overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «МГЗ» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 9 099,60 грн. В обгрунтування позову представник позивача посилалась на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не оплачують комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 травня 2010 року заборгованість складає 9 099.60 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює тішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Але відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Маючи заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії станом на 01.05.2010р. в розмірі 9 099,60 грн., добровільно погасити борг відповідачі не бажають, чим завдають товариству матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Крім того, судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.02.2005 року з відповідачів було стягнуто 2698 грн. 08 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути, з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню у сумі 6 401 грн. 52 коп. Судом враховано, що прийнявши зобов`язання, відповідачі його не виконують, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 509, 510, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та державне мито на користь держави в розмірі 64,00 грн., в зв`язку з тим. що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010р. №43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-8). \~ \~ \~ \~ При таких обставинах суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «МГЗ» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 15 395,52 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилалась на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не оплачують комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 травня 2010 року заборгованість складає 15 395,52 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Але відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Маючи заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії станом на 01.05.2010р. в розмірі 15 395,52 грн., добровільно погасити борг відповідачі не бажають, чим завдають товариству матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Крім того, судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.07.2006 року з відповідачів було стягнуто 8 586 грн. 17 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 6 809 грн. 35 коп. Судом враховано, що прийнявши зобов`язання, відповідачі його не виконують, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 509, 510, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та державне мито на користь держави в розмірі 68,00 грн., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010р. №43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-7). При таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «МГЗ» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 8 665,89 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилалась на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не оплачують комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 травня 2010 року заборгованість складає 8 665,89 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Але відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Маючи заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії станом на 01.05.2010р. в розмірі 8 665,89 грн., добровільно погасити борг відповідачі не бажають, чим завдають товариству матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Судом враховано, що прийнявши зобов`язання, відповідачі його не виконують, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 509, 510, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та державне мито на користь держави в розмірі 86,65 грн., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010р. №43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-7). При таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «МГЗ» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 12 747,52 гри. В обгрунтування позову представник позивача посилалась на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не оплачують комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 травня 2010 року заборгованість складає 12 747,52 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Але відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Маючи заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії станом на 01.05.2010р. в розмірі 12 747,52 грн.. добровільно погасити борг відповідачі не бажають, чим завдають товариству матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Крім того, судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.04.2006 року з відповідачів було стягнуто 2158 грн. 82 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути, з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 10 588 грн. 70 коп. Судом враховано, що прийнявши зобов`язання, відповідачі його не виконують, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 509, 510, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та державне мито на користь держави в розмірі 106,00 грн.. в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010р. №43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-8). При таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

В липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «МГЗ» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 9 758,21 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилалась на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не оплачують комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01 травня 2010 року заборгованість складає 9 758,21 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Але відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Маючи заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії станом на 01.05.2010р. в розмірі 9 758,21 грн., добровільно погасити борг відповідачі не бажають, чим завдають товариству матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Крім того, судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.06.2006 року з відповідачів було стягнуто 2 256 грн. 79 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню у сумі 7 501 грн. 42 коп. Судом враховано, що прийнявши зобов`язання, відповідачі його не виконують, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 509, 510, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та державне мито на користь держави в розмірі 75,00 грн., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010р. №43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-8). При таких обставинах суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

Позивачка наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач до суду вдруге не з`явився, тому суд на підставі ст. 225 ЦПК України розглядає справу заочно. Вислухавши позивачку, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідач по справі в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. Враховує при цьому суд і положення ст.ст. 180, 182 СК України, які передбачають обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25 червня 1999 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації міста Запоріжжя, актовий запис № 150. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2005 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, ведення сумісного господарства та спільне життя, в зв`язку з тим, що відсутнє взаєморозуміння та мають різні погляди на життя.\~ На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , 1965 року народження, який зареєстрований 25 червня 1999 року відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації міста Запоріжжя, актовий запис № 150. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутністю та на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Взявши до уваги заяву позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 25 червня 1999 року знаходиться у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації міста Запоріжжя, актовий запис № 150. (а.с. 8) Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2005 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, ведення сумісного господарства та спільне життя, в зв`язку з тим, що відсутнє взаєморозуміння та мають різні погляди на життя.\~ Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленний до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2006 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Зазначила, що на час подання позову вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Вважала, що налагодження стосунків з відповідачем неможливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з грудня 2007 року вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Почуття любові і поваги до відповідача вона втратила, а тому її рішення про розірвання шлюбу є виваженим та таким, що відповідає її інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через консульство Посольства України в Ісламській республіці Іран надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнавав та просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з грудня 2007 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, сім`я існує формально, взаємопорозуміння між сторонами відсутне. Враховуючи викладене, вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, яка втратила почуття любові до відповідача. Майновий спір на час розгляду справи, між сторонами відсутній. За таких обставин, суд вважає збереження сім`ї неможливе, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про нарахування допомоги дитини війни, посилаючись на те, що він належить до соціальної категорії "Дитина війни", надавши відповідне посвідчення № 135474 від 28.11.2000 року і відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що набрав законної сили з 01. 01. 2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на підставі яких йому повинна була бути нарахована соціальна допомога. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, зокрема п.5.4. встановлено, що «законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняючи їх дію чи скасовувати їх, внаслідок скасування та обмеження права і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визначення їх не чинними мають використовуватися окремі закони». Разом з тим, відповідач в порушення вимог положенням ст.. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод та ст. 124 Конституції України, не здійснив нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії. Крім того свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протягом 2008-2009 років проводить нарахування та виплату соціальної допомоги не відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" в значно менших розмірах,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

12 липня 2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини доходу відповідача. Відповідач позов визнав, про що надав відповідну заяву. Згідно із частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 4 частини 3 статті 81 ЦПК України та пунктом 5 частини 1 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито. Згідно вказаних нормативних актів у справах про стягнення аліментів витрати на інформаційно-технічне забезпечення при зверненні до суду оплаті не підлягають і покладаються на сторони після розгляду справи судом, а від сплати судового збору позивач звільнена. У звязку з цим суд стягує з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved