overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись нате, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2001 року, від спільного проживання дітей не мають . З листопада 2009 року сторони стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть з тієї причини , що відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім»ю не утримує, влаштовує дебоші. Позивачка на примирення не згодна, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася , надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2001 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка не має наміру відновлювати шлюбні відносини з відповідачем, їх шлюб носить формальний характер. Можливість збереження сім»ї втрачена. Суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати Суд , вирішуючи питання про розірвання шлюбу , вважає за необхідне з»ясувати прізвища подружжя після розірвання шлюбу залишивши прізвище позивачки - [PERSON], відповідача - [PERSON] . На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 05.04.2008 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, з причин відсутності взаємоповаги та почуттів один до одного. З 15 червня 2010 року шлюбні відносини припинились. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, зазначила, що шлюб носить формальний характер, суперечить її інтересам, просила не надавати строк на примирення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проте вказав на те, що не згоден з мотивацією розлучення, яке вказане позивачкою в позовній заві. Вказав, що із родини він вимушений був піти, оскільки його дружина постійно влаштовувала сварки. Півтора місяця він проживав у військовій частині та сподівався, що його дружина перегляне свою поведінку та вони будуть разом жити. Зазначив, що ініціатором розлучення є його дружина, яка відмовлялась від його неодноразових пропозицій жити разом заради їхньої дочки, однак коли він дізнався, що вона зустрічається з іншим чоловіком, то зрозумів, що примирення не можливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за №183, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , 2008 року народження, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а. с. 5). Між сторонами припинені шлюбні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя,\~ в зв`язку з чим при вирішенні будь - яких питань між ними постійно виникали сварки. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше існування сім`ї стало не можливим, даний шлюб шкодить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього суд вважає за необхідне витрати по реєстрації розірвання шлюбу покласти на позивача, відповідача звільнити від оплати державного мита. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню станом на 01.07.2010 року в сумі 1062 грн. 18 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилалась на викладені в позовній заяві обставини. Просила задовольнити вимоги. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали, про причини неявки не повідомили. Суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів права та правовідносини сторін, а також відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідачів із постановленням заочного рішення по справі . Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідачі за адресою [ADDRESS] отримали послуги з теплопостачання, однак за надані послуги не розрахувалися. Станом на 01.07.2010 року мають заборгованість за спожиту теплову енергію перед позивачем в розмірі 1062 грн. 18 коп. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1062 грн. 18 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, а також 30 грн. витрат на інформаційнотехнічне забезпечення, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, а всього 1092 грн. 18 коп. Крім того, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави 51 грн. сума державного мита, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Городищенської сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки та грошові вклади, які належала її батькові, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву , в якій просить слухати справу без участі його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 30 травня 2009 року помер [PERSON] - батько позивача, якому належали: земельні ділянки на території Городищенської сільської ради Зборівського району Тернопільської області загальною площею 2,69 га , згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 693036 від 24 березня 2002 року, а також грошові вклади в ТВБВ №10019/25 у Філії Тернопільському обласному відділення ВАТ «Ощадбанкна рахунках №915511542, №3272, №426084, згідно довідки банківської установи. Позивач прийняв спадщину, що засвідчує довідка сільської ради. Інші спадкоємці: [PERSON] мати позивача, [PERSON], [PERSON] В та [PERSON] брати та сестра позивача відмовились від своє частки у спадщині в користь позивача , про що подали належно засвідчені заяви. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, інші особи не мають претензій на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом і попросила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON]. [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб у 1999 році, але подальше сімейне життя не склалося і 17 липня 2008 року їх шлюб було розірвано. Син залишився проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає ніякої допомоги у вихованні та утриманні дитини, хоча працює за кордоном на сезонних роботах, має нерегулярний, мінливий дохід, інших дітей на утриманні не має, тому з цим позовом вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, свідченням чому є поштове повідомлення про вручення судової повістки, в зв»язку з чим суд ухвалив постановити по справі заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позов заявлено на законних підставах, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ст.. 184 ч.І СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] пред»явила позов до Томашпільської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку успадкування за законом , посилаючись на те , що [INFO] в м. Жмеринка Вінницької області помер її батько [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями розташований по [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем за законом на спадщину батька є позивачка, яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, однак не оформилася в праві на спадщину в нотаріальному порядку, а тому з даним позовом вимушена звернутися до суду, оскільки нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв»язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON], представник відповідача Томашпільської селищної ради в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви в яких просять справу по суті розглянути у їх відсутності, позивачка в зв»язку зі станом здоров»я, позов підтримує, представник відповідача позов визнає. Розглянувши заяви сторін у справі, суд уважає їх неявку в судове засідання поважними і рахує за можливе розглянути справу по суті у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказах. Дослідивши матеріали справи , суд вважає позов обгрунтованим , який підлягає задоволенню з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство , чинне на час відкриття спадщини , тобто норми ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до статей 524, 529 ЦК ( в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено , що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження та про одруження позивачки , тобто є спадкоємцем першої черги.. Спадкодавець помер [INFO] в м. Жмеринка Вінницької області і згідно свідоцтва [NUMBER] про право власності на жилий будинок виданого 24 лютого 1978 року виконкомом Томашпільської селищної ради йому на праві особистої власності належав жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 549 ЦК дії, що свідчать про прийняття спадщини , зокрема фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини , повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття останньої. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті спадкодавця протягом шести місяців прийняла спадщину , так як фактично вступила у володіння спадковим майном. Відповідно до ст.550 ЦК , якщо спадкоємець в установлений ст.549 ЦК строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною , суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку , а про визнання права на спадкове майно . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Сторони уклали шлюб 09.02.2002 року у Путиловицькій сільської ради, Лугинського району, Житомирської області. Від спільного проживання мають доньку Тетяну, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, які переростають в бійки, що негативно впливає на виховання дітей. На її численні прохання припинити такий спосіб життя відповідач не реагує, або відповідає брутальною лайкою. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду показала, що відповідач зловживає спиртними напоями, тому вона звернулась з позовом про розірвання шлюбу і наполягає, щоб шлюб розірвали. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Синицька». Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась остаточно. Сторони втратили почуття поваги друг до друга. Примирення між ними неможливе, а тому подальше збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін та дітей. Дітей: доньку Тетяну, [INFO] та сина [PERSON], [INFO] для подальшого виховання залишити з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом до відповідача про стягнення шкоди, вказуючи, що відповідач мешкає в будинку № 7 по вул.Перемоги у с.Новоолексіївка Волноваського району Донецької області та є споживачем послуг з енергопостачання, які надає позивач. 10.10. 2009 року при перевірці працівниками Волноваських РЕМ додержання абонентами Правил користування електроенергією для населення було виявлене порушення відповідачем правил користування електроенергіею для населення: накидання дротів на мережу електропередач повз прилад обліку електричної енергії, на підставі чого був складений акт № 102806 від 10.10.2009 року, розрахунок шкоди по якому склав 205,20 грн, які просив стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не заявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії акту 102806 від 10.10.2009 року вбачається, що відповідачем порушено Правила користування електроенергією для населення, що призвело до заподіяння шкоди позивачу, сума розрахунку шкоди по акту становить 205,20 грн. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями діями або бездіяльністю особовим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка його спричинила. Тож, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 205 грн.20 коп. Також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, згідно зі ст. 88 ЦПК України витрати на ІТЗ в сумі 30 грн та судовий збір в сумі 51 грн на користь держави. На підставі ст. 1166 ГК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на житловий будинок №10, який розташований по вул. Довженка, с.Кілки, Чуднівського району, Житомирської області, належний відповідачу на праві особистої приватної власності. Свої вимоги вона мотивує тим, що 14 квітня 2010 року вона домовився з [PERSON]про купівлю житлового будинку, належного їй на праві особистої приватної власності ( спадщину на який прийняла після смерті своєї матері [PERSON], спадкова справа №821 за 2004 рік) і в цей же день заплатила відповідачці гроші в сумі 24000 гривень, так як тій терміново були потрібні гроші, що підтверджується розпискою відповідачки. Оформити нотаріально договір купівлі-продажу даного будинку повинні були після того як відповідачка, виготовить документи на будинок та оцінить його в БТІ м.Бердичева, з цього дня фактично відбулось повне виконання договору купівлі-продажу, але на даний час відповідачка уникає укладення договору, хоча гроші за будинок отримала ще 14 квітня 2010 року. Позивачка володіє та розпоряджається будинком, належним відповідачу та земельною біля його з 14 квітня 2010 року по даний час. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, дала пояснення які відповідають викладаним в позовній заяві обставинам справи, просить визнати договір купівлі-продажу укладеним та визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, проти його задоволення не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, перевіривши законність визнання позову, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх невизнаних прав. Визнання відповідачем позовних вимог щодо визнання права власності на частини житлового будинку, не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, а тому приймається судом. Вказані обставини підтверджуються розписками відповідачки від 14 квытня 2010року, згідно яких вона отримала від позивачки гроші в сумі 240000 грн. за проданий будинок по вул. Довженка 10 в с.Кілки, Чуднівського району, Житомирської області. Таким чином, представлені позивачем докази - письмові документи дають підстави зробити висновок, що позов підлягає задоволенню та за позивачем слід визнати право власності вказане майно. Витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи слід віднести на позивача з огляду на її позицію заявлену в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач 30 липня 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що станом на 01 липня 2010 року борг становить 2003 грн. 90 коп. Вказані суми позивач також просив стягнути з відповідача на його користь та відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі позов не визнали, пояснили, що за останні 3 роки вони сплачували за житлово-комунальні послуги, просять застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, відповідачів проживають за адресою: [INFO] та є споживачами житлово-комунальних послуг , які надаються позивачем ГЖЕД № 7. Судом встановлено, що позивачем надавались відповідачам житлово-комунальні послуги. На [PERSON] відкритий особовий рахунок № 3161 та видано абонентську книжку для оплати послуг. Як встановлено судом в судовому засіданні відповідачі з липня 2007 року по липень 2010 року сплачували за житлово-комунальні послуги. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як встановлено судом, позивач звернувся в суд з позовом в липні 2010 року та просив стягнути заборгованість за період з січня 2005 року по липень 2010 року. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі не має заборгованості перед позивачем за останні три роки, суд, застосовуючи при розгляді справи наслідки пропуску позивачем термінів позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд вважає за можливе судовий збір (держане мито) віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

[PERSON] 13 серпня 2010 року предявила позов до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на гараж, який розташований по вул. Водній, 20, у м. Самборі, Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що згідно усної домовленості з [PERSON] вона з 1999 року користувалася його гаражем, який розташований по вулиці Водній, 20 у м. Самборі Львівської області. На початку 2000 року відповідач запропонував їй придбати вказаний гараж, на що вона погодилася і заплатила за нього, однак договір купівлі продажу у письмовій формі не укладався. Свідками відчуження [PERSON] гаража є його дружина - [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON] 12 серпня 2007 року [PERSON] помер. Після його смерті родичі в державну нотаріальну контору не зверталися, спадщина ними не приймалася. Вказаним гаражем вона користувалась з 1999 року, за власні кошти робила в ньому поточний та капітальний ремонт. У попередньому судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов визнали. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про право власності на гараж. видно, що [PERSON] є власником гаража, який знаходиться по вулиці Водній, 20 у м. Самборі Львівської області. У 1999 році [PERSON] передав гараж у користування [PERSON] , а у 2000 році продав його, однак у письмовій формі договір купівлі-продажу не укладався і нотаріально не посвідчувався. Згідно ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Факт укладення договору купівлі-продажу гаражу, який знаходиться по вул. Водній, 20, у м. Самборі, між [PERSON] та [PERSON] підтверджується визнанням даної обставини сторонами та письмовими заявами відповідачів (а. с. 19-21). [PERSON] помер 12.08.2007 року, що видно із свідоцтва про смерть. На підставі статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно(товар) у власність другій стороні( покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. [PERSON] та [PERSON] при укладенні зазначеного договору купівлі- продажу не дотрималися вимог ст. 657 ЦК України. Однак, за вказаним договором були виконані всі істотні його умови, а саме \~[PERSON] передав у власність [PERSON] гараж і вона прийняла його та сплатила обумовлену ціну, але нотаріальному посвідченню перешкодила обставина, яка не залежала від волі [PERSON], а тому,

Outcome: approved