Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

7 липня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності відповідача у звязку із відмовою у здійсненні йому перерахунку додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров»ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, просив суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум його пенсії починаючи з 01.03.2010 року по II групі інвалідності, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до положень ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 р. (далі - Закон N 796-XII), тобто в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок належної йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком (відповідно до ст. 50 Закону N 796-XII), виходячи із розміру мінімальної пенсії, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни, виходячи з розміру 350 % мінімальної пенсії за віком, визнати його право на отримання основаної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком , зобов»язати відповідача перевести його на державну пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, просив стягнути з відповідача судовий збір та витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 500 грн. В процесі розгляду справи позивач подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобов»язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни, виходячи з розміру 350 % мінімальної пенсії за віком з 01.03.2010 року, визнання за ним права на отримання основаної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, зобов»язання відповідача перевести його на державну пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Ухвалою суду від 10.09.2010 року позовні вимоги позивача в цій частині залишено без розгляду. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є інвалідом II групи безстроково з 16.03.2010 року, що підтверджено даними довідки МСЕК від 17.03.2010 року та особою, що відповідно до положень Закону N 796-XII віднесена до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у звязку із захворюванням, повязаним із виконанням обовязків військовослужбовцями при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.01.2007 року. У звязку із змінами законодавства, яке визначає статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та установлення нового розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян, позивач листом звернувся до відповідача з проханням зробити перерахунок його додаткової пенсії, відповідно із зміненим законодавством. У відповідь на його лист, відповідач відмовив позивачеві у здійсненні перерахунку пенсії. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії у розмірах, менших, ніж передбачено ст.. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 р. (далі - Закон N 796-XII), зобов»язання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 16.03.2010 року , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, стягнення витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 500 грн, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги позивача не визнав та заперечував проти їх задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що позивач отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та обґрунтування їх вимог та заперечень в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено даними посвідчення , завірена копія якого долучена до матеріалів справи. Позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до Закону України № 796. Відповідно до ч.1 ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. За таких обставин, суд визнає правильними та такими, що відповідають Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", твердження позивача про те, що він має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46 Конституції України). Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає ст.. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" № 1 від 3 січня 2002 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав та на яку посилається відповідач у своєму письмовому запереченні проти позову. Суд вважає необґрунтованим застосування ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі ст.. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд не бере до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.. ст..50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Суд не приймає до уваги посилання відповідача в своїх запереченнях на постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16 липня 2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та на № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», як на підставу визначення розміру пенсії, тому що кабінет міністрів не наділений повноваженнями щодо встановлення розміру пенсій. Положення вказаних постанов є такими, що суперечать положенням Закону України № 796 та Конституції України, а отже не підлягають застосуванню. Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" , було встановлено мінімальний розмір пенсії за віком, який слід застосовувати під час проведення перерахунку пенсій. Позивач просить зробити перерахунок його пенсії починаючи з 01.03.2010 року. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на підставі того, що перерахунку підлягає додаткова пенсія починаючи з 16 березня 2010 року. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Вимоги позивача в частині стягнення на його користь виплат по оплаті правової допомоги в розмірі 500 грн не підлягають задоволенню у зв»язку з тим, що позивачем не доведений факт того, що ці консультаційно-правові послуги ним було отримано в рамках дійсної справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial