Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

В червні 2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2), який неодноразово уточнював в частині збільшення позовних вимог (а.с.57, 188, 198). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 квітня 2009 року малолітньою особою [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], було завдано шкоди його автомобілю «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER], належний йому на праві власності (а.с.11), а саме [PERSON]В, перебуваючи вдома без батьківського нагляду, викинула з балкону квартири ржаві металеві болти та шайби, внаслідок чого на капоті автомобілю утворилися 2 (дві) вмятини розміром від 1 до 2 мм. та на даху автомобілю 4 (чотири) вмятини, розміром від 1 до 2 мм. (протокол огляду місця події в матеріалах про відмову у порушенні кримінальної справи а.с.145). Позивач відремонтував свій автомобіль в ТОВ «Автомобільний [PERSON]» (65031, м. Одеса, Ленінградське шосе, № 27-а), що підтверджується актом виконаних робіт, згідно якого вартість ремонту склала 4\~923 грн. 95 копійок (а.с.9). Крім того він, позивач змушений був заправляти свій автомобіль паливом для доставки його в сервісний центр до м. Одеси з м. Болграда, витрачав кошти на проїзд в зворотному напрямку, доставляв автомобіль до м. Одеси для проведення експертизи в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз. Загалом на зазначені поїздки ним, позивачем було витрачено 861.10 грн. У звязку з пошкодженням його автомобілю, йому позивачу була завдана моральна шкода у розмірі 1\~600 грн. При розгляді справи в суді, він позивач поніс судові витрати та витрати на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів 4923,95 грн. на відшкодування матеріальної шкоди - вартість відновлювального ремонту, 861.10 грн. - витрати повязані з доставкою автомобіля для ремонту, проведення експертизи, проїзд до місця ремонту і назад, судові витрати 368.00 грн., з яких 81.00 грн. судовий збір, 287.00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1 250 грн. - витрат на правову допомогу, разом 7\~403 грн.05 коп. та 1 600 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.2, 57, 188, 198). В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, заяви про збільшення позовних вимог і просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник не заперечували фактичних обставин заподіяння позивачеві шкоди, проте не погодились із розміром відшкодувань (а.с.41, 73).В судовому засіданні ними були визнані витрати повязані з проведенням відновлювального ремонту автомобілю позивача «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі, встановленому за висновком експерта - 3\~387.12 грн. та витрати, понесені позивачем на поїздки, повязані з ремонтом автомобілю до м. Одеси та в зворотному напрямку у розмірі 861.10 грн. Інші позовні вимоги не визнали, просили позов задовольнити частково (а.с.226). Відповідач [PERSON], заявою від 07.10.2009 року, отриману судом 16.10.2009 року - позовні вимоги не визнав, пояснюючи тим, що з відповідачкою не проживає, їх шлюб розірвано, має іншу сімю, на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, дружина, яка не працює, важко хворіє, має важке матеріальне становище, а тому не взмозі відшкодовувати завдану його малолітньою донькою шкоду. Зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.73-78). На виконання судового доручення Новоодеським районним судом Миколаївської області було допитано відповідача [PERSON] та з протоколу судового засідання від 22.12.2009 року вбачається, що відповідач [PERSON] позов визнав, заяву відповідачки [PERSON] про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи підтримує, просив справу розглядати у його відсутність (а.с.158-160). Щодо заяв про збільшення позовних вимог від 15.06.2010 року (а.с.188-189, 196) та від 17.06.2010 року (а.с.198, 202), які надсилались відповідачу відповідно до вимог чинного законодавства та були ним отримані 19.06.2010 року та 02.07.2010 року (а.с.204, 214) - від позивача будь-яких пояснень та заперечень не надійшло. Про час та місце продовження розгляду справи о 9.00 годині 31.08.2010 року, відповідач [PERSON] повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства. Повідомлення повернулося без вручення з відміткою, що за вказаною адресою адресат не проживає (а.с.216). На запити суду щодо зясування місця реєстрації (проживання) відповідача [PERSON], отримано відповідь: - СГІРФО Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області від 27.08.2010 року за № 50/8316, повідомляє, що [PERSON]А за обліками адресно-довідкової картотеки значиться за адресою: с. Баловне, вул.Леніна, № 107 Новоодеського району Миколаївської області (а.с.224); - Баловненська сільська рада Новоодеського району Миколаївської області за № 297 від 27.08.2010 року повідомляє, що [PERSON], [INFO], дійсно прописаний в с. Баловне по вул. Леніна, № 107, але на теперішній час за вказаною адресою не проживає (а.с.225). Відповідачу за адресою місця реєстрації було надіслано телеграму та вручено 27.08.2010 року дружині відповідача [PERSON] (а.с.222, 223). В звязку з викладеним, суд визнає повідомлення про час та місце продовження розгляду справи відповідача [PERSON] належним, відповідно до вимог ч.4, ч.6 ст.74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2009 року малолітньою особою [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], було завдано шкоди належному позивачу автомобілю «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER], а саме [PERSON]В, перебуваючи вдома без батьківського нагляду, викинула з балкону квартири ржаві металеві болти та шайби, внаслідок чого на капоті автомобілю утворилися 2 (дві) вмятини розміром від 1 до 2 мм. та на даху автомобілю 4 (чотири) вмятини, розміром від 1 до 2 мм. Вказані обставини підтверджуються оглянутими судом протоколом огляду місця події, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи та сторонами не заперечуються.(а.с.142-151). Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Вимогами ст. 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 1178 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідні розяснення містяться і в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Враховуючи вищевказані обставини справи та вимоги законодавства в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність причинного звязку між діями неповнолітньої [PERSON] та наявністю шкоди про яку зазначав позивач. Факт заподіяння малолітньою [PERSON] матеріальної шкоди автомобілю позивача, що сталася через її неналежну поведінку без контролю батьків, свідчить про неналежне виконання батьками [PERSON] та [PERSON] обовязку виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, встановленого ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, за якою батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Заперечення відповідача [PERSON] про те, що він не проживає разом із донькою [PERSON], а тому не може нести відповідальність за заподіяну нею шкоду, не звільняє відповідача від обовязку виховання дитини та відповідальності за спричинену нею шкоду, а тому суд ці доводи відхиляє. Оскільки обовязок здійснювати виховання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, то, на думку суду, [PERSON] та [PERSON] в рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану їхньою малолітньою донькою [PERSON] За висновком судового експерта товарознавця, розмір відновлювального ремонту автомобіля позивача «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER], складає 3\~387.12 грн.(а.с.168-173). Такий висновок експерта підтверджується наведеними розрахунками та наявними у матеріалах справи доказами про характер, обсяг і розмір заподіяних ушкоджень, тому суд погоджується із висновками експерта щодо розміру заподіяної шкоди (відновлювального ремонту), оскільки відсутні підстави для сумніву в його достовірності. Зазначену суму 3\~387.12 грн. відновлювального ремонту відповідачка [PERSON] та її представник визнали в судовому засіданні (а.с.206-209, 226). Пошкоджений автомобіль позивача перебуває на гарантії, умови якої вимагають проведення ремонтних робіт у спеціалізованому центрі за місцем продажу в м. Одесі, проведення такого ремонту за місцем заподіяння шкоди у м. Болграді не було можливим, що підтверджується: договором купівлі-продажу автомобіля № 514408-1731 від 29.03.2008 року (а.с.124-130), гарантійними зобовязаннями (а.с.131-136), сервісною книжкою (а.с.137-141), поясненнями позивача. У звязку із отриманими пошкодженнями автомобіля і необхідністю його доставки до місця проведення ремонту і у зворотному напрямку, позивач зазнав витрат на суму 541.15 грн., вказані витрати підтверджені наявними у матеріалах справи доказами: квитанціями та квитками на проїзд (а.с.59). 18.02.2010 року позивач на своєму автомобілі їздив до міста [PERSON] та в зворотному напрямку для проведення експертизи в Одеському науково-дослідницькому інституті судових експертиз, проведення якої було призначено за клопотанням відповідачки та її представника. Затрати позивача, повязані з зазначеною поїздкою складають 319.95 грн., що підтверджується квитанціями про придбання палива для автомобіля (а.с.189). Всього позивачем було витрачено на поїздки до міста [PERSON] та в зворотному напрямку 861.10 грн. Зазначену суму коштів 861.10 грн, витрачену відповідачем на поїздки до м. Одеси та в зворотному напрямку, відповідачка [PERSON] та її представник також визнали в судовому засіданні, про що свідчить подана заява (а.с.206-209, 226). Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 4\~248.22 грн. (чотири тисячі двісті сорок вісім гривен дванадцять дві копійки) = 3\~387.12 + 861.10 - на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням автомобіля і витрат понесених на його відновлення; Заявою про збільшення позовних вимог від 17.06.2010 року позивач просив стягнути з відповідачів завдану йому моральну шкоду у розмірі 1\~600 грн., яка по твердженню позивача полягає у душевних стражданнях, яких він, позивач зазнав в звязку з пошкодженням його автомобілю (а.с.198). Загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту субєктивних цивільних прав передбачені статтею 23 ЦК України, де зазначено що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. При цьому розмір компенсації моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Дані страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, сім'ї, тощо. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) міститься роз'яснення, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п.9 вищеназваної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає виходячи з характеру та обєму страждань (фізичних, душевних), які зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, важкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні на відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене та виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачів на його користь в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 1\~600 грн. слід задовольнити частково, стягнувши із відповідачів на користь позивача моральну шкоду, розмір якої визначається з урахуванням наступного: - в судовому засіданні встановлена вина відповідачів у не здійсненні належного нагляду за малолітньою донькою в момент завдання нею шкоди, а також те, що діями малолітньої [PERSON], [INFO], автомобілю належному позивачу спричинені пошкодження, та як наслідок позивачу були завдані моральні страждання, які полягають у душевних стражданнях та хвилюваннях, був порушений його звичний спосіб життя, неодноразово був вимушений їздити до міста [PERSON] та в зворотному напрямку, небажання відповідачів вирішити спір у добровільному порядку, тривалий час сподівається отримати завдану йому матеріальну шкоду. Враховуючи характер правопорушення, глибину моральних страждань позивача, порушення його звичного способу життя, ступінь вини відповідачів, суд вважає відшкодування моральної шкоди слід встановити в розмірі 500.00 грн. (пятсот гривен), що буде сприяти відновленню емоційного стану позивача та відповідати вимогам розумності, справедливості і виваженості, Судом встановлено, що під час розгляду зазначеної справи судом, позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1\~250 грн., що підтверджується договором про надання юридичної допомоги від 30.04.2009 року (а.с.22), свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем (а.с.23-26), додатковим погодженням (а.с.190), копією диплому про вищу юридичну освіту (а.с.191), квитанцією про сплату коштів у розмірі 1\~250 грн. (а.с.201). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, сторона, проти якої постановлено судове рішення, має відшкодувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу. При цьому відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, якими, зокрема, встановлено, що розмір витрат на правову допомогу компенсується на суму, що не перевищує 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Протягом розгляду справи було проведено 10 судових засідань, загальною тривалістю майже 8 годин. Мінімальна заробітна плата з 01.07.2010 року становить 888.00 грн. х 40 % = 355.20 грн. На підставі викладено, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідачів на користь позивача витрати повязані з наданням правової допомоги при розгляді зазначеної справи у розмірі 1\~250.00 грн., оскільки зазначена сума не перевищує граничного розміру компенсації витрати на правову допомогу (8 годин х 355.20 грн. = 2\~841.60 грн.). З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача 81.00 грн.(51.00+13.00+17.00) судового збору, 287.00 грн. (250.00 + 37.00) - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.3-4, 58, 199, 200). Оскільки відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню майнова та моральна шкода, судові витрати по справі - у рівних частках.

Outcome: partial