Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області про визнання незаконними дій відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії та зобов'язання нарахувати та виплатити її відповідно до вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни, за 2007 рік, починаючи з 9 липня 2007 року, за 2008 рік, починаючи з 22 травня 2008 року, та за 2009 рік, посилаючись на те, що відповідачем виплата пенсії проводилась не в повному обсязі - без врахування вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, якою передбачено підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та рішень Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року і №10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Всудове засідання позивачі не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також надав суду заперечення на позов, в якому зазначив, що пенсія позивачам виплачувалася у вказані періоди згідно вимог законодавства у розмірі 10% від прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Дослідивши надані сторонами докази, які є у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що позивачі є дітьми війни, тобто вони є громадянами України, яким на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, та мають право на пільги, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни, зокрема, на підвищення до пенсії. Позивачам підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у 2007 році не виплачувалося, а у 2008 та у 2009 роках виплачено частково в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дані обставини підтверджуються паспортами та пенсійними посвідченнями позивачів, довідками УПФ про розмір пенсій позивачів, а також визнані відповідачем в запереченні на позов. Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року, дітям війни пенсія або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Зазначена норма діє з 01 січня 2006 року згідно із п.1 Прикінцевих положень цього ж закону. Статтею 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року №489-5 (далі Закон №489-5) та пунктом 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-6 (далі Закон №107-6) було зупинено та внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни і встановлено нові умови надання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії. Відповідно до ст. 111 Закону №489-5 підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно із п. 41 розділу 2 Закону №107-6, якою внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційним, тобто таким, що не відповідає Конституції України, положення ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, а рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України . У вказаних рішеннях Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає положенням Конституції України. В силу п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року і п. 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року положення статей Закону №489-5 і Закону №107-6, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаних рішень, тому норми Закону України Про соціальний захист дітей війни щодо виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року. Частиною 2 ст. 152 Конституції України визначено, що закони і інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Крім того, статтею 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 року №835-17 (далі Закон №835-17) Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України Про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України Про соціальний захист дітей війни. На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Таким чином, при визначенні розміру підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Про соціальний захист дітей війни застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Враховуючи викладене, суд вважає незаконними дії відповідача щодо не нарахування і не виплати позивачам підвищення до пенсії відповідно до вимог законодавства, а тому позивачі мають право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2007 рік починаючи з 09.07.2007р., за 2008 рік починаючи з 22.05.2008р., та за 2009 рік, починаючи з 1 січня 2009 року по 31.12.2009 р., із врахуванням виплат, проведених у 2007- 2009 роках. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь позивачів. На підставі ст. 152 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, рішень Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., та №10-рп/2008 від 22.05.2008 р.,

Outcome: approved