Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили визнати протиправною бездіяльність відповідача по виплаті їм підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2007 року. В обґрунтування вимог вказують, що вони, як діти війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають право на отримання щомісячної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак, така допомога відповідачем виплачувалась у значно меншому розмірі. Позивачами надано відповіді відповідача, де зазначено про відсутність коштів для такої виплати, так як не передбачена стаття видатків у бюджеті Пенсійного фонду України на покриття витрат по сплаті щомісячної допомоги дітям війни. Пенсійний фонд дії відповідно до бюджетного законодавства та постанов КМ України. Позивачі у судове засідання не заявилися, написали заяву у якій просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи, у запереченні позовні вимоги не визнав повністю, просить справу розглянути без участі представника управління. Наполягали на застосуванні трирічного строку позовної давності. Суд. дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступного. Судом встановлено, що позивачі є дітьми війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», так як народилися: [PERSON] - [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачі мають право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.1 1.2004 p. № 2195-IV, набрав чинності 01.01.2006 р.) Законами України «Про державний бюджет на 2007 рік» та «Про державний бюджет України на 2008 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено та змінено. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, ке можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 6рп/2008 ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України. Виходячи із системного аналізу норм законодавства, рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року та приписів ч.2 сг.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Між тим, з 01.01.2007 року до 09.07,2007 року та з-01 ,01.2008 року до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначених рішень Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачам доплати, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2007року по 09.07.2007 року та з 01.01.2007 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї стані, застосовується виключно для визначення розмірів пенс;;-, призначених згідно з цим Законом. Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне - страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не мас автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважа* за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається відповідними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійної о фонду України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України б І Банківському районі Київської області. Враховуючи вищевикладене; суд вважає управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області належним відповідачем по даній справі. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачів за період з 1 вересня 2007 року ( з урахуванням трирічного строку позовної давності) по 31 грудня 2007 року, і починаючи з 22.05.2008 року з підвищенням пенсії на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч ! ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проводити відповідні виплати. Суд вважає за необхідне припинити знущання з дітей війни і провадження даних виплат провадити на весь період дії цього закону, що відповідає вимогам закону і є обов'язком суду. В подальшому таке нарахування та виплата доплати має проводитися відповідно до чинного законодавства - ст.. 6 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачі не наполягають на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial