Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» про стягнення заборгованості по заробітній платі (надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення), третя особа: Одеська облдержадміністрація, Одеська обласна Рада. Відповідно до уточнень позовних вимог від 03.06.2010 року позивач просить суд, стягнути з Білгород-Дністровського спеціалізованого будинку дитини на свою користь 2244 гривні 30 копійок заборгованість по заробітній платні, 4336 гривень 17 копійок суму індексу інфляції, 84 грн. - витрати по судовим зборам (ІТЗ і держмито), стягнути моральну шкоду у сумі 10 000 гривень та витрат на юридичну допомогу у сумі 1400 гривень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Представник Головного управління Державного казначейства України в Одеській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - Управління охорони здоровя та медицини катастроф Одеської облдержадміністрації [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду клопотання, відповідно до якого просила справу розглядати за відсутністю їхнього представника, мотивуючи це тим, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 2, 3 ст. 96 ЦК України юридична особа, що фінансується власником, а власником є Одеська обласна рада, та за якою майно закріплене на праві оперативного управління (установа), відповідає по своїм зобовязанням коштами, котрі знаходяться у її розпорядженні. Представник третьої особи - Одеської обласної Ради у судовому засіданні не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку судового засідання надав заперечення проти позову, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити, просить справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії трудової книжки позивача, виданої на її імя 12 квітня 1988 року вона була прийнята на роботу як вихователь Білгород-Дністровського спеціалізованого будинку дитини і з 04 грудня і 995 року, після невеликої перерви, по 27 грудня 2006 року працювала вихователем в Білгород-Дністровському спеціалізованому будинку дитини. Постійно при отриманні заробітної платні бухгалтерія Білгород-Дністровського спеціалізованого будинку дитини нараховувала [PERSON] кошти у вигляді 30% від ставки за вислугу років та оздоровлення. Проте між 1997 роком і 2002 роком [PERSON] не виплачували надбавки до заробітної платні з січня 1997 року по грудень 2002 року. Так, за 1997 рік заборгованість по надбавках склала 135 гривень 60 копійки, за 1998 рік - 205 гривень 77 копійок, за 1999 рік - 441 гривень 20 копійок, за 2000 рік 526 гривень 43 копійок, за 2001 рік 569 гривень 91 копійка, за 2002 рік - 372 гривень 69 копійок, отже загальна заборгованість за всі роки коли не нараховувалися надбавки складає 2244 (дві тисячі сорок чотири) гривні 30 копійок. Крім того, згідно п. 2 Розділу 11 Закону України "Про освіту" до закладів освіти відносяться дошкільні навчальні заклади (дитячі будинки) інтернатного типу, а посада вихователь, на якій позивач працювала, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року входить в перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про освіту» спеціальні дитячі будинки відносяться до навчальних закладів для громадян, які потребують соціальної допомоги та реабілітації, а вихованці спеціальних дитячих будинків є учасниками навчально-виховного процесу. Статтею 57 Закону України від 23.05.91 р. N 1060-ХІІ «Про освіту» визначено гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів. Зокрема, абзацами восьмим та десятим частини першої вказаної статті передбачено виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років та виплату допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки. Відповідно до статті 1 Закону України від 09.09.2004 р. N 1994-ІУ «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів» вищевказані виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам визнаються кредиторською заборгованістю Державного бюджету України. Кредиторська заборгованість визнається за весь період, коли фінансування виплат зупинялося законом про державний бюджет на відповідний рік. Статтею 5 Закону України «Про освіту» встановлено, що кредиторська заборгованість погашається працівникам помісячно разом з виплатою поточної заробітної плати. Працівникам, які вийшли на пенсію, кредиторська заборгованість погашається за фактичний час роботи, і її сума враховується при обчисленні пенсії. Механізм погашення кредиторської заборгованості Державного бюджету України педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за період із січня 1997 по серпень 2002 року, визначений Порядком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005 р. N 934 «Про реалізацію Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів». Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що суми надбавок за вислугу років нараховуються за період із січня 1997 по серпень 2002 року залежно від стажу роботи відповідно до Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 р. N 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту», а допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки - за період із січня 1998 по серпень 2002 року. Також, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 24 грудня 1999 р. N ІЗ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат лише у випадках і за умов, передбачених цими актами, 3 мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах відсутністю певних коштів чи фінансування. Відповідно до ст. 22 Закону «Про оплату праці» субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до вимог ст. 9 КЗпП умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України „Про оплату праці, додаткова заробітна плата, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» згідно статутних документів (Статут затверджений розпорядженням голови Одеської обласної Ради від 03.06.2009 року № 288/2009-ОР) є юридичною особою, має відокремлене майно на праві оперативного управління, набуває майнові та особисті немайнові права, може бути позивачем та відповідачем у суді. Установа має самостійний баланс, основний та інший рахунки в установах банків (п. 1.6. Статуту). Згідно п. 1.1. вищевказаного статуту КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (далі - Власник) в межах повноважень, визначених законодавством У країни. З вищевикладеного вбачається, що КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» є самостійною юридичною особою, що діє на підставі статуту та яка згідно із ст. 96 ЦК України самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 2, 3 ст. 96 ЦК України юридична особа, що фінансується власником, а власником є Одеська обласна рада, та за якою майно закріплене на праві оперативного управління (установа), відповідає по своїм зобовязанням коштами, котрі знаходяться у її розпорядженні. Згідно з Рішенням обласної Ради від 31 березня 2006 року № 772-ІУ «Про виконання обласного бюджету Одеської області за 2005 рік» обласним бюджетом була отримана субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення виплат, передбачених Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям», яка була виконана на 99,7 %. Таким чином, Одеська облдержадміністрація чи інша установа не мають ніякого відношення до фінансування КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини». З огляду на вищевикладене, враховуючи, що КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» є самостійною юридичною особою і невиплата виникла у звязку з не фінансуванням з Державного бюджету України. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути всю суму боргу з КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» і розяснити КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» можливість звернутись до суду в порядку регресу з позовом про стягнення заборгованості з Державного бюджету України. Згідно Ухвали Апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2009 року, встановлено і не оспорюється наявність заборгованості КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» перед позивачем. Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно Постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема - оплата праці найманих працівників підприємств у грошовому вираженні, яка включає оплату' праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші постійні компенсаційні виплати. Згідно Довідок від 31.05.2010 року, заборгованості по зарплаті Б.-Дністровського спеціалізованого будинку дитини перед [PERSON]ГЇ. з урахуванням коефіцієнту споживчих цін за 1998-2002 p.p., загальна сума заборгованості складає 4 3336 гри. 17 коп. Отже враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] неправомірно своєчасно не виплачувались в період з 1997 по 2002 роки надбавки за вислугу років та допомога на оздоровлення, які є частиною її заробітної плати, чим порушено її конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю. Також, прохання позивача щодо, стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не надала жодного доказу того, що невиплата їй надбавки за вислугу років та допомога на оздоровлення, завдала їй моральну шкоду на суму 10000 (десять тисяч)гривень. Відповідно ч. З ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача документально підтверджених витрат на юридичну допомогу у сумі 1400 ( тисяча чотириста) гривень та судових витрат у сумі 84 гривні, підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладеие, суд вважає, що позов [PERSON] до Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, КУ «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» про стягнення заборгованості по заробітній платі (надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення), третя особа: Одеська облдержадміністрація. Одеська обласна Рада - підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: partial