Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 05 серпня 2000 року він придбав у відповідача через Павлоградську товарну біржу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна житловий будинок. За умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.2000 року відповідач передала йому належний їй на праві приватної власності житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , за що він сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 3000 грн. Зазначений договір купівлі-продажу в цей же день був зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним № 08/14-НД. Ними були виконані всі істотні умови договору купівлі- продажу нерухомого майна, тобто він прийняв майно та сплатив за нього за договором грошову суму. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 05 серпня 2000 року на Павлоградській товарній біржі між ним з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони; визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач в судове засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з`явитися в судове засідання відповідач суду не надав. Враховуючи думку позивача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідача, суд на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з`явитися в судове засідання суду не надав. Враховуючи думку позивача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідача та представника третьої особи, суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України 05 серпня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] . Сторонами були виконані всі умови договору, але форма його не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України, яка передбачає: укладання договору у письмовій формі, його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію. Договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 05 серпня 2000 року, зареєстрований на Павлоградский товарній біржі між сторонами, укладений письмово, однак зазначений договір залишився нотаріально не посвідчений. Як зазначив позивач в судовому засіданні, укладений між ним та відповідачем більше десяти років договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 05 серпня 2000 року дійсно відповідає їх волі, про що свідчить відсутність заяв сторін про нікчемність зазначеного договору. Посвідчити нотаріально зазначений договір сторони не вважали за обхідне з тих підстав, що у своїх діях керувалися вимогами ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, яка передбачає, що угоди, які зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивач не може реалізувати своє право власності на будинок, вільно розпорядитися житлом, однак і не має можливості нотаріально зареєструвати договір з тих підстав, що останній був укладений понад десять років тому та відбулася повна реєстрація будинку, тому позивач змушений звернутися з цим позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved