Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

У травні 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] була дружиною її сина [PERSON] 17.12.2009 року відповідач у справі завдала [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер. За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, проти [PERSON] було порушено кримінальну справу та присвоєно їй номер 13-5228. На даний час досудове слідство у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, триває. Позивач зазначила, що спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його мати [PERSON], дружина [PERSON] та його малолітня донька [PERSON] Всі ці особи звернулися до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області і заявами про прийняття спадщини. Однак, зважаючи на те, що спадкоємець [PERSON] умисно позбавила життя спадкодавця [PERSON], позивач просила суд усунути його від права на спадкування. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили суд його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, за таких обставин та за відсутності заперечень представників позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 09.07.2008 року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №137816, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 22.07.2008 року (а.с.30). 17.12.2009 року відповідач у справі завдала [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер. За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, проти [PERSON] було порушено кримінальну справу та присвоєно їй номер 13-5228 (а.с.9-10). На даний час досудове слідство у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, не завершено (а.с.11). Ст.1266 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його мати [PERSON], дружина [PERSON] та його малолітня донька [PERSON] У відповідності до вимог ст.1269 Цивільного кодексу України вони звернулися до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області і заявами про прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Зі змісту ст.ст.324, 327 Кримінально-процесуального кодексу України вбачається, що винність особи у вчиненні злочину може бути встановлена лише вироком суду, який набрав законної сили, а в даному випадку ще не завершено досудове слідство у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України. Таким чином, вина [PERSON] в умисному позбавленні життя спадкодавця [PERSON] повинна бути встановлена у визначеному чинним законодавством порядку, а саме вироком суду, який набрав законної сили. Тільки після набрання таким вироком законної сили [PERSON] може звернутися до суду із позовом про усунення [PERSON] від спадкування. Отож, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст.324, 327 Кримінально-процесуального кодексу України, постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 Про судову практику у справах про спадкування та,

Outcome: dismissed