Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

16.04.2010 року заявник звернувся до суду в інтересах держави з заявою до відповідача про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та скасування державного акту, по якому просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. у м. Одесі по вул. М. Демченко, 5-а лінія, 31, належну відповідачу, скасувати державну реєстрацію вказаного державного акту шляхом виключення з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, вилучити у відповідача зазначену земельну ділянку, посилаючись на те, що рішення на підставі якого була проведена реєстрація прав власності на земельну ділянку було скасовано та провадження по справі закрито. Прокурор та представник ОМР заяву підтримали та просять суд її задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи - ЦДЗК заяву підтримав, не заперечував проти її задоволення. Відповідач про час, дату та місце судового розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, однак до суду жодного разу не з*явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду по справі суду не надавав та не заявляв, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення суду. Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення заявника, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає заяву підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та ЗК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 7.11.2007 року було прийнято визнати неправомірними дії ОМР про відмову безоплатно передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1000,15 кв.м., яка розташована у м. Одесі по вул. М. Демченко, 5-а лінія, 31, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, зобов'язано ОРФ ДП «ЦДЗК при ДКУ по ЗР» зареєструвати та видати [PERSON] державний акт на вказану земельну ділянку, а також встановлений порядок виконання рішення суду (а.с.6-7). На підставі вказаної постанови суду, 29.11.2007 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. по вул. М. Демченко, 5-а лінія, 31 у м. Одесі, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5). Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 3.03.2010 року постанова Київського районного суду м. Одеси від 7.11.2007 року була скасована та провадження по справі закрито (а.с.8). Відповідно до положень ст. 118 ЗК України відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву про передачу у власність земельної ділянки і в разі згоди надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно- правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою (ст. ст. 125, 126 ЗК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Враховуючи, що земельна ділянка перейшла у власність відповідача на підставі постанови суду, яка була у подальшому скасована, тому слід вважати, що право власності на земельну ділянку відповідач набув без правової підстави, а вказана земельна ділянка підлягає вилученню з її власності та повернута у власність територіальної громади, у власності якої вона перебувала до постанови суду, яка у подальшому була скасована. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), ( ст.ст. 203, 215 ЦК України). Суд, розглянувши справу повно, всебічно та об'єктивно, прийшов до переконливого висновку, що позов зазначена земельна ділянка підлягає вилученню від відповідача та поверненню у власність територіальної громади, оскільки постанова суду на підставі якої було визнано право власності за фізичною особою була скасована та провадження по справі закрито. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial