Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/17-41/1418-38 від 11 квітня 2006 року (надалі кредитний договір) у розмірі 5 917 гривень 99 копійок, де вказав, що стягувана сума це заборгованість по тілу кредиту, заборгованість за сплатою відсотків за користування кредитом та недозволеного овердрафту по картковому рахунку, який був наданий [PERSON] на умовах, підписаних ним без зауважень. У судовому засіданні представник позивача, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступник ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] укладений кредитний договір № 010/17-41/1418-38, згідно з яким позивач надав кредит відповідачу розмірі\~5 000 гривень 00 копійок (шляхом встановлення до карткового рахунку [PERSON] кредитного ліміту) строком на 24 місяці, тобто з 27 березня 2008 року по 27 березня 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,90% річних та здійснювати повернення кредиту до двадцятого числа кожного місяця , починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі пяти відсотків від залишку заборгованості на картковому рахунку до повного погашення заборгованості за кредитом. Однак, станом на 27 березня 2010 року відповідачем кредитні зобовязання належним чином не виконані, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 5 917 гривень 99 копійок, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також просить суд стягнути судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 179 гривень 18 копійок. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовні вимоги не надав. Приймаючи до уваги що відповідач неодноразово викликався до судового засідання, однак жодного разу не зявився за невідомими суду причинами, відповідач викликаний у суд через оголошення у пресі, газета „Запорізька правда від 19.10.2010 року, відповідно до ч. 2 ст. 75 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідач згідно з п. 9 ст.. 74 ЦПК України, вважається належно повідомленим, та суд, відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає необхідним провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за слідуючими підставами. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа забовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У разі не повернення позичальником суми позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Так, представником позивача доведено, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступник ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] укладений кредитний договір № 010/17-41/1418-38, згідно з яким позивач надав кредит відповідачу розмірі\~5 000 гривень 00 копійок (шляхом встановлення до карткового рахунку [PERSON] кредитного ліміту) строком на 24 місяці, тобто з 27 березня 2008 року по 27 березня 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,90% річних та здійснювати повернення кредиту до двадцятого числа кожного місяця , починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі пяти відсотків від залишку заборгованості на картковому рахунку до повного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, встановивши кредитну лінію до карткового рахунку № [NUMBER], який належить [PERSON] в розмірі 5 000 гривень 00 копійок, якими відповідач користувалась шляхом зняття готівки з платіжної картки в банкоматах та касах Банку, що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки (копія якої додається до матеріалів справи). Однак, 27 березня 2010 року настав строк повернення кредиту, але [PERSON] не виконав свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування. У звязку з вищевикладеним, 10 лютого 2010 року відповідачу направлено письмову вимогу щодо погашення заборгованості за вказаним кредитом, на яку [PERSON] не відреагував. Тому, станом на 27.04.2010 року сума заборгованості по кредиту складає 5 917 гривень 99 копійок, з яких: сумма кредиту 5\~000 гривень 00 копійок; відсотки за користування кредитом 237 гривень 56 копійок та недозволений овердрафт по картковому рахунку 0\~680 гривень 43 копійки. Згідно зі ст.. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст.. 611 ЦК України. Відповідно до ст.. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи що вимоги позивача обґрунтовані, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 917 гривень 99 копійок. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК підлягають стягненню судові витрати: 59 гривень 18 копійок держмита та 120 гривень 00 копійок витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved