Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 та 2009 роки в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання, повязаного із ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС та одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що згідно з ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому, як інваліду 2 групи мала бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Фактично розмір виплаченої йому допомоги на оздоровлення в 2007-2009 роках становив по 120 грн. Крім цього одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю відповідно до Закону становить 45 мінімальних заробітних плат, які відповідачем йому не виплачені. Вважає розміри нарахованих та виплачених відповідачем щорічної грошові допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки такими, що не відповідають розмірам гарантованим законом, а також невиплата одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю у звязку із інвалідністю, є ущемленням його соціальних прав. Позивач в судовому засіданні, зменшив позовні вимоги та просив його вимоги, щодо виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 45 мінімальних заробітних плат залишити без розгляду, решту позовних вимог підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти позову заперечив та зазначив про відсутність бюджетного асигнування передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірів щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії А №123378. Згідно довідки МСЕК від 16 грудня 1999 року йому встановлено 2 групу інвалідності довічно, внаслідок захворювання повязаного із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. У відповідності до Закону України від 06.06.1996 р. № 230/96-ВР \~« Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» частину 4 цього закону викладено в такій редакції: "Щорічна допомога \~ на \~ оздоровлення \~виплачується \~в \~таких розмірах: \~ \~ інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; \~ \~ \~учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 \~категорії \~- \~п'ять мінімальних заробітних плат. Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію абзацу 3 частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України \~від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п.5 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік \~дію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. З того часу відновили дію положення статті 48 Закону № 796-ХІІ у попередній редакції. \~\~ Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI текст статті 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» був викладений в новій редакції: "Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на \~Чорнобильській \~ АЕС, \~ які \~ стали \~ інвалідами \~ \~внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській \~АЕС \~та \~смерть \~яких \~пов'язана \~з Чорнобильською катастрофою, \~щорічна \~допомога \~на \~оздоровлення \~виплачується \~в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Однак Конституційний Суд України своїм рішенням № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі №1-28/2008 року,

Outcome: approved