Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Охтирка про відшкодування за спеціальну медичну допомогу, перерахунок одноразової допомоги у звязку зі зміною відсотка ступеня втрати працездатності та відшкодування моральної шкоди мотивуючи свої вимоги тим, що вважає, що має право на допомогу за спеціальний медичний догляд за період з 12.07.2005 року по 01.09.2010 року в сумі, за його підрахунком, 32968грн. Окрім того, він не погоджується з розмірами виплаченої йому одноразової допомоги у звязку з ушкодженням здоровя на виробництві та вважає, що йому недоплачена така допомога в сумі 91292грн. у звязку зі зміною ступеню втрати працездатності. Просить також скоригувати зазначені суми відповідно до ст.34 ЗУ «Про оплату праці». До початку розгляду справи по суті позивач доповнив позовні вимоги та просив також стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої неправильним застосуванням відповідачем норм законодавства при нарахуванні йому відповідних страхових виплат та порушенням відповідачем його прав як інваліда, у розмірі 181400грн. (двісті мінімальних заробітних плат). В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись при цьому на те, що під час роботи на посаді майстра майстерні водопостачання ст.Смородине 03.11.1986 року під час виконання службових обовязків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму коліна. Рішенням Тростянецького районного суду від 21.09.2004 року був встановлений факт ушкодження здоровя на виробництві та на підставі даного рішення був складений акт форми Н-1 та призначені відповідні страхові виплати. Рішенням Тростянецького районного суду від 07.11.2007 року на його користь з відповідача була стягнута одноразова допомога у звязку з стійкою втратою працездатності в сумі 14628грн.94 коп., але 17.10.2008 року при повторному огляді МСЕК ступінь втрати працездатності йому було збільшено до 85%, а одноразова страхова сума 91292грн. не була відповідачем йому донарахована та виплачена. Окрім того, його дружина щоденно робить йому інєкції та масаж кілька разів на день, але відповідач відмовляється виплачувати йому допомогу на постійний спеціальний медичний догляд та за період з 12.07.2005 року по 01.09.2010 року за його підрахунком відповідач заборгував йому 32968грн. Такою бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 200 мінімальних заробітних плат та просить стягнути в сумі 181400грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», позивачу проводяться страхові виплати з 12.07.2005 року щомісячна грошова сума у звязку з стійкою втратою працездатності, витрати на постійний сторонній догляд щомісячно та витрати на побутове обслуговування щомісячно. Також двічі на рік позивачу здійснюється фінансування витрат на лікарські засоби. Окрім того, на підставі рішення Тростянецького районного суду від 07.11.2007 року позивачу була виплачена одноразова допомога у звязку з стійкою втратою працездатності в сумі 14628грн.94коп. Дана допомога носить одноразовий характер та не може бути призначена повторно у звязку зі збільшенням відсотка втрати працездатності. Щодо допомоги на спеціальне медичне обслуговування, то такий вид допомоги висновком МСЕК позивачу встановлений не був, а тому підстав для його призначення [PERSON] не має. Щодо позивача [PERSON] діяв у відповідності з вимогами діючого законодавства, його прав не порушував, а тому відсутні й підстави для відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного сулу від 21.09.2004 року позивачу встановлено факт ушкодження здоровя на виробництві внаслідок нещасного випадку, який стався з ним 03.11.1986 року під час виконання ним трудових обовязків у майстерні водопостачання ст.Смородино Південної залізниці, під час якого йому було травмовано лівий колінний суглоб та ліве стегно. Ухвалою Тростянецького районного суду від 05.05.2005 року зобовязано СТГО Південна залізниця в особі його структурного підрозділу Сумської дирекції залізничних перевезень прийняти рішення як підставу для складання акту форми Н-1, такий акт був складений та 12.07.2005 року [PERSON] встановлено 45% втрати професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом. З 12.07.2005 року позивачу призначені щомісячні страхові виплати в разі часткової втрати працездатності та виплати на медичну та соціальну допомогу. Згідно рішення Тростянецького районного суду від 07.11.2007 року з відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Суми на користь [PERSON] стягнуто 14628грн.94коп. одноразової допомоги у разі стійкої втрати працездатності та 450грн. витрат на юридичну допомогу (а.с.26-28). 17.10.2008 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 85% у звязку з травмою, отриманою 03.11.1986 року, та визначено, що він потребує лікувальні засоби для амбулаторного лікування, потребує постійного стороннього догляду та побутового обслуговування (а.с.5). Як вбачається з матеріалів особової справи [PERSON], наданої для огляду представником відповідача, позивачу з часу складання акту форми Н-1 та встановлення ступеня втрати професійної працездатності призначалися встановлені законом види виплат, а саме витрати на лікарські засоби, витрати на постійний сторонній догляд та витрати на побутове обслуговування та щомісячна страхова сума. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда [PERSON], в розділі «медична реабілітація» зазначена потреба в амбулаторному лікуванні 1-2 рази на рік, потреба у спеціальному медичному догляді йому не встановлена (а.с.36-41). Як вбачається з відповіді обласного комунального закладу «Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи» на імя позивача, йому розяснено, що у його випадку, враховуючи стан здоровя, характер патології та необхідність проведення медичних маніпуляцій за потребою (курсове лікування) спеціальний медичний догляд не призначається (а.с.7-8). Відповідно до ст.13 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Відповідно до ст.28 цього ж закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 6) страхових витрат на соціальну та медичну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.34 цього ж закону, у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до [PERSON]. У разі коли при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків. Враховуючи, що ступінь втрати професійної працездатності позивачу був збільшений не у звязку з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, він не має права на повторне отримання одноразової страхової виплати та його вимоги в цій частині є безпідставними. Відповідно до ч.4 ст.34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Позивачу висновком МСЕК не визначена потреба у спеціальному медичному догляді, а тому підстав для призначення такого виду допомоги відповідач не має, отже в цій частині вимоги позивача також є необґрунтованими. Таким чином, всі страхові виплати позивачу встановлені та проводяться відповідачем відповідно до законодавства, судом не встановлено порушення відповідачем законних позивача, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed