Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] с/ради про визнання права власності на спадкове майно. На обґрунтування позовних вимог вказує, що 07 жовтня 1997 року померла [PERSON]»я Дмитрівна, після смерті якої відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я [PERSON]. За життя [PERSON]»я Дмитрівна залишила заповіт за яким все належне їй на день смерті майно заповідала батьку позивача [PERSON] відповідно до заповіту складеного [PERSON]»єю Дмитрівною та посвідченого секретарем Самарської с/ради. Рішенням Петропавлівського районного суду від 05.03.2009 року встановлено факт, що заповіт від 23.02.1996 року посвідчений секретарем Самарської с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області складений від імені [PERSON]»ї Дмитрівни складений від імені [PERSON]»ї Дмитрівни. 23 грудня 2006 року батько позивача помер, так і не прийнявши спадщину після смерті [PERSON] Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька, крім нього, спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від своєї частини спадщини на його користь. Позивач фактично прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай), що залишилася після смерті [PERSON] і яку не прийняв у встановленому законом порядку його батько, не відмовився від неї, ніхто його право на спадщину не оспорив, тобто є фактичним власником спадкового майна після смерті [PERSON], але розпоряджатися ним на законних підставах як власник не має можливості, тому і змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснила, що позивач фактично прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай), що належала [PERSON], і яку вона заповідала батьку позивача, але останній помер так і не прийнявши спадщину у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці за законом після смерті [PERSON], крім позивача, відмовилися від своєї частини спадщини на його користь. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з оглядом на наступне. Судом встановлено, що 07.10.1997 року померла [PERSON]»я Дмитрівна, після смерті якої відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я [PERSON]. За життя [PERSON] залишила заповіт стосовно належного їй на день смерті майна, за яким все своє майно заповідала [PERSON]. Дані факти підтверджуються довідкою відділу РАЦСу Петропавлівського РУЮ щодо смерті [PERSON]»ї Дмитрівни, сертифікатом серії ДП № 0294802 на право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я [PERSON], заповітом від 23.02.1996 року складеного [PERSON]»єю Дмитрівною та посвідченого секретарем виконкому [PERSON] с/ради, рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2009 року яким встановлено, що [PERSON]»я Дмитрівна, яка померла 07.10.1997 року, [PERSON] та [PERSON]»я Дмитрівна є однією і тією ж особою і відповідно до якого усунуто розбіжності у написанні імені [PERSON] у довідці про смерть, заповіті та сертифікаті на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [PERSON] фактично спадщину прийняв, але до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом не звертався. 23 грудня 2006 року [PERSON] помер, не залишивши за життя розпорядження стосовно належного йому на день смерті майна, а тому має місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 551 ЦК України (1963р.) якщо спадкоємець закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців. Такими спадкоємцями є позивач, його брат [PERSON] та сестра [PERSON], які відмовилися від своєї частини спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача, що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу щодо зміни прізвища [PERSON], заявами [PERSON] та [PERSON] щодо їх відмови від своє частини спадщини на користь позивача посвідчених секретарем Самарської с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно відповіді на запит суду завідуючої Петропавлівської державної нотаріальної контори від 17.07.2010 р. № 584/01-14 в провадженні Петропавлівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої 07.10.1997 року [PERSON]»ї Дмитрівни відсутня. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] її спадкоємець за заповітом [PERSON] у нотаріальному порядку спадщину не прийняв. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] про що отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, інші спадкоємці відмовилися від своєї частини спадщини на його користь. Отже, позивач і спадщину у виді права на земельну частку (пай), спадкоємцем якої був його батько [PERSON], але який не прийняв її у встановленому законом порядку і яка відповідно до спадкової трансмісії входить до складу спадщини [PERSON] також фактично прийняв, не відмовився від спадщини, ніхто його право на спадщину не оспорив. Враховуючи вищезазначені обставини, вивчивши, дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved