Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином. Просили стягнути з [PERSON] на їх користь 7460 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок вчинення нею злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.4,364 ч.2 КК України. В обґрунтування позову посилались на такі обставини. У провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа № 1-3/2009 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України. Даними злочинами їм була нанесена матеріальна шкода у сумі 7460 грн. Вчиненням [PERSON] злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України, їм була нанесена також і моральна шкода, яку вони оцінюють в 20000 грн. У подальшому від позивача [PERSON], яка діє також за довіреністю в інтересах [PERSON], надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з [PERSON] на їх користь лише 7460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, питання про відшкодування моральної шкоди було фактично зняте. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка представляла також інтереси іншого позивача [PERSON] за довіреністю, позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, на даний час вона відбуває покарання в Уманській виправній колонії № 129. У своїй письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі, але за участю її представника адвоката [PERSON] В своєму письмовому запереченні на позовну заяву [PERSON] позов не визнала та вказала, що письмова розписка [PERSON] про отримання нею від [PERSON] 1100 доларів СІЛА свідчить лише про те, що між ними існує договір позики, а не про те, що [PERSON] наданням такої розписки вводила в оману потерпілих з метою заволодіння їхніми коштами. Цей борг вона повернула ще в серпні 2002р. Вироком суду її фактично було звинувачено в тому, що вона не переслала до Німеччини отримані від [PERSON] та [PERSON] кошти, але в договорі № 1302/02 від 13.02.2002р., який був укладений між організацією «Партнер-груя» та фірмою «Надія», керівником якої вона була, не передбачені її повноваження чи обовязки по прийняттю та пересиланню коштів. Судом не враховані дії [PERSON], який, отримавши рахунок від німецької організації «Партнер-груп» на оплату навчання та маючи намір виїхати на навчання разом зі своєю дружиною [PERSON], повністю його не оплатив, що і стало причиною його невиїзду на навчання. Не обґрунтовано також, чому з [PERSON] стягуються кошти в сумі 7460 грн., коли судом першої інстанції стягнуто 7500 грн., а [PERSON] обвинувачувалась у заволодінні коштами в сумі 7460 грн.03 коп. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] вважає, що нею була повернута сума коштів, яку вона взяла у позивачів [PERSON] та [PERSON] На іншу суму в 1400 дол.< відсутні письмові документи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши писі докази, а саме: копію вироку Монастирищенського районного суду від 23.10.2С постанови про уточнення вироку Монастирищенського районного суду від 09.11.2С ухвали апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2010р., довідки Умане виправної колонії № 129 від 2010р. за №4084 про те, що [PERSON] відбуває покаранні виді шести років позбавлення волі за вчинення нею злочинів, передбачених ст. ст. 190 чи 364 ч.2 КК України, розписки [PERSON] від 23.06.2002р. про отримання нею Щ [PERSON] коштів в розмірі 1100 дол. США, протоколу допиту потерпіле [PERSON] від 03.10.2003р., договору ІІ-ІБ 0506/02 від 05.06.2002 р. про нядям компанією «Партнер Груп» послуг [PERSON] щодо вступу у вищі навчаш заклади Німеччини, додатку до договору и-ІБ 0506/02 від 05.06.2002 р., постава прокурора від 15.09.2009р. про зміну обвинувачення [PERSON], договору між фірмі! «Партнер Груп» та фірмою «Надія» від 13.02.2002р., суд вважає, що позов підла! задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Монастирищенського районного суду Черв області від 23.10.2009р. [PERSON] була засуджена за скоєння нею злочинів, передбач ст. ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України, до шести років позбавлення волі з позбавленням і займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністратимі господарських обовязків, строком на два роки. У вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.10.2009р зазнечено що [PERSON] починаючи з 18.04.2002 р являлися службовою особою з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків, умисно, з корисливих мотивів ш метою заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем 1 довірою потерпілих [PERSON] та його дружини [PERSON], використовую довірливі відносини, засновані на службових відносинах з останніми, повідомляюча З неправдиві відомості, під приводом влаштування [PERSON] та його дружм [PERSON] на роботу та навчання в Німеччині, в рамках міжнародної прогрм «Освіта без меж», завівши їх в оману, не маючи наміру повернути, заволоділа добровішИ переданими їй потерпілими 18.04.2002р. грошовими коштами в сумі 400 доларів СшА і курсом Національного банку України 532,79 грн. за 100 доларів США на суму 2131,1 грн., в травні 2002 р. - грошима в сумі 1000 доларів США за курсом Національного ба України 532,82 грн. за 100 доларів США на суму 5328, 20 грн., та шляхом складем договору 11-1Б 0506/02 від 05.06.2002р. і додатку до договору ІМБ від 05.06.2002| вручення їм розписки на отримання від [PERSON] грошей в сумі 1100 домр США, датованої 23.06.2002р., того ж числа заволоділа добровільно переданшш 1 потерпілими грошовими коштами в сумі 1100 доларів США за курсом Національна банку України 532,88 грн. за 100 доларів США в сумі 5861,68 грн., а всього заволодм грошовими коштами [PERSON] та [PERSON] в загальній сумі 2500 додцй США на суму 13321,04 грн., після чого в серпні 2002р. 1100 доларів США за куроя Національного банку України 532,91 грн. за 100 доларів США на суму 5862,01 грн. здш суми повернула, а рештою грошей заволоділа, спричинивши тим самим потерпім [PERSON] та [PERSON] матеріальні збитки у великих розмірах на заганд суму 7460,03 грн.Цивільний позов [PERSON] та [PERSON] вироком суду вирішений не був. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області 09.11.2009р. про уточнення вироку цивільний позов [PERSON] та [PERSON] суму 7500 грн. був задоволений повністю. Однак ухвалою апеляційного суду Чері області від 09.03.2010р. зазначена постанова про уточнення вироку була скасована потерпілим [PERSON] та [PERSON] розяснено право звернутись з цивільним позовом до суду в порядку цивільного судочинстваПісля розгляду апеляційним судом Черкаської області апеляційних скарг вирок суду першої інстанції набрав законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої 23.10.2009р. є обовязковим для суду у даній справі про цивільно-правові наслідки дій [PERSON] з питання заволодіння нею грошовими коштами [PERSON] та [PERSON] та спричинення останнім матеріальної шкоди на загальну суму 7460,03 грн. Доводи відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що [PERSON] не заволодівала грошовими коштами [PERSON] та [PERSON] не можуть бути взяті до уваги. Щодо суми 7460 грн., яка відповідно до позовної заяви [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню з відповідача [PERSON], то вона менша суми, зазначеної у вироку суду, і позивачі мали право зазначити саме таку суму. Відповідно до ч.І ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути 7460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої скоєним злочином.

Outcome: approved