Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] (позивач) звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову позивач в позовній заяві та у судовому засіданні посилається на те, що згідно розписки написаною відповідачем власноручно 09.10.2009 року вона позичила у позивача грошову суму у розмірі 5000 гривень, які зобовязалася повернути не пізніше 10.12.2009 року. Однак до теперішнього часу борг не повернуто. В звязку з тим, що відповідач добровільно не бажає виконувати свої зобовязання, позивач вимушена звернутися до суду. Просила стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 5000 гривень а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час і місце судового засідання було повідомлено належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 09.10.2009 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошову суму 5000 гривень, про що власноручно написала розписку, в якій зобовязалася повернути цю грошову суму не пізніше 10.12.2009 року. До теперішнього часу відповідачем борг не повернуто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно [PERSON] передала в борг [PERSON] грошову суму в розмірі 5000 гривень. Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення суми боргу знайшли своє достатнє підтвердження в судовому засіданні, є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

Outcome: approved