Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

22.06.2010 р. ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 28.01.2008 р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір строком дії до 28.01.2010 р., за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10000,00 грн., а той зобовязався вчасно сплачувати суму отриманого кредиту та відсотки за користування кредитом. 17.07.2008 р. була укладена додаткова угода № 1 про зміну умов кредитного договору від 28.01.2008 р. на збільшення розміру ліміту до 17000,00 грн., а відповідач зобовязався погашати кредит щомісячно до 20 числа кожного місяця та сплачувати нараховані відсотки у розмірі - 5 % від залишку заборгованості. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов Договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів, за порушення строків повернення кредитної заборгованості передбачена сплата пені. Однак в обумовлені договором про кредит строки [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку, у звязку з чим станом на 14.06.2010 р. у нього утворилася заборгованість в загальній сумі 12178,80 грн. В добровільному порядку відповідач не погашає борг, не дивлячись на неодноразові нагадування зі сторони банку. Представник ВАТ «[PERSON] Аваль» позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. З наданою банком сумою заборгованості погоджується. Суд, заслухавши доводи представника позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/82/5434/87895 строком дії з 28.01.2008 р. до 28.01.2010 р. Відповідно до умов Договору банк видав позичальнику кредит в сумі 10000,00 грн. зі сплатою 29,9 % річних. 17.07.2008 р. була укладена додаткова угода № 1 про зміну умов кредитного договору від 28.01.2008 р. на збільшення розміру ліміту до 17000,00 грн. Позичальник зобовязався погашати кредит щомісячно до 20 числа кожного місяця та сплачувати нараховані відсотки у розмірі - 5 % від залишку заборгованості. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов Договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів, за порушення строків повернення кредитної заборгованості передбачена сплата пені. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення боржником зобовязання несвоєчасного виконання - він повинен сплатити кредиторові пеню (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Всупереч зазначеним вимогам [PERSON] порушував умови п. 2.3 Договору, не виконує свої зобовязання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. За таких обставин суд визнає вимоги позивача про необхідність повного погашення боргу по кредиту, процентів та пені законними, що ґрунтуються на нормах ст. 526, 530, 549, 1046, 1049, 1050 та 1054 ЦК України та умовах кредитного договору від 28.01.2008 р. № 010/82/5434/87895. Станом на 14.06.2010 р. загальна сума боргу складає 12178 грн. 80 коп., а також у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сума понесених та документально підтверджених судових витрат сплата державного мита в сумі 121,79 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved