Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 22 березня 2003 року. Від даного шлюбу у них народилися доньки Катерина, [INFO] та Вероніка, [INFO], які після розірвання шлюбу будуть мешкати із нею. Позивачка зазначає, що їхні сімейні відносини не склалися, оскільки відповідач постійно вчиняв сварки, застосовував щодо неї фізичне насилля. В них різні погляди на життя, відповідач зовсім не турбується про сімю. З цих підстав вони стали проживати окремо. Майнового спору між ними не має. Примирення між ними не можливе. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити, при цьому позивачка вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Старчук». Також пояснила, що наданий судом час на примирення бажаних результатів не дав вони не помирилися. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, визнав, що за наданий судом строк для примирення вони із дружиною не помирилися. Просив постановити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] про шлюб серії І-ЖД № 344882, виданого відділом РАГС Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області слідує, що 22 березня 2003 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньок Катерину, [INFO] та Вероніку, [INFO], що слідує із відповідних свідоцтв про народження дітей. Також встановлено, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя, передбачені ст. 111 СК України, позитивних результатів не дали. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувавши наявність у подружжя малолітніх дітей, судом встановлено, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, з таких підстав шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved