Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

07 жовтня 2010 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 28.09.2006 р. працювала у відповідача на посаді оператора компютерного набору. Вказала, що 02 серпня 2010 р., наказом начальника Новоодеського РВ від 27 липня 2010 р. до її відома доведено наказ начальника УМВС області від 27 липня 2010 р. № 453 «Про затвердження переліку змін у штатах УМВС України в Миколаївській області» щодо скорочення посади, яку вона займає. 04 жовтня 2010 р. позивача ознайомлено з наказом начальника Новоодеського РВ від 02 жовтня 2010 р. № 36 про звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП (скорочення чисельності або штату працівників) на виконання вимог вищезгаданого наказу начальника УМВС області. Вважає наказ та звільнення з посади незаконним посилаючись на наступне. У наказі начальника УМВС області йшла мова про скорочення посади оператора електронно-обчислювальних машин, а не оператора компютерного набору, з якої її звільнили. У порушення вимог ст. 49-2 КЗпП відповідач не попередив її про дату звільнення з роботи. Порушуючи вимоги ст. 55 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних і міських голів» її як кандидата у депутати звільнено з роботи під час передвиборної компанії. Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника Новоодеського РВ від 02.10.2010 р. № 36, поновити її на посаді оператора компютерного набору і стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також заподіяну моральну шкоду в сумі 2\~000 грн. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача і третя особа заявлені вимоги не визнали, і просили в їх задоволенні відмовити. Спростовуючи вимоги позивача вказали, що вона своєчасно за два місяці попереджена про вивільнення і звільнена з роботи через 62 дня після попередження, а саме, 02.10.2010 р. в день її виходу на роботу після лікарняного. Позивач своєчасно не попередила про те, що вона на момент звільнення є зареєстрованою кандидатом в депутати, а повідомила про це лише 04.10.2010 р., в день отримання трудової книжки, коли вже була звільненою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 28 вересня 2006 р. працювала на посаді оператора компютерного набору Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївської області за вольним наймом, з пятиденним робочим тижнем (а. с. 6, 7, 20). Наказом начальника управління МВС України в Миколаївській області від 27 липня 2010 р. за № 453 «Про затвердження переліку змін у штатах УМВС області» вирішено скоротити посаду оператора електронно-обчислювальних машин Новоодеського РВ УМВС області (а. с. 21, 22). 02 серпня 2010 р., наказом начальника Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївської області за № 119, до відома [PERSON] доведено вимоги вищезгаданого наказу начальника управління МВС області про скорочення посади оператора компютерного набору (а. с. 23). За правилами ст. 253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частини 3, 5 ст. 254 ЦК). Отже, 04 жовтня 2010 р. є той строк, з якого позивач з дотриманням двомісячного строку з дня попередження, повинна бути звільнена з роботи, оскільки 03.10.2010 р. припадає на неділю, тобто неробочий день. Проте, 02 жовтня 2010 р. наказом начальника Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївської області за № 36, [PERSON], з цієї ж дати, звільнено із займаної посади оператора компютерного набору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП (скорочення чисельності або штату працівників) (а. с. 6, 24). Крім того, судом зясовано, що 01 жовтня 2010 р. позивач зареєстрована кандидатом в депутати Новосафронівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, про що нею, 04 жовтня 2010 р., тобто в перший робочий день після вихідного, письмово поінформовано керівництво райвідділу (а. с. 4, 5, 36). Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних і міських голів» від 10.07.2010 р. № 2487-VI, кандидат у депутати, кандидат на посаду сільського, селищного, міського голови під час передвиборної агітації не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу (крім випадків ліквідації). Таким чином, відповідач передчасно, тобто незаконно звільнив позивача з роботи у її вихідний день та під час проведення передвиборної агітації у порушення вимог вищезгаданого Закону. Крім цього, судом встановлено, що відповідач вирішуючи питання про звільнення з роботи позивача не виконав обовязок покладений на нього ст. 40 КЗпП, і не запропонував позивачці вільні посади, на яких вона могла б працювати відповідно до її фаху та кваліфікації. Наявність такої посади підтверджується довідкою Новоодеського районного центру зайнятості, з якої випливає, що 07 липня 2010 р. Новоодеський РВ подав до цієї установи запит на вакансію оператора компютерного набору, яку підтверджував щомісячно до 01 жовтня 2010 р. включно (а. с. 13, 28). В силу ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обчислення середньої заробітної плати, у випадку вимушеного прогулу, здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р.). Отже враховуючи заробітну плату позивача за останні повні два місяці перед звільненням (серпень-вересень 2010 р.), яка складає відповідно 1285,82 грн і 1383,50 грн, а також беручи до уваги, що кількість днів вимушеного прогулу позивача складає 16 днів (з 04.10.2010 р. по 25.10.2010 р.), позивачу належить до виплати 993,28 грн, виходячи з такого розрахунку: 1285,82 грн + 1383,50 грн = 2669,32 грн; 2669,32 : 43 = 62,08 грн; де: 43 кількість робочих днів у серпні-вересні 2010 р.; 62,08 грн одноденний заробіток позивача; 62,08 грн х 16 днів = 993,28 грн. Незважаючи на те, що трудові права позивача порушені, ураховуючи незначну тривалість моральних страждань, суд вважає, що поновлення на роботі і стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу буде достатньою компенсацією заподіяної останній моральної шкоди. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про неможливість поновлення [PERSON] на спірній посаді, так як її не існує з приводу скорочення, оскільки ця обставина не є підставою для відмови позивачу у заявлених вимогах при встановленні порушення її трудових прав. Посилання відповідача на те, що позивач працювала на посаді оператора компютерного набору за рахунок посади оператора електронно-обчислювальних машин не відповідає дійсності. Так, наказом начальника управління МВС України в Миколаївській області від 14.09.2007 р. за № 473 затверджено штатний розклад Новоодеського РВ, яким, зокрема, скорочено посаду оператора компютерного набору і введено посаду оператора електронно-обчислювальних машин (а. с. 40-43). Судом встановлено, що даний наказ відповідно до вимог трудового законодавства Новоодеським РВ не виконано. Позивач продовжувала працювати у відповідача на посаді оператора компютерного набору без зміни умов праці, про що свідчить ознайомлення її з відповідними функціональними обовязками в 2008 і 2010 роках та попередження і звільнення її саме з цієї посади, а не іншої (а. с. 27, 37). Згідно вимог ст. 367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 88 ЦПК України з Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївської області слід стягнути на користь Держави судові витрати по справі в розмірі 120 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: partial