Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 1554,34 грн, посилаючись на те, що 14 липня 2010р. між ними був укладений договір позики, згідно умов якого відповідачу було передано 2926 грн. На підтвердження отримання грошей відповідач видав йому розписку, однак позику повернув лише частково, сплативши 04 серпня 2010р. 300 грн та 16 серпня 2010р. - 1200 грн. А решту 1426 грн досі не повернув. Тому просить повернути суму боргу за договором позики 1426 грн та пеню 128,34 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1768 грн 24 коп., посилаючись на те, що фактично 14 липня 2010р. між ними відбулися відносини купівлі-продажу товару з його магазину. Однак, оскільки відповідач не мав всієї суми, щоб розрахуватися за товар, тому взяв товар в борг, сплативши лише частину вартості, а решту вартості 2926 грн зобов'язався сплатити пізніше частинами: до 14 серпня 2010р. - 1463 грн, та до 14 вересня 2010р. - 1463 грн. Тому вони уклали письмовий договір позики. Проте відповідач сплатив йому лише частину боргу, а саме 300 грн 04 серпня 2010р., та 16 серпня 2010р. - 1200 грн. Проте, з дня подання до суду позову пройшло вже 15 днів, а тому розмір пені збільшився, та станом на 08 жовтня 2010р. становить 342 грн 24 коп. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовних вимог, пояснивши, що він дійсно брав у позивача товар в борг, сплативши частину товару, а 2926 грн зобов'язався повертати частинами, тому 04 серпня 2010р. сплатив позивачу 300 грн, а 16 серпня 2010р. - 1200 грн. Однак через те, що він не задоволений якістю придбаного у позивача товару, він не визнає суми боргу, пред'явленої позивачем, тому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2010р. між сторонами [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про купівлю-продаж товару з магазину позивача [PERSON] На основі даної угоди [PERSON] прийняв від [PERSON] товар, за який передав частину вартості. Решту вартості в розмірі 2926 грн він не мав, тому на основі ч.2 ст. 604 ЦК України, за домовленістю сторін первісне зобов'язання було замінене новим зобов'язанням між ними. Так, 14 липня 2010р. сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] 2926 грн частинами, а саме: до 14 серпня 2010р. - 1463 грн, та до 14 вересня 2010р. - 1463 грн. Згідно ст. 1046 та ч.1 ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти , а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, [PERSON] своє зобов'язання за договором позики виконав частково, повернувши [PERSON] лише 1500 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Норми ст.ст. 1050, 625 ЦК України передбачають, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму, не звільняючись від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Разом з тим, до доводів відповідача про незадоволеність якістю товару суд вважає необхідним ставитися критично, оскільки [PERSON] нічим не підтвердив свої пояснення, а факти, встановлені в судовому засіданні, вказують на те, що відповідач до 14 вересня 2009р. продовжував сплачувати частинами суму боргу, та позивачу претензій щодо якості товару не пред'являв. Згідно п.3.3 договору позики [PERSON] зобов'язався сплатити пеню в розмірі 1 відсотка від суми своєчасно не поверненої суми позики за кожен день прострочення. Даний факт не заперечував в судовому засіданні відповідач [PERSON] Отже, станом на 08 жовтня 2010р. час прострочення виконання зобов'язання становить 24 дні, а тому розмір пені становить 342 грн 24 коп. (1426х1%х24= 342,24). Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідно до ст. 604 ЦК України сторонами була здійснена заміна первісного зобов'язання, а тому між сторонами був укладений договір позики, за яким [PERSON] зобовязався повернути обумовлену суму грошей, що не заперечував в судовому засіданні відповідач, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] У відповідності з Постановою КМ України від 21 грудня 2005р. №1258 суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ Братським районним судом Миколаївської області в розмірі 120 гривень. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: approved