Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивачка перебувала у шлюбі із гр..[PERSON] . 02.03.2010 року [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві. Позивачка являється інвалідом 1 групи, перебувала на утриманні померлого і тому звернулась до відповідача із заявою про оформлення відповідних страхових виплат на підставі Закону України «Про загальнообов»язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності» /далі Закон 1105/. Однак, відповідач відмовив їй у призначенні відповідних страхових виплат, посилаючись на те, що її померлий чоловік мав співмешканку , а позивачка не являється членом його сім»ї. Позивачка вказала на те, що відповідач необгрунтовано відмовив їй, так як вона перебувала у шлюбі із померлим із 1973 року, але в зв»язку зі станом здоров»я проживала із сім»єю свого сина, так як вона являється лежачою хворою вже 10 років і потребує особливого догляду, при цьому померлий чоловік утримував її , забезпечував їй лікування, сплачував комунальні послуги, приймав участь у її житті постійно. З цього приводу позивачка в поданій заяву просить суд визнати її та померлого [PERSON] однією сім»єю, визнати факт перебування її на утриманні та права на утримання від померлого на день його смерті, а також визнати за нею право на отримання відповідних страхових виплат у зв»язку зі смертю її чоловіка, що загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві. У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення по суті заявлених позовних вимог . Представник відповідача позов не визнав надав суду заперечення , посилаючись на те, що позивачка не являється членом сім»ї загиблого, так як він проживав із співмешканкою та не мав із позивачкою сімейних стосунків. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст..3 Сімейного Кодексу України, подружжя вважається сім»єю тоді, коли дружина та чоловік у зв»язку із навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду та з інших поважних причин проживають окремо. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб/ а.с. 7/ позивачка [PERSON] та загиблий [PERSON] дійно перебували у шлюбі з 13.04.1973 року. 02.03.2010 року [PERSON] загинув , внаслідок нещасного випадку на виробництві, що вбачається із копії свідоцтва про смерть та [PERSON] про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом /а.с.9-16/. Відповідно до ст.. Стаття 33 ЗУ 1105, право на страхові виплати у разі смерті потерпілого (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) Інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти 5)непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Згідно медичної довідки /а.с.7/та довідки МСЕК /а.с.8/ позивачка [PERSON] являється інвалідом 1 групи та самостійно пересуватися не може. Актом депутатського обстеження та довідками /а.с.35 -38/ підтверджується, що загиблий [PERSON] та позивачка [PERSON] були однією сім»єю, загиблий [PERSON] утримував свою дружину, яка є інвалідом, так як вона потребувала стороннього догляду, постійно придбав медичні препарати, сплачував комунальні послуги та знаходився в постійному контакті із своєю дружиною, при цьому вона мешкає із сім»єю свого сина, так як потребує особливого догляду, як лежача хвора. Згідно довідки ПФУ /а.с.40/, розмір пенсії позивачки складає 811 грн., тобто являється приближеним до мінімального розміру прожиткового мінімуму, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет на 2010 рік» . Тому, очевидно, що позивачка потребувала матеріальної допомоги і знаходилась на утримання свого чоловіка. При таких обставинах суд вважає, що позивачка та загиблий являлись однією сім»єю, були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки. При цьому суд зазначає, що відповідач при тому, що вказав про те, що загиблий мав співмешканку, не надав жодних доказів того, що загиблий не проживав зі свою дружиною. Виходячі із зазначеного суд вважає, що позивачка має право на одержання всіх видів страхових виплат, передбачених ЗУ «Про загальнообов»язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності», як член його сім»ї, дружина, яка являється інвалідом і знаходилась на його утриманні. На підставі викладеного, та

Outcome: approved