overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 03.12.2009 помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП "Промінь" с.М.Клітна Красилівського району. Однак спадщину вона оформити не може, оскільки Державний акт на спадкову земельну частку (пай) відсутній. Отримати правовстановлюючий документ (державний акт) вона не може у зв'язку зі смертю власника, а тому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на вищезазначені земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач ці вимоги підтримала, у судове засідання представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з'явився та про причини неявки не повідомив. У відповідності до СТ.169 4.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Позивач [PERSON] щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не заперечує. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], який помер 03 грудня 2009 року, був власником земельної частки (паю) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства "Промінь" с.Мала Клітна Красилівського району. Державного акта на цю земельну ділянку [PERSON] не отримав. Все своє майно [PERSON] заповів [PERSON] Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], його заповітом від 16.04.2008, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.03.2006, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0229604, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.08.2010. ц Відповідно до стст.1218, 1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні висновки містяться в пп.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування" та в п.24 постанови Пленуму . Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.01 Л994 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 2, обгрунтовуючи вимоги тим, що через зловживання відповідачем спиртних напоїв, в сімї склалися неприязні відносини, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, й подальше подружнє життя суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягала, підтримала обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову виноситься судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія ІИ-ЕД № 297204, виданого 22.01.1994 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 2 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. У позивача з відповідачем шлюб перший. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей- сина Іллю, 07.01.1996року народження, доньку Єлизавету, [INFO] та доньку Анастасію [INFO], які проживають з позивачем. Судом також встановлено, що подружні відносини припинені вже близько трьох місяців, збереження сім»ї є неможливим і суперечить інтересам подружжя. Спір про місце проживання неповнолітніх дітей відсутній. Неповнолітні діти- син Ілля, 07.01.1996року народження, донька Єлизавета, [INFO] та донька Анастасія [INFO] після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Спір про майно подружжя буде вирішено в окремому позовному провадженні. У чинність ч. 8 ст. 235 ЦПК України позивач [PERSON](до шлюбу-Онопрієнко) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу - «Андрущенко». Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на самочинне будівництво - господарську споруду -гараж, розміром 3,50м. х 6,95м., розташований по вул. Гагаріна буд.9а, гараж № 6, смт. Новопсков, Новопсковського району Луганської області. У судове засідання позивач не з'явився, просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, з позовом згодні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що у 1986 році по вул. Гагаріна в смт. Новопсков, Новопсковського району, Луганської області, позивачем був збудований гараж, розміром 3,50м. х 6,95м. Вказана споруда була збудована без належного дозволу, на земельній ділянці, яка позивачу не була відведена для цієї мети, у звязку з чим у чинність ч.І ст. 376 ЦК України дана споруда вважається самочинним будівництвом. У відповідності до ч.З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що згідно рішення Новопсковської селищної ради № 64/2в-4 від 24.06.2010 року [PERSON] отримав згоду на передачу йому земельної ділянки у власність площею 0,0026 га, для будівництва гаража за адресою смт. Новопсков , вул. Гагаріна. Згідно рішення № 10/190 від 15 червня 2010 року виконавчого комітету Новопсковської селищної ради була надана адреса гаражу, що розташований по вул.. Гагаріна, смт Новопсков: буд. № 9а, гараж №6. З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи й не спростовані відповідачем. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

В квітні 2010 р. Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 30 жовтня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 211/2008. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 104920 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23 % річних з кінцевим терміном повернення 30 жовтня 2015 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30 жовтня 2010 року існує заборгованість перед банком в сумі 102425 грн. 87 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 530, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 102425 грн. 87 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що з сумою нарахованої заборгованості він не згоден. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 211/2008. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 104920 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23 % річних з кінцевим терміном повернення 30 жовтня 2015 року. Відповідно до п.8.1 кредитного договору платежі по погашенню кредиту та процентів за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує ануїтетним платежем в сумі не менше ніж 2346 грн. 00 коп. в період з 21 по 28 число кожного місяця. Згідно п.9.1 кредитного договору у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобовязань, щодо повернення кредиту та/або сплати процентів, а також комісій позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,5 % в день від суми невиконаних зобовязань. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 8 квітня 2010 року існує заборгованість перед банком в сумі 102425 грн. 87 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом з урахуванням 3 % річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту 96287 грн. 34 коп.; заборгованості по процентам - 3564 грн. 97 коп.; пеня 2573 грн. 56 коп.. За таких обставин суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 610, 611, 625 ЦК України підлягає задоволенню. При цьому посилання відповідача щодо невідповідності суми заборгованості, суд не може взяти до уваги, оскільки жодних доказів, які б спростовували вимоги позивача, останній суду не надав. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

В серпні 2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа БН «Едвайс-Консульт», про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка вказує на те, що її батькові [PERSON], який помер 14 січня 2010 року належить квартира № 22 (кімната 117-1, приміщення І, ІІ, ІІІ, ІV-V, VI, VII, XI, XII) по пр. Жовтневому,51-А, в м. Миколаєві, яку він купив 15 листопада 2000 року у відповідачки [PERSON] Договір купівлі-продажу зареєстрований БН «Едвайс-Консульт» 15 листопада 2000 року за № 1653. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але нотаріально посвідчений договір не був. Після смерті батька відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Вона є спадкоємицею померлого [PERSON]. У звязку з необхідністю оформлення спадщини позивачка просила про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 15 листопада 2000 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього сина [PERSON], продали, а [PERSON] купив квартира № 22 (кімната 117-1, приміщення І, ІІ, ІІІ, ІV-V, VI, VII, XI, XII у загальному користуванні) по пр. Жовтневому,51-А у м. Миколаєві. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачка передала зазначену квартиру у власність [PERSON], а останній прийняв нерухоме майно і сплатив за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано БН «Едвайс-Консульт» 15 листопада 2000 року за № 1653 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном. Придбану за договором квартиру № 22 (кімната 117-1, приміщення І, ІІ, ІІІ, ІV-V, VI, VII, XI, XII у загальному користуванні) по пр. Жовтневому,51-А у м. Миколаєві [PERSON] зареєстрував на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, а також зареєстрував своє місце проживання в ній. 14 січня 2010 року [PERSON] помер. Позивачка є його спадкоємицею. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію у розмірі 1673 гри. 09 коп., посилаючись на порушення відповідачем умов договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, запереченьпроти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Відповідач проживає та зареєстрований в [INFO], є її основним наймачем. на його ім'я відкритий особовий рахунок, для проведення розрахунків надана розрахункова книжка. ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" надає теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання будинків, що розташовані в Центральному районі міста Миколаєва, в тому числі й будинку 189-А по пр. Леніна. 01.11.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про постачання теплової енергії для опалення квартири та гарячого водопостачання, згідно умов якого позивач зобовязався надати через приєднану єдину мережу теплову енергію для опалення квартири відповідачки, а споживач в свою чергу повинен своєчасно оплачувати надане тепло ї користуватися ними на умовах вищевказаного договору, Відповідно до п.п.3.1.1 Договору споживач повинен своєчасно проводити оплату за опалення та гаряче водопостачання в строк до 10 числа наступного за розрахунковим місяця за фактично спожиту теплову енергію згідно розрахунків. Однак відповідач свої зобовязання щодо сплати отриманих послуг не виконує,що привело до існування заборгованості за період з 01.06.2009 року по 01.02.2010 року в розмірі 1673 грн. 09 коп. На час розгляду справи сума заборгованості не погашена. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує зобовязань щодо оплат послуг теплопостачання. Тому з [PERSON] слід стягнути на користь Відкритого акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль борг за теплову енергію за період з 01.06.2009 року по 01 .02.2010 року в розмірі 1673 грн. 09 коп. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача стягнути на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва звернулося до суду із позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку суми боргу за недораховану електроенергію в наслідок порушення ПКЕЕН. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з'явилася, про дати слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справа розглянута за його відсутності у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін Вислухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва виконує постачання електроенергії до будинків, які розташовані у Центральному районі м. Миколаєва, у тому числі [ADDRESS]. Відповідач мешкає у кв. 195 вищевказаного будинку, є споживачем електричної енергії та з ним енергопостачаючими організаціями м. Миколаєва укладений договір, за умовами якого ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" зобов'язується належним чином виконувати постачання електроенергії, а відповідач зобов'язується належним чином користуватися поставленою енергією, проводити оплату отриманих послуг по електролічильнику та утримувати електроустановку. 10.02.2009 року представниками ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення споживачем було встановлено порушення ПКЕЕН, яке виразилось в самовільному підключенні до мереж енергопостачальника. При цьому був складений Акт № Я-8863, зі змістом якого відповідач ознайомлений. Рішенням комісії по розгляду акту ПКЕЕН від 11.03.2009 року були нараховані збитки в сумі 512 грн. 77 коп., які на теперішній час відповідачем не сплачені. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. ст. 526, 1166 ЦК України, "Правил користування електроенергії для населення", суд дійшов висновку, що внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН позивачу були заподіяні збитки, які підлягають відшкодуванню винними особами. Тому з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь ВАТ ЕК „Миколаївобленерго збитки в розмірі 256 грн. 38 коп. з кожного. Таким чином пред'явлений позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 40 грн. 50 коп. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі V*частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. При цьому просила стягнути аліменти на своє утримання розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною трирічого віку до 11.11.2011 року. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю позивачки та відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який в теперішній час проживає з матірю, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальну допомогу в достатній і будь-якій встановленій офіційній формі на утримання дітей не надає. Оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач як батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину, проте матеріальної допомоги, достатньої для задоволення її розумних потреб, добровільно не надає. Якої-небудь взаємної угоди про сплату відповідачем аліментів в добровільному порядку між позивачкою і відповідачем досягнуто не було. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у звязку з чим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі % частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення вимог - 31.03.2010 року, до повноліття дитини. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною трирічного віку - 11.11.2011 року, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення вимог - 31.03.2010 року. В силу ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн., на користь ГУ ДКУ у Миколаївській області слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved