Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бучацької РДА про визнання дій протиправними стягнення несплаченої суми щорічної грошової допомоги інвалідам війни за 2009 рік в сумі 3554 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він визнаний інвалідом війни 2 гр. [PERSON] до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня йому повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Однак всупереч вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» постановою Кабінету Міністрів України № 211 дія норми ч.5 ст.13 названого Закону була призупинена та розмір щорічної допомоги інвалідам війни 2 групи зменшено до 430 гри, які йому виплачено. Таким чином, на його думку у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суми виплат мала складати у 2009 році 3984 грн. (498х8), що явилось підставою звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав заперечення, де просить справу розглядати у його відсутності, та вказав, що управління праці та соціального захисту населення Бучацької райдержадміністрації заперечує проти позовних вимог, виходячи з наступного: ч.5 ст.12,13,14,15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено щорічно до 5 травня виплачувати ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність цього Закону, разову грошову допомогу у кратному співвідношенні до розміру мінімальної пенсії за віком. Ст. 17 цього Закону чітко зазначено, що фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету, тому розміри щорічної разової допомоги встановлювалися в 2009 році, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету. Позивач одержав 430 грн. Вищезазначену грошову допомогу у розмірі, що перевищує суму, зазначену в Законі України « Про державний бюджет» на відповідний рік, не може бути виплачено. Крім того, згідно ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при розрахунку розміру щорічної грошової допомоги ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність цього Закону. З врахуванням вищевказаного просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступних підстав: Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено про те, що [PERSON] є інвалідом війни 2 гр., що підтверджується посвідченням серії Б № 256751, виданого 26.06.2007 року управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації в Тернопільській області. Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що позивачу щорічно до 5 травня повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Статтею 17-1 цього закону передбачено, що такі виплати в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюються органами праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Порядок застосування Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у 2009 році був визначений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 р., тобто, на підставі підзаконного нормативно-правового акту, який суперечить вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», що у відповідності до конституційних положень про пріоритетність законів має вищу юридичну силу, оскільки підзаконні нормативні акти повинні прийматися виключно на підставі закону, у відповідності до нього та для його виконання. Згідно цієї постанови позивачу було виплачено у встановленому розмірі допомогу, яка є одноразовою і перерахунку не підлягає. Позивачу, згідно відзиву відповідача від 21.08.2010 року, фактично було виплачено допомогу у 2009 році 430 грн., виходячи з розміру одноразової допомоги установленої відповідним законом про Державний бюджет на 2009 рік. [PERSON] до ст.ст.19,22 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно чинного законодавства у разі невідповідності правового акту закону України, суд застосовує законодавство, що має вищу юридичну силу. Що стосується вимоги про визнання дій відповідача неправомірними, то суд вважає, що позивач мав на увазі бездіяльність відповідача у відмові провести йому перерахунок разової грошової допомоги в розмірі десяти мінімальних пенсій. Суд не приймає до уваги аргумент відповідача щодо бюджетних асигнувань, оскільки відсутність коштів не позбавляє учасника війни права на одержання допомоги до 5 травня, закон не містить положень про обмеження виплати такої допомоги в залежності від того, чи передбачені видатки з Державного бюджету на проведення відповідних виплат. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто, посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не може бути прийняте судом до уваги. Разом з тим прохання позивача щодо стягнення із управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації одноразової допомоги у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягає задоволенню, оскільки така виплата йому не була нарахована, а суд не може перебрати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. Таким чином, суд приходить до висновку, що разова допомога позивачу має бути виплачена у розмірі передбаченому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що необхідно зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок допомоги, відповідно ч.5 до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплаченої як інваліду 2 групи до 5 травня, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком. На підставі викладеного,

Outcome: partial