Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

У липні 2005 року, травні і жовтні 2008 року позивачі звернулися в суд із зазначеними позовами мотивуючи вимоги тим, що вони є землекористувачами та власниками земельної ділянки і співвласниками житлового будинку по вул.Маркуша, 56 а в м.Хуст, а відповідачка [PERSON] самовільно зайняла від них частину земельної ділянки і збудувала перехід-коридор від свого будинку до їх будинку, який проходить над їхньою земельною ділянкою, що не дає змоги їм належно користуватися даною ділянкою. Посилаючись на те, що [PERSON] не має законних підстав для володіння земельною ділянкою біля їхнього будинку, що вона незаконно збудувала перехід-коридор над їхньою земельною ділянкою і це створює їм перешкоди у користуванні ділянкою, змінивши і уточнивши в судовому засіданні вимоги, позивачі просили постановити рішення про вилучення від [PERSON] земельної ділянки площею 0,0128 га, яку вона використовує по вул. Маркуша , 56 а в м.Хуст, покласти зобов'язання на [PERSON] повернути їм вказану земельну ділянку і не створювати перешкод у користуванні цією ділянкою, а також зобов'язати відповідачку знести перехід-коридор і привести земельну ділянку у придатний для використання стан. В суді позивачі позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачка та її представник позов заперечили. Треті особи- Хустська міська рада та відділ архітектури Хустської РДА які залучені судом до справи, в судове засідання не з'явилися жодного разу. Вислухавши пояснення позивачів, відповідачки та її представника, перевіривши і оцінивши докази в справі суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до часткового задоволення з наступного. Судом встановлено, що рішенням Хустської міської ради народних депутатів № 361 від 28 вересня 1979 року позивачу [PERSON] надана земельна ділянка площею 0,06 га на вул. Залізничній (зараз [PERSON]), 56 в м.Хусті для індивідуального будівництва й обслуговування жилого будинку. Дане рішення не скасоване, не змінене, є чинним. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійсненої 28 серпня 2006 року на підставі рішення Хустського районного суду від 13 червня 1990 року будинок № 56 а, який розташований у м.Хусті на вул. [PERSON], належить на праві власності [PERSON] і [PERSON] у рівних частках. Між [PERSON], його дружиною [PERSON] та відповідачкою [PERSON] з 1990 року існував спір про право на жилий будинок і користування земельною ділянкою. Ухваленим 28 січня 1991 року Хустським районним судом рішенням право власності на спірний будинок було визнано за [PERSON] і [PERSON] по ? частині, а за [PERSON] - 1/4 частина будинку. На підставі зазначеного рішення рішенням Хустського районного суду від 23 липня 1993 року між сторонами згідно з їхніми частками в жилому будинку здійснено поділ спірної земельної ділянки, відповідно до якого в користування кожної зі сторін виділено земельну ділянку площею 0,0385 га; земельна ділянка під будинками площею 0,009 га залишено в спільному користуванні сторін. 16 серпня 1994 року рішення суду від 28 січня 1991 року, яким за [PERSON] визнано право власності на ? частину будинку, було скасовано й новим рішенням Тячівського районного суду від 18 грудня 2001 року, яке набрало чинності 18 січня 2002 року, [PERSON] відмовлено у визнанні за нею права власності на частину жилого будинку. Згідно рішення Хустської міської ради 8-ї сесії 5-го скликання № 519 від 26 серпня 2007 року [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,0472 га по вул. Маркуша № 56 А в м. Хусті для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. На підставі зазначеного рішення [PERSON] 18 квітня 2008 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 544926. На час розгляду справи залишилась не приватизованою земельна ділянка площею 0,0128 га, яка належить [PERSON] згідно рішення № 361 від 28.09.1979 року Хустської міської ради виходячи із площі яка йому надавалась для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,06 га і частину якої за його згодою 0,0472 га приватизувала його дружина [PERSON] Відповідачка [PERSON] - сестра позивача, самовільно зайняла і незаконно використовує зазначену земельну ділянку, а тому суд вважає, що позивачем [PERSON] правомірно, відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст. 152 ЗК України поставлено вимогу про усунення будь-яких порушень його прав на землю, а саме повернення йому зазначеної ділянки із незаконного володіння [PERSON], що узгоджується також з вимогами ст.ст. 211, 212 ЗК України. Отже вимога [PERSON] про покладення зобов'язання на [PERSON] щодо повернення йому земельної ділянки площею 0,0128 га по вул. Маркуша в м.Хусті є обгрунтовно доведеною і підставною і такою , що підлягає до задоволення. Також підставною є вимога [PERSON] про покладення зобов'язання на [PERSON] не створювати йому перешкод у користуванні даною земельною ділянкою, оскільки спір на такій триває з 90-х років минулого віку. Не може бути задоволена вимога позивача про вилучення земельної ділянки площею 0,0128 га від [PERSON], оскільки відповідно до земельного законодавства вилучення земельних ділянок проводиться за рішенням органів державної влади чи органів місцевого самоврядування і не знаходиться в компетенції суду. Крім того судом встановлено, що у 90-х роках минулого віку [PERSON] без відповідного дозволу та правовстановлюючих документів від свого будинку до жилого будинку позивачів [PERSON] і [PERSON] самовільно, незаконно збудувала перехід-коридор на висоті 1,6 м від рівня землі, розміром 2,6 м х 2,5 м. Дане приміщення переходу-коридору прибудоване над земельною ділянкою, власником якої є [PERSON] і це приміщення робить перешкоду позивачам в користуванні жилим будинком та земельною ділянкою, що стверджується експертним висновком. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про покладення зобов'язання на [PERSON] у знесенні перехід-коридора грунтується на законних підставах, узгоджується з вимогами ст.ст. 211, 212 ЗК України, а також ст. 152 ЗК України та ст. 376 ЦК України. Суд відхиляє мотивацію відповідачки [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо знесення переходу-коридору, як такого, що збудований в 90-х роках минулого віку, оскільки судовий спір між сторонами триває саме з 90-х років з приводу жилого будинку та користування земельною ділянкою. Суд також відхиляє мотивацію відповідачки про те, що [PERSON] не є належним позивачем по справі щодо вимог про повернення йому земельної ділянки площею 0,0128 га, оскільки він відмовився від приватизації земельної ділянки на користь своєї дружини [PERSON], тому, що [PERSON] приватизувала тільки 0,0472 га, а за рішенням Хустської міської ради № 361 від 28.09.1979 р., яке є чинним по даний час [PERSON] надавалася земельна ділянка площею 0,06 га і тому частина земельної ділянки площею 0,0128 га, яка залишилась не приватизованою , належить [PERSON] і він ще не втратив право на її приватизацію. Питання і вимога про повернення судових витрат перед судом не ставилися.

Outcome: partial