. У всіх випадках перерахунку розміру відшкодування, а також у випадку неритмічної роботи підприємства певний розмір втраченого заробітку коригуванню убік зменшення не підлягає (п.9 правил), тобто підприємство не має права зменшувати розмір втраченого заробітку, що склався на момент підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Встановлений раніше розмір відшкодування залишається без змін доти, поки під час чергового підвищення тарифних ставок він не перевищить (у перерахуванні на 100% втрати працездатності середньомісячний заробіток відповідного працівника), і тільки тоді він збільшується. Середній заробіток позивача обрахований із застосуванням коефіцієнту 1,97 складає 212,81 х 1.97= 419,28 грн., що не перевищує середнього заробітку за професією позивача ГРОЗ 4-го розряду за січень 1998 року в сумі 539,60 грн., тому саме ця сума повинна братись до уваги при подальших розрахунках. З 01.07.2000 року на підставі СПАП № 583а/160 від 15.06.2000 року відшкодування шкоди було збільшено добровільно на коефіцієнт 1.27 , тобто [PERSON] повинні були виплачувати щомісячно (419,28 х1.27= 532,48 грн.х 60%:100% = 319,47 грн., а фактично платили по 191,00 грн. щомісячно, недоплачуючи по 128 грн.47 коп. Згідно довідки РУ ім..Кірова від 14.07.2009 року № 40-21/447 ( а.с.216) у розглядуваний період також відбулося фактичне підвищення заробітної плати за професією позивача з 408,45 грн. за червень 2000року до 600,70 грн.- за липень 2000 року. З 01.04.2001р. вступив у дію ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і з цього часу відшкодування шкоди у вигляді щомісячних страхових виплат позивачеві почав здійснювати ВВД ФСС НВ у м. Кривому Розі , на підставі тих даних, що були надані ДП РУ ім. Кірова, а оскільки підприємство відшкодування збитку йому виплачувало в неправильному розмірі, то, відповідно, і ВВД ФСС НВ у м. Кривому Розі продовжило йому відшкодовувати шкоду у заниженому розмірі -191,00 грн., у той час як повинно було 319,47 грн., щомісяця йому недоплачували по 128 грн.47 коп., усього недоплатили за період з 01.04.2001р. по 01.03.2002р. 1413,17 грн. (128,47 грн. х 11 міс.) З 01.03.2002р. щомісячні страхові виплати були збільшені у 1,193 рази і [PERSON] почали платити по 227.86 грн., в той час як повинні були платити по 381,13 грн. (319,47 грн. х 1,193). Таким чином йому щомісяця недоплачували по 153,27 грн. Усього за період з 01.03.2002р. по 01.02.2003р.включно йому недоплатили 1844,64 грн. (153, 72 грн. х 12 міс.). З 01.03.2003р. сума щомісячних страхових виплат була збільшена в 1,182 рази, і йому стали платити 269.33 грн., однак, повинні були щомісяця платити по 450,50 грн. (381,13грн. х1,182). Таким чином, щомісяця недоплачували по 181,17 грн. За період з 01.03. 2003р. по 01.02.2004р.включно йому було недоплачено 1174,04 грн.(181,17 грн. х12міс.). З 01.03.2004 року сума щомісячних страхових виплат була збільшена 1,152 рази і позивачу стали платити по 310,27 грн., а повинні платити по 518,98 грн. ( 450,50 грн.х1,152). Таким чином недоплачували щомісяця по 208,71 грн. За період з 01.03.2004 року по 01.02.2005 року включно [PERSON] було недоплачено 2504,52 грн. ( 208.71 грн.х12). З 01.03.2005 року страхові суми були збільшені в 1,238 рази і [PERSON] стали платити по 384,11 грн., а повинні були платити по 642,50 грн. ( 518,98 х 1,238 грн.), тобто щомісячно недоплачували по 258,39 грн., а за період з 01.03.2005р. по 01.02.2005 р. включно недоплатили 3100,68 грн.( 258.39грн.х12). З 01.03.2006 року страхові суми були збільшені у 1,203 рази і [PERSON] стали платити по 462,09 грн., а повинні були платити по 772,93 грн. ( 642, 50 грн. х 1,203), тобто щомісячно недоплачували по 310,84 грн., а усього за період з 01.03.2006 року по 01.02.2006 року включно недоплатили 3730,08 ( 310,84 грн.х 12). З 01.03.2007 року страхові суми були збільшені у 1,183 рази і позивачу стали платити по 546,65 грн., а повинні були платити по 914,38 грн. ( 772,93 грн.х 1,183), тобто щомісячно недоплачували по 367,73 грн., а усього за період з 01.03.2007 року по 01.02.2007 року включно недоплатили 4412,76 грн. ( 367,73 грн.х 12). З 01.03.2008 року страхові суми були збільшені у 1,125 рази і позивачу стали платити по 614,98 грн., а повинні були платити по 1028,68 грн. ( 914,38 грн.х 1,125), тобто щомісячно недоплачували по 413,70 грн., а усього за період з 01.03.2008 року по 01.02.2008 року включно недоплатили 4964,28 грн. ( 413.70 грн.х 12). З 01.03.2009 року страхові суми були збільшені у 1,063 рази і позивачу стали платити по 653,72 грн., а повинні були платити по 1093,49 грн. ( 1028,68 грн грн.х 1,063), тобто щомісячно недоплачували по 439,77 грн., а усього за період з 01.03.2009 року по 01.09.2009 року включно недоплатили 3078,39 грн.( 439,77 грн.х 7). Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за час, який не перевищує трьох років на момент звернення до суду. Так, згідно Постанови Пленуму від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" - " виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Позивач звернувся до суду 28.03.2007 року, а просить стягнути з відповідача суму недоплат за період з 01.04.2001 року по 01.10.2009 року, але заявлені [PERSON] вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки в межах позовної давності правильним є нарахування стягнення з 28.03.2004 року та в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, за період з 28.03.2004 р. по 01.10.2009 року [PERSON] недоплачені страхові виплати в сумі 21608.82 грн. ( недоплата за березень 2004 року 208,71 грн.:31 день= 6.73 грн.х4 дні ( з 28.03.) = 26.92 грн.+ 2322,73 грн.( 2004 рік)+ 3100.68 грн.(2005 рік)+ 3730.08 грн.(2006 рік)+ 4412.76 грн.( 2007 рік)+ 4964.28 грн.(2008 рік)+ 3078.39 грн.(2009 рік) , зазначена сума підлягає стягненню з відділення виконавчої дирекції Фонду. Всі розрахунки відшкодування шкоди проведені з урахуванням вимог про граничну суму із якої сплачуються страхові внески до Фонду. Також відповідач повинен виплачувати позивачеві щомісячно страхові виплати в сумі 1093.49 грн., починаючи з 01.10.2009 р. до зміни обставин, які тягнуть перерахунок щомісячних страхових виплат згідно діючому законодавству України. Згідно із ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сторони у справі звільнені від державного мита, тому вказані витрати суд відносить на рахунок держави, але з відповідача підлягають на підставі ст.88 ЦПК України стягненню витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Outcome: partial