Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

позивачка звернувся до суду з позовом де зазначила, що 02.04.2007 р. вона з відповідачем уклала договір позики та останній отримав 50\~500 гривень зі строком повернення 02.07.2007 р. У визначений термін відповідач кошти не повернув, що змусило позивачку звернутися із позовом до суду. Просить стягнути з відповідача борг з урахуванням індексів інфляції, 3-% річних, що за її розрахунками становить - 88\~185,05 грн Також просить стягнути 1500 грн. за порушення зобовязання, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, оскільки відповідачем взяті на себе зобовязання щодо повернення боргу не виконані до теперішнього часу. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача борг з урахуванням індексів інфляції, 3-% річних, що становить - 88\~185,05 грн., а також судові витрати які були понесені при зверненні із позовом до суду у вигляді державного мита в розмірі 881,88 грн., витрат на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. В судовому засіданні представник позивача відмовився від позову в частині стягнення 1500 грн. за порушення зобовязання. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Вислухав пояснення позивача, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 02.04.2007 р. [PERSON] з [PERSON] уклала договір позики та останній отримав 50\~500 гривень зі строком повернення 02.07.2007 р., про що надав розписку. До теперішнього часу відповідачем борг не повернутий. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.ст.. 1, 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою, яка надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. В судовому засіданні було встановлено, що розписка є договором позики та укладена між двома фізичними особами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення процентів за користування коштами задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 50 500 грн. Відповідно до ст.. 88ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати, які поніс позивач при зверненні із позовом до суду, а саме державне мито в розмірі 881,88 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 1 001,88 грн.

Outcome: partial