Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі відповідач не зареєстрована та не проживає але зобовязана своєчасно сплачувати платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію і ремонт житлового будинку, утримання прибудинкової території та плату за комунальні послуги, проте вказані платежі своєчасно та в повному обсязі не сплачує, внаслідок чого заборгованість станом на 01 квітня 2010 року складає 4\~477,60 грн. Посилаючись на те, що відповідач добровільно свої зобовязання не виконує, позивач просив стягнути заборгованість по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послугив розмірі 4\~477,60 грн., судові витрати та 2\~000,00 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послугив розмірі 4\~477,60 грн., три проценти річних 246,22 грн., 2\~231,02 грн. індексу інфляції, 2\~000,00 грн. витрат на правову допомогу,судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки борг сплачений в повному обсязі та розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно довідки (Форма № 3) № 478 від 24 квітня 2010 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Вагоноремонтник 1», в квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а. с. 8). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 липня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна, а саме: квартири [ADDRESS] (а. с. 9). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або закону. Згідно ст.ст.156, 162 ЖК України власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. В процесі розгляду справи було встановлено, що на момент розгляду справи заборгованість погашена. Як вбачається з наданих відповідачем квитанцій про сплату житлово-комунальних та інших послуг станом на липень 2010 року у відповідача існує передплата в розмірі 3 грн. 66 коп. (а. с. 37-40). Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1» про стягнення з відповідача заборгованості по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги не підлягають задоволенню. Стосовно вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми індексу інфляції в розмірі 2\~231,02 грн. та 3 проценти річних в розмірі 246,22 грн., суд приходить до висновку про те, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи стягнення заборгованості по платежам у рахунок покриття витрат на утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги не є грошовим зобовязанням. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2\~000 грн. судом враховується наступне. В судовому засіданні встановлено, що сума витрат на правову допомогу, яку позивач просить стягнути з відповідачів, становить 2\~000,00 гривень, передбачена умовами укладеного головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1»та адвокатом [PERSON] договору доручення від 28.04.2010 р. про надання правової допомоги. Адвокат [PERSON] представляє інтереси Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1» при розгляді даної справи в Дніпровському районному суді м. Києва на підставі зазначеного договору. На підставі довіреності від 28.04.2010р., наданої представником позивача, головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник 1»[PERSON] уповноважив фізичну особу - [PERSON] вести справу, в тому числі, в усіх судових установах з усіх питань, що стосуються захисту прав та інтересів. Факт сплати грошової суми 2\~000 грн. позивачем за надану йому правову допомогу підтверджується платіжним дорученням № 159 від 14.05.2010 року фізичної особи підприємця [PERSON] Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є адвокатом, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. З урахуванням положень Закону України «Про адвокатуру», суд вважає встановленим факт того, що [PERSON] є фахівцем в галузі права. Відповідно до п. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією при КМУ 01.10.1999 р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар, який має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтований за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару до уваги беруться такі фактори, як обсяг часу та роботи, які вимагаються для належного виконання доручення, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення для клієнта, роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт, особливі вимоги клієнта щодо строків виконання доручення, професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката, витрати адвоката, пов'язані з виконанням процесуальних дій у справі (копіювання документів, ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів тощо). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата допомоги адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та юридичною особою (адвокатським об'єднанням) чи безпосередньо адвокатом. Суд може, враховуючи обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час, зменшити розмір відшкодування цих витрат. Закону, про який йдеться у ст. 84 ЦПК України на даний час немає, розмір компенсації з урахуванням обставин конкретної справи, визначає суд відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави». Вказаною постановою КМУ передбачений граничний розмір компенсації на правову допомогу у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною - граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки адвокатом [PERSON] не надано доказів на підтвердження обсягу виконаних робіт, розрахунку часу, витраченого на надання правової допомоги позивачу в даній справі, не надано належних доказів отримання гонорару саме адвокатом [PERSON] (грошові кошти отримані фізичною особою підприємцем [PERSON] М.), суд вважає, що в стягнені з відповідача суми витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed