Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визначити порядок користування житловими кімнатами у квартирі [ADDRESS] між нею з одного боку та відповідачкою - з другого і виділити у її- позивачки - користування житлову кімнату площею 11,6 кв.м., у користування відповідачки залишити житлову кімнату площею 19 кв.м., підсобні приміщення у вигляді кухні, коридору, туалету і ванної кімнати залишити у загальному користуванні сторін; зобов»язати відповідачку не чинити їй - [PERSON]- перешкоди у користуванні житловою кімнатою площею 11,6 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. Відповідачка з позовними вимогами [PERSON] не погодилась і надала зустрічні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS], посилаючись на неможливість спільного проживання в одній квартирі. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: Квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 1 грудня 1994 року належить на праві власності [PERSON] У жовтні місяці 2008 року [PERSON] за письмовою згодою [PERSON] заселилась і оформила реєстрацію у зазначеній квартирі у якості члена сім»ї власника. Квартира [ADDRESS] складається з двох окремих житлових кімнат площею 11,6кв.м. та 19 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., туалету, коридору, ванної кімнати. Загальна площа вказаної квартири складає 49 кв.м., в тому числі житлова- 30,6 кв.м. Сторони користуються удвох житловою кімнатою площею 19 кв.м., кімната площею 11,6 кв.м. закрита після того, як кімнату звільнила наймачка [PERSON] Позивачка стверджує, що між нею та матір»ю на протязі останнього року склались недобрі стосунки: між ними часто виникають сварки з питання користування квартирою, оплати комунальних послуг, відповідачка її ображає. Оскільки вони - сторони по справі - не проживають однією сім»єю (мають окреме господарство, окремий бюджет, не піклуються один про одного), позивачка вимагає визначити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі та надати в її користуванні кімнату площею 11,6 кв.м. Відповідачка, не визнаючи позов, підтвердила наявність недоброзичливих стосунків між нею і дочкою та відсутність спільного господарства. Разом з тим [PERSON] категорично заперечувала проти визначення порядку користування житловими кімнатами і вимагала ухвалити судове рішення про виселення [PERSON] зі спірної квартири. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на наявність у [PERSON] психічної хвороби і стверджувала, що дочка перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав: ст..156 ЖК України передбачає, що член сім»ї власника житлового будинку (по аналогії- квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було укладено іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У даному випадку, [PERSON] до спірної квартири заселилась у якості члена сім»ї власника квартири, угоди про порядок користування квартирою сторони не укладали. Відповідно до вимог ст.116 ЖК України член сім»ї власника житлового приміщення може бути виселений з цього приміщення без надання іншого за умов, коли ця особа систематично псує або руйнує житлове приміщення, використовує приміщення не за призначенням, систематично створює умови, за яких робить неможливе спільне проживання. З наданих доказів вбачається, що [PERSON] спірну квартиру використовує за призначенням, не псує і не руйнує приміщення. Щодо утворення умов, за яких спільне проживання сторін в одній квартирі є неможливим, суд вважає, що надані докази свідчать про відсутність у обох сторін бажання проживати в одній квартирі - у матері і у дочки відсутні бажання і потреба поважити один одного, ставитися до рідної людини з терпінням та любов»ю. Не підтверджені доказами доводи [PERSON] про перебування [PERSON] на обліку в ОПНД з приводу психічного захворювання. З огляду на вищевикладене суд вважає, що визначення порядку користування житловими кімнатами між сторонами в квартирі [ADDRESS] є єдино можливим варіантом для вирішення спору і поліпшення стосунків. Житлові кімнати, які виділяються сторонам у користування є окремими і відповідають вимогам ст.63 ЖК України, тому права і інтереси сторін щодо користування житлом не порушуються. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу порядку користування житлом у квартирі [ADDRESS], регулюються нормами ст.ст. 63, 64,104,116,156 ЖК України.

Outcome: approved