Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

13 жовтня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів). Позивач [PERSON] вказала, що з 27 лютого 2010 року сторони припинили подружні відносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбних стосунків між сторонами проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у звязку з чим позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила, за наявності підстав, задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює. Просив суд, за наявності підстав, задовольнити позов\~ [PERSON]. Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі.\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про одруження встановлено, що сторони одружились 16 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Розівського РУЮ Запорізької області, про що зроблено актовий запис №37. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. З матеріалів справи вбачається, що з 27 лютого 2010 року сторони припинили подружні відносини, неповнолітня дитина проживає разом із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, відповідач [PERSON] з часу припинення подружніх стосунків припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина, хоча відповідач зобовязаний та має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved