Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач, ЗАТ «Український мобільний зв»язок» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості та сум договірної санкції. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 21.11.2008 року між сторонами було укладено за яким позивач надає послуги мобільного зв»язку , а відповідач приймає зобов»язання своєчасно сплачувати надані послуги зв»язку. Але з 28.02.2009 року відповідач припинив сплачувати рахунки за послуги і загальна сума заборгованості за період з 28.02.2009 по 01.06.2009 року склала 119,41 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Окрім того, у зв»язку з невиконанням взятого зобов»язання відповідачем, представник ЗАТ Українського мобільного зв»яку» заявив вимоги про стягнення договірної санкції у розмірі 783,64 грн. Відповідно до пункту Додаткової угоди до основного договору про надання послуг, у випадку дострокового закінчення договору з ініціативи абонента чи з ініціативи УМЗ, при невиконанні абонентом своїх зобов»язань, останній зобов»язаний сплатити договірну санкцію у розмірі 2,74 грн за кожен день що залишився до закінчення терміну дії договору.Розрахунки суми заборгованості надані позивачем. Договірна санкція нарахована за 286 днів , що залишились до закінчення терміну дії договору. Сторони в судове засідання не з»явилися, але ж залишили суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних доказів. В письмовій заяві представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, мотивуючи їх тим, що договор укладений з ним шляхом введенення його в оману щодо « спеціальних умов» пакету послуг,які він відповідно до акції повинен був отримати, але ж не отримав. Послугами зв»зку він не користувався зовсім, даже не активував сім-карту. Щодо умов Додаткової угоди до Договору, вважає, що вона є несправедливою, тому що в неї закладений суттєвий дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача послуг, порушується принцип рівності сторін у договорі. Штрафна санкція значно перевищує основну заборгованість за договором.Просить відмовити в задоволенні позову. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та дослідивши наявні в справі докази, суд вважає доведеним, що між сторонами дійсно 21.11.2008 року було укладено договір про надання послуг стільникового радіотелефонного зв»язку, срок дії якого відповідно до п.1.1 складає 365 календарних днів. За умовами договору УМЗ надає Абоненту послуги мобільного зв»язку в межах України, а абонент відповідач зобов»язаний своєчасно оплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номеру в мережі мобільного зв»язку УМЗ. Також між сторнами укладено Додаткову угоду до договору ,за умовами якої у випадку дострокового закічення договору з ініціативи абонента, або невиконання абонентом своїх зобов2язань , останній зобов»язаний сплатити договірну санкцію у розмірі 2,74 грн за кожний день , що залишився до закінчення дії договору . У зв»язку з тим, що відповідач в порушення умов договору припинив оплату рахунків і не оплатив рахунки з 28.02.2009 року по 01.06.2009 року, утворилась заборгованість за утримання номеру в мережі в сумі 119,41грн. Згідно інтерфейсу перегляду ДУ і розрахунку суми штрафу контракт між сторонами припинений за ініціативою УМЗ у зв»зку із заборгованістю за послуги зв»язку з 28.06.2009 року. Термін дії договору 365 днів, із них період дії договору 213 днів, період тимчасового обмеження 134 дні, период користування зв»язком 79 днів. Зв»язок активований 27.11.2008, 13.01.2009 року тимчасово обмежений, 02.02.2009 року- активований, 06.03.2009 року тимчасово обмежений, з 28.06.2009 року- припинений. Розрахована сума штрафу, яка нарахована за кількість днів, що на час припинення договору залишились до закінчення дії договору із врахуванням періоду тимчасового обмеження, яка складає 783,64 грн. Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач не виконав свої зобов»язання за договором про надання послуг стільникового зв»язку щодо своєчасної оплати рахунків за утримання номеру в мережі мобільного зв»язку УМЗ,та послуги зв»язку що потягло за собою заборгованість за період з 28.02.2009 року по 01.06.2009 року на загальну суму 119,41 грн , яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Суд не приймає доводи відповідача що договор укладений з ним шляхом введенення його в оману щодо « спеціальних умов» пакету послуг,які він відповідно до акції повинен був отримати, але ж не отримав, тому що ці доводи не доведені. Щодо стягнення договірної санкції в сумі 783,64 грн, то в цій частині на думку суду , позов не підлягає задоволенню, тому що договірна санкція суперечить ч.1 ст.203, ч.1 ст. 215 ЦК України, які передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що договори між сторонами було розірвано з ініціативи ЗАТ Український мобільний звязок за несплату відповідачем заборгованості за надані послуги звязку, тому із цього часу зобов'язання між сторонами було припинено. Відповідно до вимог ст.. 549 ЦК України, якою передбачено, що неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов»язання, і що їх розмір обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання або несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання, і не передбачено санкції за припинення договору. Проте передбачена п. 1.3 додаткової угоди договірна санкція за дострокове розірвання договору (після фактичного розірвання договору й припинення зобовязання за ініціативою самого позивача) не може бути видом забезпечення зобов'язання, передбаченого ст. ст. 546, 549 ЦК України . Тому слід відмовити у позові про стягнення з відповідача договірної санкції у розмірі 2,74 грн за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії договору, а саме у розмірі 783,64 грн. Судові витрати по справі складають 51 грн судового збору та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом . Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід розподілити пропорційно до задоволених вимог, що складає 13.22% від заявлених позовних вимог ( 903.05грн). А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі: судовий збір-6,74грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -15,86грн.

Outcome: partial