Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2010 року до нього звернувся [PERSON] з проханням дати в борг суму 30 тисяч гривень на два місяці для вирішення бізнесових питань. Згідно розписки від 27 травня 2010 року відповідач зобовязався повернути борг 27 липня 2010 року, але у встановлений термін гроші не повернув. В звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 30\~000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, пояснили, що відповідач по сьогоднішній день борг не повернув і повертати його не бажає. Він особисто та власноручно написав розписку, отримав гроші, однак їх не повернув. Відповідач на попередньому розгляді справи позовні вимоги визнав повністю і не заперечив проти їх задоволення. Показав, що дійсно він особисто та власноручно написав розписку про отримання від позивача коштів. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, відповідно до ст. 130, 174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. При цьому встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 27 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали в письмовій формі договір позики грошей на суму 30000 гривень, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] вказану суму грошей, а останній мав повернути їх до 27 липня 2010 року. Дані факти підтверджуються розпискою від 27 травня 2010, наданою відповідачем. Оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи. За ч.1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов'язання належним чином не виконані. Таким чином матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої забов'язання за договором позики, борг в сумі 30000 гривень позивачу не повернув, а тому вимога про стягнення з відповідачів вказаної суми боргу підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved