Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 010/7137/82/74076. Позивач на умовах кредитного договору відкрив на імя відповідача картковий рахунок № 2625115042/[NUMBER] у гривнях, випустив та надав платіжну картку, а також забезпечив розрахунки за операціями з Картками. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, розмір ліміту кредитної лінії за цим договором становить 30 000, 00 гривень. Строк дії ліміту кредитування з 01 липня 2008 року по 01 липня 2010 року включно. За користування кредитними коштами встановлена відсоткова ставка у розмірі 29,9% річних. Однак, відповідач не дотримується умов кредитного договору - не погашає щомісячно кредит та не сплачує щомісячно відсотки за користування кредитом згідно встановленого графіку. 12.03.2010року відповідачу направлявся лист-попередження (претензія) № 09-14- 01/360. яким попереджено останнього про те, що в разі невиконання ним протягом 30-ти днів боргових зобовязань, позивач буде змушений вжити заходи з примусового стягнення суми заборгованості за Кредитним договором. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 20.04.2010 рік за кредитним договором № 010/7137/82/74076 від 01.07.2008 року становить 52 286, 34 гривні. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав, що зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 190 від 13 жовтня 2010 року, причини неявки суду не повідомив, що дає підстави до розгляду справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 010/7137/82/74076 (а.с. 10-14). Відповідно до п. 1.1 Договору, Кредитор відкриває на імя Позичальника картковий рахунок № 2625115042/[NUMBER] в гривнях, випускає та надає Позичальнику та/або його довіреній особі платіжну/і Картки, а також забезпечує розрахунки за операціями з Картками відповідно до Правил ведення поточних карткових рахунків фізичних осіб та користування платіжними картками, які затверджується Кредитором. Факт надання платіжної картки відповідача підтверджується його розпискою (а.с. 15). Згідно з пунктами 1.5, 1.6 Договору, розмір ліміту кредитної лінії за цим договором становить 30 000, 00 гривень. Строк дії зазначеного ліміту кредитування з 01 липня 2008 року по 01 липня 2010 року включно. Відповідно до п. 2.10 Договору, з підписанням Договору, Позичальник доручає Кредитору здійснювати погашення грошових зобовязань Позичальника за кредитом, процентами за його користування, комісіями та іншими платежами на користь Кредитора шляхом здійснення договірного списання коштів Позичальника в будь-якій валюті, що знаходиться на будь-якому із його рахунків, відкритих у Кредитора. Як вбачається з п. 2.9 Договору, Кредит, наданий Кредитором, забезпечується всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на строки та підстави їх набуття позичальником, і на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п. 2.3 Договору, Позичальник зобовязаний до 20 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця наступного за першою датою розрахунку процентних платежів, зарахувати на картковий рахунок щомісячний обовязковий внесок в сумі не менше 5% від залишку заборгованості за кредитом на день, наступний за датою розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідним Тарифом планом, або суми залишку заборгованості, якщо вона менше за зазначену фіксовану суму. Внесення щомісячного внеску здійснюється Позичальником шляхом поповнення рахунку. При цьому позичальник зобовязаний врахувати час зарахування коштів на рахунок, який залежить від обраного позичальником способу платежу і може складати до 2-х банківських днів з моменту здійснення платежу до моменту зарахування коштів на рахунок. Однак, відповідач не дотримується умов Кредитного договору - не погашає щомісячно кредит та не сплачує щомісячно відсотки за користування кредитом, згідно встановленого графіку. 12.03.2010року відповідачу направлявся лист-попередження (претензія) № 09-14- 01/360. яким попереджено останнього про те, що в разі невиконання ним протягом 30-ти днів боргових зобовязань, позивач буде змушений вжити заходи з примусового стягнення суми заборгованості за Кредитним договором (а.с. 16). Проте, заборгованість за кредитним договором погашена не була, у звязку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.04.2010 рік у відповідача утворилась заборгованість за Кредитним договором № 010/7137/82/74076 від 01.07.2008 року у розмірі 52 286 грн. 34 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 29 640 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками - 21 901 грн. 34 коп. та комісії за зняття коштів - 745 грн. 00 коп. (а.с. 6). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), згідно зі ст. 1054 ЦК України, зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, що регулюють відносини позики. Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. До складу судових витрат, відповідно до ст. 79 ЦПК України, належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, в тому числі віднесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача також підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved