Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

В травні 2010 року в Рівненський міський суд надійшов позов ВАТ «Рівнеазот» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначалось, що відповідно до ст.128 ЖК України ,спільного рішення адміністрації ВАТ «Рівнеазот» та профкому до [PERSON], для тимчасового проживання на час роботи на підприємстві 04.03.1999 року надана жила площа в гуртожитку №3 за адресою: м. Рівне, вул. Кн. Острозького, 14 кім.61. 29.10.1999 року за зазначеною адресою проведена реєстрація членів його сім»ї. Враховуючи, що відповідачі не проживають за вказаною адресою з 2002 року просять визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Письмових заперечень відповідачів на позовні вимоги ВАТ «Рівнеазот» суду не надано. Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги в суді. Додатково пояснила, що відповідно до матеріалів перевірки паспортного режиму на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку встановлено, що відповідачі з 2002 року фактично не проживають. Вказане підтверджуються актами та поясненнями мешканців гуртожитку. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради не заперечує щодо задоволення даного позову. Визнання неповнолітньої [PERSON]. [INFO], такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку за вказаною адресою не є обмеженням її прав, оскільки факт її не проживання за місцем реєстрації,свідчить про те, що житлом вона забезпечена. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2002 року він разом зі своєю сім»єю проживає в гуртожитку № 3 за адресою : м.Рівне, вул. Кн.Острозького 14 в кімнаті № 61. Із вказаного часу в даній кімнаті сім»я [PERSON] не проживає .однак там приписані.. Відповідачі', будучи попередженим про час і місце слухання справи судовою повісткою, в судове засідання повторно не зявився. Вважається за доцільне за згодою представника позивача розглянути справу без участі відповідача з ухваленням заочного рішення на підставі наявних доказів в порядку ст. ст.224-228 ЦПК України. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено на підставі досліджених доказів , пояснень учасників судового процесу, що відповідно до витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року будівля гуртожитку № 3 по вул. Кн. Острозького, 14 в м.Рівне належить ВАТ «Рівнеазот». Відповідно до спільного рішення адміністрації ВАТ «Рівнеазот» та профкому до [PERSON], для тимчасового проживання на час роботи на підприємств: 04.03.1999 року надана жила площа в гуртожитку №3 за адресою: м. Рівне, вул. Кн. Острозького, 14 кім.61. 29.10.1999 року за зазначеною адресою проведена реєстрація членів його сім»ї. Відповідно до матеріалів перевірки паспортного режиму з 21.11.2006 року по 14.04.2010 року на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку встановлено, що відповідачі з 2002 року фактично тамне проживають, однгк не зняті з реєстрації по зазначеній адресі. У відповідності до положень ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутно:ті Суддя наймача або членів його сімї без поважних на те причин за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідачі [PERSON] Микола.Ількович, [PERSON]. [PERSON] не проживають в гуртожитку №3 за адресою: м. Рівне, вул. Острозького, 14 кім. 61 більше шести місяців, фактично понад 8 -ми років, без поважних на те причин, вони втратили право користування жилою площею, та. в порядку ст.72 ЖК України, підлягає до визнання їх такими, що втратили право користування житлом в судовому порядку. За наведених обставин, оцінюючи встановлені судом обставини у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними доказами, такими, що підлягають до задоволення.. Згідно положень ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення судом позовних вимог, судові витрати покладаються солідарно на відповідачів в повному обсязі. Відповідно, вимоги про відшкодування судових витрат підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.71, ст.72 ЖК України,

Outcome: approved