Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з .обмеженою відповідальністю «Полтавський склозавод» про стягнення заборгованості по заробітній плати, посилаючись на те, що наказом № 33 від 01.06.2010 року він був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський склозавод» на посаду видувальника скловиробів. Наказом № 95 від 01.09.2010 року його звільнено з роботи за власним бажанням. При звільнення з ним не був проведений розрахунок по заробітній платі. Просив стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 3083 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку рот звільненні в сумі 2755 грн. 62 коп., судові витрати в розмірі 100 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, зазначив, що 15.10.2010 року з ним був проведений розрахунок по заробітній платі, в зв»язку з чим він просить стягнути лише середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3163 грн. 86 коп., а також судові витрати. Представник відповідача, позовні вимоги визнав, зазначив, що дійсно в звязку зі складним матеріальним становищем, вони не мали можливості своєчасно виплачувати заробітну плату. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 33 від 31.05.2010 року позивача прийнято на роботу до ТОВ «Полтавський склозавод» на посаду видувальника скловиробів з 01.06.2010 року. Наказом № 95 від 01.09.2010 року [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Також судом встановлено і вказана обставина визнана відповідачем, що при звільненні позивача з роботи з ним не був проведений розрахунок та не виплачена заробітна плата за серпень 2010 року. Заборгованість із заробітної плати погашена 15.10.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці та ст. 117 КЗпП України, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи організації суми вдень звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимоги про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Приймаючи до уваги те, що належні позивачу при звільненні його з роботи кошти були виплачені лише 15.10.2010 року, відповідач не надав суду належних доказів, які б свідчили про відсутність його вини в затримці розрахунку, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.09.2010 року по 15.10.2010 року в розмірі 3163 грн. 86 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат пов»язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 100 грн., оскільки надана суду квитанція адвоката не містить відповідної печатки. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Outcome: partial