Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, посилаючись на наступні обставин, що являється начальником управління Пенсійного Фонду України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу (надалі - управління). Починаючи з 2008 року по березень 2010 року на адресу управління надходять листи від громадянина [PERSON], які містять інформацію, що принижує честь, гідність, та ганьбить ділову репутацію. Неодноразові спроби звернення до правоохоронних органів не дали належного результату. Ставить питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1690 гривень, судових витрат, а також зобовязання відповідача здійснити спростування поширених відомостей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обємі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду інформувався неодноразово, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вислухав позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що згідно з ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадянської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. \~ Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей. \~ Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтями 28, 32 Конституції України гарантується кожному право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. \~ Згідно з ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Інформація в розумінні ст. 1 Закону України «Про інформацію» - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації та свобода її обміну; об'єктивність, вірогідність інформації; повнота і точність інформації; законність одержання, використання, поширення та зберігання інформації. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи факт поширення недостовірних відомостей підлягає доведенню позивачем. Як встановлено судом позивач являється начальником Управління Пенсійного Фонду України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу. В обґрунтування обставин на які посилається позивач, останнім надано копії листів [PERSON] датовані 25.02.2008 року, 13.03.2008 року, 12.05.2008 року, 07.07.2008 року, 10.08.2009 року, 25.08.2009 року, 01.03.2010 року, 05.03.2010 року, а також листів без дати, в яких містяться відомості, які прямо стосуються особи позивача, та за характером являються принизливим та образливими, оскільки виражають субєктивну думку висловлену в брутальній, принизливій та непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію. Позивач направляв листи про надання допомоги до Прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу від 10.07.2008 року, листи про надання допомоги до Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 13.05.2008 року, 10.07.2008 року, до обласного комунального закладу Психоневрологічного диспансеру м. Кривого Рогу» про надання медичного висновку. Вище зазначені дії позитивного результату щодо припинення [PERSON] поширення інформації шляхом надіслання листів, які містять образи, що принижують честь, гідність та ділову репутацію не принесло. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. \~ Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. \~ Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що являється начальником відділу по зверненню громадян. Їй відомо про наявність листів [PERSON], а також їх зміст, що явно містить образи та приниження. [PERSON] будучи допитаною судом в якості свідка показала, що являється співробітником управління. В коло її обовязків входить аналіз звернень. В силу покладених обовязків читала листи-звернення [PERSON], що дійсно містять образи. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. \~ Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь \~фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист \~її гідності та честі. \~ Відповідно до ст. \~299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. \~ Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної \~особи, а також \~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ Відповідно до ст. 1167 ЦК України \~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених \~частиною другою цієї статті. \~ Судом прийнято до уваги, що [PERSON] працює на керівних посадах тривалий час, а на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу з 30.08.2007 року, і за цей час здобув пошану та авторитет серед трудового колективу, завжди сумлінно виконує свої трудові обов'язки, про що свідчать нагороди Подяку Прем'єр Міністра України, Грамоту Дніпропетровської обласної ради, Подяку Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Грамоту Пенсійного Фонду України. За викладених обставин суд знаходить належним вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з принципу розумності та справедливості, важкості та тривалості страждань, що зумовлені протиправними діями відповідача, суд рахує що моральна шкода підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги про зобовязання письмово спростувати поширені недостовірні відомості суд виходить з наступного, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Outcome: approved