Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом про встановлення факту прийняття після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадщини та визнання за нею права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог вказала, що померла [PERSON] рідна мати. Відповідач - представник виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради у судове засідання не прибув, будучи повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступних підставах. Вирішуючи питання по справі, суд керується нормами Цивільного кодексу України у редакції 1963 року, так як правовідносини виникли до 2004 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України у редакції 2003 року У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору обміну від 17.12.1994 року посвідченого державним нотаріусом другої Криворізької державної нотаріальної контори Герасимовою Л.С. та зареєстрованим у Криворізькому бюро технічної інвентаризації 10.04.1994 року в книзі №1937 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці 993 кв.м. Заявник - [PERSON] є рідною донькою [PERSON], померлої [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 2002 року в травні місяці 20 числа зроблено запис № 921. Підставами спадкоємства відповідно до статті 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіт [PERSON] складений не був. Згідно із ч.1 ст.525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто часом відкриття спадщини після померлої [PERSON] є [INFO]. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року). Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За замістом ч.2 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 2002 року в квітні місяці 04 числа зроблено запис № 530. Дітей (в тому числі усиновлених) у матері - [PERSON] та батька - [PERSON] крім заявниці немає, внаслідок чого заявник відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями (ч.1 ст.548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року). Згідно із п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Запис від 1995 року у домовій книзі та реєстрація місця проживання у паспорті заявника від 1995 року свідчать про те що заявник - [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. До держаної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину заявник не звертався, так як вважав, що фактично прийняв спадщину після померлої матері - [PERSON]. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року). Жодних відмов від прийняття спадщини заявник не заявляв, а тому вважається що прийняв спадщину. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст.548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року). Вартість частки [PERSON] у спільній сумісній власності домоволодіння [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці 993 кв.м., що складається з житлового будинку «А-І» житловою площею 15,7 кв.м., з надвірними спорудами: літня кухня «Б», вбиральня «В», водо колонка І, замощення ІІ, забори №1-4 оцінюю у 5000,00 (п'ять тисяч гривень 00 копійок) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved