Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона являється дитиною війни і має право на доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно, яку відповідач в порушення вимог зазначеного Закону не виплачував, а тому просить стягнути з відповідача дану доплату за період з 01 січня 2006 року по 30 червня 2010 року в сумі 6037 грн. 00 коп. та зобовязати відповідача надалі виплачувати їй доплату до пенсії як дитині війни в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи в її відсутності в звязку з похилим віком та станом здоровя,позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області, позовні вимоги не визнає, виклавши обґрунтування у письмовому запереченні. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, суд ухвалює розгляд справи здійснювати за відсутності сторін, які беруть участь у справі, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується копією її посвідчення. Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-4 дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Ст.110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» передбачено поетапне запровадження у 2006 році виплат дітям війни, встановлених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради з питань бюджету. Названі норми не були визнані неконституційними. Разом з тим, зазначений порядок Кабінетом Міністрів України вирішений не був, а тому в 2006 році названа пільга не діяла. Що стосується нарахування підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2007, 2008, 2009 роках та по 30 червня 2010 року, суд приходить до наступного. Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року 489-4, дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена на 2007 рік, з урахуванням ст.111 цього ж Закону. Згідно ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки встановленої для учасників війни, а згідно п.41 ст.67 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Однак відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп, положення ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп, положення п.41 ст.67 II розділу Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо доплат до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційним, тобто таким, що не відповідає Конституції України. Крім того у своїх рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп та від 22 травня 2008 року №10-рп, Конституційний Суд України прийшов до висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) врегулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає положенням Конституції України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. №8 «Про незалежність судової влади», звернуто увагу на те, що відповідно до ст.ст.8, 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.8 ЦПК України, у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Безпідставними є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача невиплачену суму підвищення пенсії позивачу за 2007 рік, починаючи від 9 липня 2007 року, так як згідно ч.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп положення статей Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тому положення ст.111 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», втрачають чинність з 09.07.2007 року, а також за 2008 рік, починаючи від 22 травня 2008 року, оскільки згідно ч.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп положення статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тому положення п.41 ст.67 II розділу Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втрачають чинність з 22 травня 2008 року. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині підвищення пенсії позивачу - дитині війни до 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року з огляду на наступне. Згідно з ч.2 ст.95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до п.п.3, 4 ст.22 Бюджетного Кодексу України Управління Пенсійного фонду, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет. Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що управління пенсійного фонду може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобовязання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом України про Державний бюджет чи рішенням про місцевий бюджет. Дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», який був чинний до дня винесення рішення Конституційного Суду України, зокрема до 09.07.2007 року та відповідно до п.41 ст.67 II розділу Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який був чинний до дня винесення рішення Конституційного Суду України, зокрема до 22.05.2008 року, було зупинено. Положення Законів України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними та втрачають чинність лише з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень. Таким чином, враховуючи норми ч.2 ст.152 Конституції України, відповідно до якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та № 10-рп від 22.05.2008 року зворотної дії в часі не мають, і на періоди до 09 липня 2007 року та 01.01.2008 року - 22.05.2008 року не поширюються. Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» та статтею 70 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009-2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих витрат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009-2010 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії повинно здійснювати Управління Пенсійного фонду у Городоцькому районі Хмельницької області, яке є відповідачем за цим позовом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області підлягають стягненню доплати до пенсії, як дитині війни за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 30 червня 2010 року, оскільки положення п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» про зменшення надбавки було визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року. Надбавки підлягають стягненню за період з 22.05.2008 року по 30.06.2010 року згідно позовних вимог, оскільки з 01 січня 2009 року по 30 червня 2010 року в законодавчому порядку обмеження не встановлювались. Положення постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року суперечать Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому не підлягають застосуванню. В частині позовних вимог [PERSON] щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області і в майбутньому виплачувати їй дану надбавку у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, суд вважає дані вимоги необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають, оскільки судом не може бути наперед встановлено чи будуть порушуватися в цій частині права позивача чи ні, а також чи не зміниться і сам розмір даної надбавки. На підставі наведеного,

Outcome: partial