Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

В березні 2009 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності погребом [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача демонтувати самовільно збудований гараж. Зазначені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення [PERSON] норм та умов будівництва, всупереч вимогам яких відповідач самовільно побудувала гараж, внаслідок чого була зайнята бетонна стінка і частина поверхневого покриття її погреба, із знищенням його кришки. За посиланням позивача гараж побудований відповідачкою в такий спосіб, що перешкоджає безпосередньому доступу до її погреба. Уповноваживши відповідним дорученням представляти свої інтереси в суді [PERSON], відповідач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. В судовому засіданні обґрунтовуючи заперечення проти позову, [PERSON] зазначила, що позов пред'явлено з надуманих мотивів, побудований [PERSON] гараж не перешкоджає будь-яким чином [PERSON] користуватися погребом, з огляду на що просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - голова гаражного товариства №1 заперечив сам факт користування [PERSON] погрібом протягом останніх 5-ти років. Місце будівництва гаража відвідував особисто, оскільки намагався вирішити конфліктну ситуацію між сторонами, складав відповідні акти обстеження, в т.ч. комісійні, під час складення яких будь-яких перешкод щодо доступу до погребу [PERSON] виявлено не було. Вирішення спору залишив на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення з таких мотивів: Судом встановлено, що 04 лютого 1987 року на підставі рішення виконкому Комсомольської міської ради від 15 січня 1987 року № 28 (а.с. 4) [PERSON] був виданий ордер № 1054 про посвідчення права власності [PERSON] на побудований нею погріб [NUMBER] в товаристві по експлуатації гаражів та погребів /державна реєстрація права власності [PERSON] на погріб станом на 01 жовтня 2009 року не проведена/, в членстві якого позивач перебувала до 02 вересня 2008 року. 02 вересня 2008 року на засіданні правління гаражного товариства №1 було прийняте рішення, яким позивача було виключено з членів товариства через неуплату членських взносів на протязі останніх 10- ти років (а.с. 70-75). Голова товариства суду показав, що погребом [PERSON] взагалі не користувалась протягом останніх 5-ти років, а спір з приводу порушення її права користування погребом виник лише після того, як навскоси з її погребом [PERSON] був збудований гараж. Голова показав суду, що неодноразово, за скаргами [PERSON] на місце будівництва приїздили комісії, і в підсумку, після проведення інспекцією ДАБК у Полтавській області позапланової перевірки на забудовника [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.97 КУпАП. За висновком комісії забудовником було здійснене самовільне будівництво споруди гаража без дозволу та затвердженого проекту (а.с. 24-26). Постановою інспекції ДАБК від 28 жовтня 2008 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. (а.с. 27). Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач послалась саме на факт самовільного будівництва, як доказ її порушеного права на користування погребом. Разом з тим, в контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України. Доводячи суду обґрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про захист поруш енного права шляхом зобов'язання відповідача демонтувати самовільно збудований гараж, тобто припинити дію, яка порушує право. Судом встановлено, що рішенням виконкому Комсомольської міської ради № 46 від 28 січня 2009 року (а.с. 29) [PERSON] наряду з іншими забудовниками було надано дозвіл на оформлення необхідних документів на збудований на території гаражного товариства [ADDRESS]. 18 лютого 2009 року Кременчуцьким бюро МБТІ на згаданий гараж [NUMBER] було виготовлено технічний паспорт (а.с. 30). Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про відсутність факту порушення права позивача на користування погребом внаслідок самовільно збудованого відповідачем гаража з таких мотивів: Окрім посилання на самовільне будівництво, наслідки якого усунуті відповідачем на час розгляду справи судом, позивач, без надання будь-яких доказів послалась на ту обставину, що внаслідок будівництва була зайнята бетонна стінка і частина поверхневого покриття її погреба із знищенням його кришки. Крім того, після будівництва гаража в її погребі почала "мокріти стіна". Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача надала суду комісійний акт огляду місця розташування погребу [PERSON], згідно з яким будь - яких перешкод в користуванні погребом внаслідок будівництва гаража встановлено не було ( а.с. 38). До матеріалів справи долучена також схема розташування погреба по відношенню до гаража (а.с. 49), із змісту якої не вбачається наявності перешкод для безпосереднього доступу до погреба [PERSON] Факт будь-яких перешкод для користування [PERSON] належним їй погребом внаслідок здійсненого [PERSON] будівництва не підтвердив також голова гаражного товариства - [PERSON], який показав суду, що неодноразово, після початку будівництва, виїжджав на місце, в т.ч. із складанням актів та відповідних схем. Чисельні скарги [PERSON] назвав нічим іншим, як її черговою спробою скаржниці отримати від майбутнього власника гаража компенсацію вартості її погреба. Аналогічні показання надала суду представник відповідача, яка підтвердила суду, що [PERSON] через безпідставність пред'явленої [PERSON] вимоги відмовилась сплачувати останній компенсацію. Нарешті, наявність будь-яких візуальних перешкод в користуванні погребом не була виявлена також судом під час огляду доказів на місці їх розташування, що підтверджене в матеріалах справи протоколом огляду погреба та долученими до нього фотознімками. Приймаючи до уваги положення ст.59 ЦПК України щодо допустимості доказів, та враховуючи, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування /в даній ситуації - порушення норм і стандартів будівництва, з врахуванням того, що позивачу судом роз'яснювались наслідки невчинення процесуальних дій /а.с11/, і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд вважає, що самі по собі пояснення позивача стосовно допущених відповідачем порушень норм будівництва не є тими доказами, які дають суду підставу дійти висновку про обґрунтованість заявлених вимог і задоволення пред'явленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved