Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, вказуючи, що на підставі договору оренди земельної ділянки № 40 від 01.03.2с 10 року та договору суборенди їй надана земельна ділянка з метою розміщення торгівельного майданчику, що розташована по вул.. Перемоги, 3ю в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Нею було вчинено самочинне будівництво: будівлі магазину літ. «А» з ганком літ. «а», на які необхідно визнати право власності, у зв'язку з тим, що вибудовані будівлі являються самочинними. Позивачка в судове засідання не зявилася, представила заяву, що позов підтримує, просить справу розглядати за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив суд розглянути справу за його відсутністю, погодившись з позовом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановит;-: при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору оренди земельної ділянки 40 від 01.03.2010 року та договору суборенди їй надана земельна ділянка з метою розміщення торгівельного майданчику, що розташована по вул.. Перемоги, Зю в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Позивачкою було вчинено самочинне будівництво: будівлі магазину літ. «А» з ганком літ. «а». Розміщення самовільних будівель не суперечить Державним будівельним нормам ДБН 360-92 та санітарно-епідеміологічним вимогам. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушено. Згідно технічного висновку, розробленого ДП НДВТА «Стратегія» (ліцензія АВ № 408379 від 27.10.2005 року) стан основних несучих будівельних конструкцій самовільних будівель, відповідають вимогам будівельних норм, знаходяться в задовільному технічному стані та при годні до експлуатації. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 376 п. 5 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, визнавши за нею право власності на самочинно зведені: будівлю магазину літ. «А» з ганком літ. «а», що розташовані по вул. Перемоги, Зю в м. Білгород-Дністровський Одеської області.. На підставі викладеного і

Outcome: approved