Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства Енерговугілля про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральну шкоду. Позивач зазначав, що працювала у закритому акціонерному товаристві Енерговугілля, але на порушення вимог КЗпП України заробітна плата не сплачувалася, тому позивач просила стягнути на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 29569 грн. 32 коп., компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 3013 грн.91 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 7348 грн. 91 коп. Крім того стверджує, що у зв'язку з затриманням розрахунку при звільненні необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач працювала у закритому акціонерному товаристві Енерговугілля. Була звільнена, але не отримала заробітну плату на порушення вимоги КЗпП України. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Стаття 116 КЗпП України вказує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, у станови, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплати не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, а також відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та на підставі вимог п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1472 - працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться компенсаційні виплати. Довідка №317 від 28.04.2010 року, яка надана закритим акціонерним товариством «Енерговугілля» позивачу вказує, що заборгованість по заробітній платі складає 29569 грн. 32 коп., а також довідка №317 від 28.04.2010 року вказує, що середній заробіток за місяць складає 1959 грн. 71 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати в сумі 29569 грн. 32 коп., компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 3013 грн. 91 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7348 грн. 91 коп. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, щодо відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, так як позивачем не надано відповідних доказів. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з вище наведеного судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial