Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

В поданому позові позивач зазначає, що він народився 06 вересня 1944 року, є громадянином України і відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має правовий статус «дитини війни». У звязку з чим та відповідно до вимог ст.6 вищезазначеного Закону позивачу, починаючи з 01 січня 2006 року, повинна виплачуватись щомісячна надбавка до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але відповідач сплачує такі виплати відповідно до порядку та у розмірах, встановлених відповідними нормами Законів України «Про Державний бюджет України». Вважаючи такі дії відповідача незаконними, позивач в поданому позові просить суд зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити йому недоплачену суму щомісячної надбавки до його пенсії у розмірі ЗО (тридцяти) відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни за 2007-2009 роки. Справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до його початку надав до суду заперечення (а.с16), відповідно до яких відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. При цьому зазначив, що на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було призупинено, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були передбачені виплати таких надбавок лише дітям війни, яких визнано інвалідами. Крім того стверджував, що у 2008 році виплати таких надбавок проводились: в період з 01.01.2008р. до 22.05.2008р. у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, - відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», а з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в межах виділеного КМУ розрахунку - відповідно до Постанови КМУ «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008р. Крім того зазначав, що відповідно до ст..7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплати таких підвищень до пенсій проводяться за рахунок коштів Державного бюджету, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України. При цьому, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.З та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. При цьому ст.6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Також, згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Враховуючи вищенаведене, судом із наданих позивачем доказів (а.с.4-10) встановлено, що позивач дійсно має правовий статус дитини війни, у звязку з чим перебуває на обліку в УПФУ в Попаснянському районі. При цьому позивач дійсно скористався можливістю досудового врегулювання спірних правовідносин та звертався із відповідною заявою до відповідача про перерахунок пенсії та виплати йому недоплачених сум, але відповідач своїм листом від 25.06.2010р. відмовив йому в задоволенні заяви, про що свідчить письмова відповідь на а.с.11. Враховуючи вищенаведене та вирішуючи позовні вимоги позивача щодо перерахунку пенсії у 2007році суд зазначає наступне. Так, п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена. Але, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 вищезазначені положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким була зупинена дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були визнані такими, що не відповідають Конституції України. При цьому, відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України законі, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом Україні рішення про їх неконституційність. Таким чином у 2007 році положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були чинними в період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. (з дня набрання чинності рішення Конституційного суду України), а тому відповідач був зобовязаний протягом цього періоду нарахувати та виплатити позивачу щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При цьому судом враховується, що ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 липня - 410 грн.06 коп., з 01 жовтня 2007 року - 415 грн.11 коп. У звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги в цієї частині позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо перерахунку пенсії у 2008 році суд зазначає наступне. Так, п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зокрема, статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). Однак рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були визнані такими, що не відповідають Конституції України. При цьому, відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України законі, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення конституційним судом Україні рішення про їх неконституційність. Таким чином у 2008 році положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині виплати дітям війни щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30% анімальної пенсії за віком були визнанні чинними з 22 травня 2008 року (з дня набрання чинності рішення Конституційного суду України). Разом з тим, 28.05.2008р. Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова &530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до п.8 якої було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового тримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22.05.2008р. - 48 грн.Ю коп., з 01.07.2008р. - 48 грн.20 :оп., з 01.10.2008р. 49 грн.80 коп. Таким чином, аналізуючи вищенаведені чинні нормативно-правові акти, а саме - Закон України «Про соціальний захист дітей війни» та Постанову КМУ «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які регулюють порядок обчислення та виплати щомісячної надбавки до пенсії «дітям війни», суд зазначає, що в данному випадку існує суперечливість законодавства. При цьому судом враховується, що відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Тому, виходячи із засад пріорітетності законів над урядовими нормативними актами,суд вважає, що для врегульовання спірних правовідносин підлягає застосуванню ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не Постанова КМУ «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях. У звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги в цієї частині позову обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року. При цьому судом враховується, що ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 квітня - 481 грн., з 01 липня - 482 грн., з 01 жовтня - 498 грн. Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо перерахунку пенсії у 2009 році суд зазначає наступне. Так, ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак, названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином суд вважає, що нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги в цієї частині позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст..54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, був встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто у розмірі 498 грн. Вирішуючи позов таким чином суд враховує, що позивачем при зверненні до суду було сплачено держмито у розмірі 8 грн.50 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 37 грн. (а.с.1-2). А тому суд відповідно до вимог ст..88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати на загальну суму 45 грн.50 коп. На підставі викладеного, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, 'ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», рішень Конституційного Суду України №6-рп/2007 09.07.2007р. та №10-рп/2008 від 22.05.2008р.,

Outcome: partial