Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

03.09.2010 року позивачка звернулася з позовом до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо нарахування та виплати належної дії додаткової пенсії та зобовязати відповідача зробити перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03.09.2007 року по 31. 12.2007 року та з 22.05.2008 року, а також зробити перерахунок та виплату доплати, передбаченої ст. 39 зазначеного Закону України, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та доплати, як дитині війни за цей же період. В судове засідання позивачка не з'явилися, у позові просили справу розглянути без її участі. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області - у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, надіслали письмове заперечення проти позову, яке обґрунтовували тим, що управління діяло відповідно до чинного законодавства, постанов КМ України, просили справу розглянути без участі їх представника, при розгляді врахувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії !, що підтверджується посвідченням серії А № 026590, виданим 29.07.1993 року. Згідно із довідкою МСЕК серії 2-18 АВ № 121 520 від 18.03.1993 року позивачку визнано безстроково інвалідом її групи внаслідок професійного захворювання, повязаного з роботами по JIHA на ЧАЕС. Позивачка перебувають на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду в Іванківському районі Київської області та отримує пенсію по віку на підставі Закону України «Про прокуратуру» та додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір останньої на 31.08.2010 року становить 141,80 грн. Оскільки позивачка постійно проживає на радіоактивно забрудненій території - в смт. Іванків Київської області, яке відноситься до зони добровільного гарантованого відселення, що підтверджено паспортними даними позивачки та довідкою з місця проживання їй також відповідачем виплачується підвищення до пенсії за проживання у цій зоні у розмірі 10 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю, у розмірах ... інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком. Посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Пенсія позивачці нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань З \~ \~ \~ \~ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству (№ 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Щодо решти вимог позивачки суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як пенсіонеру, який постійно проживає на території добровільного гарантованого відселення повинна на виплачуватися доплата у розмірі 2 мінімальних заробітних плат щомісяця. Позивачці, як пенсіонеру, який проживає у вищезазначеній зоні радіоактивного забруднення відповідачем виплачувалися кошти, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з суми 10 грн. 50 коп., встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, що підтверджується відповіддю відповідача на звернення позивачки та довідками про розмір пенсії. Законодавче регулювання відносин з виплати доплати пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території визначалось ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР), оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна Рада України не встановлювала. Крім того, позивачка народилася 01.05.1941 року і відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання передбачених цим Законом пільг та державної соціальної допомоги. Ст. 6 зазначеного цього Закону передбачено право таких громадян на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, проте зазначена надбавка позивачці виплачується у значно меншому розмірі, що також призвело до порушення її прав. Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 39, 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є неправомірною. Подальший перерахунок та виплата додаткової пенсії та доплати позивачу має проводитись відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни мінімальної пенсії за віком.

Outcome: approved