Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

17.11.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровського медико-інструментального заводу про встановлення ушкодження, повязаного з виробництвом. Ухвалами суду від 25.02.2009 р. замінено первісного відповідача на закрите акціонерне товариство «Медико-інструментальний завод», залучено до участі у справі в якості третіх осіб Управління Пенсійного Фонду в Балтському районі Одеської області та виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Балтському районі. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просить встановити, що 29.08.1983 р. їй заподіяне ушкодження, повязане з роботою, та зобовязати відповідача скласти акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та пояснив, що [PERSON] працювала на Білгород-Дністровському медико-інструментальному заводі, 29.08.1983 р. вона їхала на роботу в якості пасажира автобуса, належного підприємству, водій автобуса скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого їй заподіяні тілесні ушкодження, з якими вона неодноразово проходила лікування в медичних закладах, і їй була встановлена друга група інвалідності. Однак підприємство, на якому вона працювала, склало акт за наслідками розслідування нещасного випадку за формою БТ (побутова травма), що позбавляє її можливості отримували виплати, передбачені законодавством при отриманні ушкоджень, повязаних з роботою. Відповідач до судових засідань неодноразово не зявлявся, але надав письмові заперечення, в яких вважає вимоги позивачки безпідставними через пропуск строку давності при зверненні до суду, а також через недоведеність нею факту отримання ушкодження, повязаного з виробництвом, у 1983 році, так як інвалідність їй була встановлена тільки у 1995 році. Представник третьої особи - виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Балтському районі проти вимог позивачки не заперечувала за умови документального підтвердження нещасного випадку, повязаного з виробництвом. Представник третьої особи - Управління Пенсійного Фонду України в Балтському районі Одеської області до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши доводи представника позивачки, ознайомившись із запереченнями відповідача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працювала на Білгород-Дністровському медико-інструментальному заводі на посаді машиністки машинописного бюро господарського відділу з 21.07.1983 р. до 17.03.88 р., що підтверджується копією її трудової книжки та особової картки. Вказане підприємство було реорганізовано з 18.03.1993 р. в орендоване підприємство «Медико-інструментальний завод», з 1.03.1996 р. закрите акціонерне товариство «Медико-інструментальний завод», про що зазначено відповідачем у запереченні від 13.02.2009 р. 29 серпня 1983 року з позивачкою стався нещасний випадок по дорозі на роботу, внаслідок чого вона отримала ушкодження у вигляді забиття та садин голови, садин обох кінцівок, їй надавалась допомога у Шабській травматології, що зафіксовано актом за формою БТ від 29.08.1983 р. З того часу позивачка неодноразово проходила лікування в медичних закладах, зокрема в ОПЛ №2, і у 1988 році була направлена для проходження ЛТЕК з діагнозом «наслідки закритої черепно-мозкової травми у вигляді психоорганічного синдрома». Як зазначено у направленні на ЛТЕК, витягу з історії хвороби, хворіє з 1983 року після перенесеної ЧМТ внаслідок автоаварії. Рішенням ЛТЕК від 21.11.88 р. [PERSON] встановлена друга група інвалідності, яка підтверджена 30.11.89 р., 3.12.90 р., 2.12.91 р., 18.12.1995 р., визначено ступінь втрати працездатності 80% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджено відповідними довідками серії ВТЕ-30 №060837 від 21.11.1988 р., №026453 від 30.11.89 р., №011183 від 3.12.90 р., №032646 від 02.12.91 р., №136735 від 18.12.1995 р. Відповідно до п. 2 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦСВС від 20.05.1966 р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин) розслідуванню в порядку, передбаченому цим Положенням, підлягають нещасні випадки, якщо вони сталися, зокрема, з робітниками та службовцями, які доставлялися на місце роботи та з роботи на транспорті, що надавався організацією. Результати розслідування нещасного випадку на виробництві, який викликав втрату працездатності не менше одного робочого дня, оформляються актом за формою Н-1. Відповідно до витягу з протоколу №8 засідання профспілкового комітету Білгород-Дністровського медико-інструментального заводу від 9.01.1990 р. постановлено: визначити вину підприємства в нещасному випадку, що стався 29 серпня 1983 року з [PERSON] 100%, тобто він стався по дорозі на роботу, при доставці робочих на роботу заводським автотранспортом. Медико-інструментальний завод листом від 28.09.90 р. за №429№3-ОТО, звертаючись до обласної психіатричної ЛТЕК №2, зазначив, що нещасний випадок з [PERSON] стався по дорозі на роботу на заводському транспорті. За таких обставин адміністрація підприємства за наслідками розслідування нещасного випадку повинна була скласти акт за формою Н-1, тому вимоги позивачки є законними та обґрунтованими. Посилання відповідача на пропуски позивачкою строків для звернення до суду є безпідставними, так як відповідно до ст..83 ЦК України (в ред..1963 р.) та ст..268 ЦК України ( в ред..2003 р.) позовна давність не поширюється на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved