Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Павлоградський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство ім. Б. Хмельницького» про розірвання договору оренди землі, в якій просив суд розірвати договір оренди землі від 25 листопада 2007 року, укладений між ТОВ «Сільськогосподарське товариство ім. Б. Хмельницького» та [PERSON] , зареєстрований у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис 17.04.2008 року за№ 040812701352. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 625551, виданого 01 квітня 2010 року Павлоградською районною державною адміністрацією Чуглазова Євдокія [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,0939 га, розташованої на території Богданівської сільської ради Павлоградського району. Право власності на дану земельну ділянку згідно свідоцтва про спадщину за законом ВМЕ 858175, виданого Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою, від 17.06.2009 року перейшло до неї після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Тобто фактично [PERSON] набула право власності на земельну ділянку 17.06.2009 року. 25 листопада 2007 року [PERSON] при житті уклала з відповідачем договір оренди своєї земельної ділянки строком на 20 років. Договір зареєстрований ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис 17.04.2008 року за № 040812701352. Відповідно до пункту 33 договору оренди землі, зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору. [PERSON] 25.02.2010 року звернулася до орендаря з заявою, в якій зазначила, що заперечує проти використання належної їй на праві власності земельної ділянки та мас намір обробляти дану земельну ділянку самостійно. Однак, орендар до теперішнього час) продовжує користуватися земельною ділянкою, чим порушує право власника на вільне розпорядження його власністю. В судовому засіданні прокурор та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення прокурора та [PERSON] представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію договору оренди землі від 25.11.2007 року, фотокопію акту прийому-передачі земельної ділянки, фотокопію державного акту на право приватної власності на землю, фотокопію свідоцтва про право на спадщину за законом, встановив наступне: Відповідно до ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладається обов`язок представляти інтереси держави у суді у випадках, визначених законом. Стаття 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає можливість звернення прокурора до суду в інтересах держави при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 625551, виданого 01 квітня 2010 року Павлоградською районною державною адміністрацією [PERSON] Євдокія [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,0939 га, розташованої на території Богданівської сільської ради Павлоградського району. Право власності на дану земельну ділянку згідно свідоцтва про спадщину за законом ВМЕ 858175, виданого Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою, від 17.06.2009 року перейшло до позивача після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 25 листопада 2007 року [PERSON] при житті уклала з відповідачем договір оренди своєї земельної ділянки строком на 20 років. Договір зареєстрований ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис 17.04.2008 року за № 040812701352. [PERSON] 25.02.2010 року звернулася до орендаря з заявою, в якій зазначила, що заперечує проти використання належної їй на праві власності земельної ділянки та має намір обробляти дану земельну ділянку самостійно. Однак, орендар до теперішнього часу продовжує користуватися земельною ділянкою, чим порушує право власника на вільне розпорядження його власністю. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути розірваний в тому числі в разі несплати обумовленої укладеним договором орендної плати за користування земельною ділянкою орендодавця. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди земля. Відповідно до пункту 33 договору оренди землі від 25.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Сільськогосподарське товариство ім. Б. Хмельницького», зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України, судовий збір та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved