Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про стягнення недоплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни, за 2007 рік, посилаючись на те, що вона являється дитиною війни відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а тому в силу ст. 6 вищезазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку відповідач в добровільному порядку їй не виплачує. В позовній заяві позивачка просила справу розглянути без її участі. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, натомість подав заяву, де зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Судом встановлено, що позивачка, [INFO], є громадянкою України та станом на 02 вересня 1945 року їй було менше 18 років. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи паспортними даними позивачки та відповідним штампом в пенсійному посвідченні. В силу ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом України від 19 грудня 2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік, зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, та статтею 111 встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України ..Пре Державний бюджет України на 200 рік" ~сд: зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Таким чином, з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року „Про Дегжавннй бюджет України на 2007 рік, як такі, що прийняті пізніше в часі, у звязку з мати пріоритет порівняно із спеціальною нормою етапе:-; ? Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Після прийняття 09 липня 2007 року Констатуй ілнжч: Судом України знпдезазначеного рішення знову почали діяти положення статті б 3 нзеону України „Про соціальний захист дітей війни, тобто з цього часу відновлено нрззо на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Таким чином, право на отримання зазначеної надбавки у позивачки виникло з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно. З врахуванням викладеного, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі щодо відмови позиванні у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії не відповідають вищезазначеним нормативним положенням, а тому їх слід визнати незаконними. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка пре сала поновити їй строк звернення до суду за захистом свого порушеного права. Однак, виходячи з положень ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпеченні; . ; уми пенсій, не отримані своєчасно з вину органу, що призначає або виплачує пенсі;. виплачується за минулий час без обмежень будь-яким строком. Таким чином, ттьохрічний строк звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України, у даному випадку не застосовується.

Outcome: partial