Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

05.08.2010 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому зазначив, що 03.02.2000 року між КП «Виробниче обєднання житлово-комунального господарства м. Вільногірська» та [PERSON], що на праві приватної власності володіє двокімнатною квартирою № 31 в будинку №30-а по вул. Варена в м. Вільногірську, було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 151 ЖК України, власники квартир зобовязані забезпечувати схоронність житла, проводити його поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку прибудинкову територію. Згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків являються співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, і зобовязані брати участь у загальних витратах з утримання будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні будинку. Такі ж самі положення містяться в розясненні Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України стосовно правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями від 01.03.2006 року. Згідно ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, встановлено, що власність зобовязує, і власник зобовязаний утримувати належне йому майно. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги і п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2.2.3 договору про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території, власник квартир взяв на себе зобовязання оплачувати позивачу надані житлово-комунальні послуги до 10 числа кожного місяця. Статтею 629 ЦК України встановлено обовязковість договору для виконання сторонами. Відповідачі не здійснювали оплату, в результаті чого виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, яка станом на 01.08.2009 року складає загальну суму 1551.54 грн., що виникла внаслідок несплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території 876.93 грн. та несплати за централізоване водопостачання та водовідведення 674.61 грн.. Сума заборгованості з оплати за утримання будинків та прибудинкових територій визначається згідно тарифів, затверджених рішенням Вільногірської міської ради, та встановлюється пропорційно розміру площі квартири., що перебуває у наймі чи у приватній власності. Тарифи на оплату житлово-комунальних послуг встановлені рішеннями Вільногірської міської ради: № 235-12/V від 25.12.2006 р. на холодну питну воду 1.57 грн. за 1м куб., водовідведення 0.49 грн. за 1 м. куб., згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 01.04.2009 року № 130, тариф на холодну питну воду 3.93 грн. за 1 м. куб., на водовідведення 1.73 грн. за 1 м. куб. Згідно ст. 156 ЖК України, повнолітні члени сімї власника житлового приміщення зобовязані приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, залучення в якості співвідповідача сина [PERSON] відповідатиме нормам чинного законодавства. На підставі викладеного та ст.ст. 151,156 ЖК України, ст.ст. 319, 322, 629 ЦК України, п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572, ст.ст. 118-120 ЦПК України, позивач прохає стягнути на його користь в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги на загальну суму 1551.54 грн. та судові витрати 30.00 грн. з оплати інформаційно-технічного забезпечення В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, але уточнила, що відповідачі сплатили частину боргу і до стягнення залишилася сума 440.11 грн. та судові витрати 30.00 грн. з оплати інформаційно-технічного забезпечення, оскільки борг був частково погашений після подачі позову. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, але самі були повідомлені про місце, дату і час судового засідання належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки. З врахуванням думки представника позивача, яка не заперечувала проти проведення судового розгляду справи за відсутності відповідачів, суд на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідачів, які не зявилися в судове засідання без поважних причин. Згідно довідки КП «Жилсервіс» № 1711 від 23.07.2010 року, відповідачі зареєстровані за місцем проживання в [INFO]. Згідно копії договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території №666/3505 від 03.02.2000 року, [PERSON] зобовязалася оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строк не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно витягу з особового рахунку № 1047031, відкритого на імя [PERSON], станом на 01.08.09 року є заборгованість: 876.93 грн. з оплати за утримання будинку та прибудинкової території, 674.61 грн. за водозабезпечення та водовідведення. Згідно рішення Вільногірської міської ради сесії пятого скликання № 1497-86/V від 28.12.2009 року, позивач звільнений від сплати судового збору (державного мита) за подачі позовних заяв або заяв про видачу судових наказів про стягнення заборгованості. Згідно платіжного доручення № 444 від 03.08.2010 року позивач сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн. Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту невиконання однією із сторін зобовязань за законом та за договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виник борг з оплати спожитих послуг. Суд приходить до висновків, що позивач та відповідачі на підставі актів цивільного законодавства та договору перебувають в договірних відносинах з надання комунальних послуг та оплати цих послуг. Позивач свої зобовязання виконав, відповідачі свої зобовязання з оплати за спожиті комунальні послуги не виконали, внаслідок чого у відповідачів виник борг перед позивачем, який станом на 01.08.2009 року склав загальну суму 1551.54 грн., а на момент розгляду справи в судовому засіданні 440.11 грн., з врахуванням того, що борг був частково погашений відповідачами. Згідно ст. 151 ЖК України, власники квартир зобовязані забезпечувати схоронність житла, проводити його поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку прибудинкову територію. Згідно ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги», п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.156 ЖК України, повнолітні члени сімї власника житлового приміщення зобовязані приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.11,626 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо із актів цивільного законодавства, а також виникають із договору, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої особи (кредитора) визначені дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.617 ЦК України, 1. Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст. 614 ЦК України, 1. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. 2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. 3. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 224 ЦПК України, 1. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача понесених судових витрат в виді оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн., та про стягнення на користь держави судового збору (державного мита) в сумі 51.00 грн., згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial