Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

У березні 2010 року до суду звернулося ПАТ "Банк" [PERSON] та Кредит"" з вказаним позовом. Позивач зазначав, що між ВАТ "Банк" [PERSON] та Кредит"" ( надалі у зв'язку з реорганізацією - публічне акціонерне товариство) та [PERSON] 05 червня 2007 року було укладено кредитний договір № 7\-06-07, згідно п.1.1 якого позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 31 317 доларів США строком до 05 червня 2014 року. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та пені за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 7\-06-07 від 05 червня 2007 року, яка станом на 22 березня 2010 року становить 363 441,13 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 22 871, 71 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 3805, 19 доларів США, пеня по простроченим щомісячним платежам у розмірі 151087,67 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ "Банк" [PERSON] та Кредит"" - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Відмовився від збільшення позовних вимог, оскільки борг станом на день розгляду справи збільшився. Підтвердив нарахування пені за межами однорічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, посилаючись на відсутність коштів для сплати боргу. Крім того, просив застосувати строки позовної давності до позовної вимоги щодо стягнення пені. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1,2 ст. 258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); 4) у зв'язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); 6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу). Згідно ст. 259 цього Кодексу Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Судом достовірно встановлено, що між позивачем ВАТ "Банк" [PERSON] та Кредит"" (надалі ПАТ ) та [PERSON] 05 червня 2007 року було укладено кредитний договір № 7\-06-07, на виконання якого згідно п.1.1 цього договору позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 31 317 доларів США строком до 05 червня 2014 року. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків та пені за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав. З 21 січня 2009 року відповідач [PERSON] перестав своєчасно сплачувати кошти у погашення кредиту та відсотки і пеня. Станом на 22 березня 2009 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 363 441,13 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 22 871, 71 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 3805, 19 доларів США, пеня по простроченим щомісячним платежам у розмірі 151087,67 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем [PERSON] банку не сплачена. Суд враховує, що загальна сума заборгованості станом на день розгляду справи, як постає з пояснень представника позивача збільшилася, але представник позивача відмовився від заявлення збільшення позовних вимог, незважаючи на відповідне роз'яснення суду. Позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 3679,80 грн., нарахованої за несплату платежів у лютому 2009 року за січень 2009 року та у березні 2009 року за лютий 2009 року у зв'язку з пропуском однорічного строку позовної давності. Суд вважає, що сторони не мають спору з приводу розрахунку заборгованості за кредитним договором, обчисленої станом на 22 березня 2010 року на загальну суму 359761,33 (363 441,13 3679,80) грн. При цьому суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] не заперечував щодо розмірів заборгованості і відмовився заявляти клопотання про призначення судової економічної експертизи щодо визначення розмірів заборгованості. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 22 березня 2010 року по кредитному договору № 7/ АV4-06-07 від 05 червня 2007 року в розмірі 359761,33 грн. та у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1700 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: partial