overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 2 грудня 1998 року між нею та відповідачем у відділі РАГС виконкому Полтавської міської ради був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В звязку з тим, що стосунки між ними погіршились внаслідок несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння та довіри, їх сімя розпалась остаточно, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Вказувала, що шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені в грудні 2009 року. Причиною розпаду їх сімї стало те, що в них з чоловіком несумісні характери, відсутнє взаєморозуміння та довіра. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно і на примирення вона не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, на примирення не згодний. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 2 грудня 1998 року між сторонами у відділі РАГС виконкому Полтавської міської ради був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Несумісні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри фактично призвели до розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені в грудні 2009 року. Спір щодо розподілу майна та місця проживання дитини відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати із [PERSON] щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], 27 вересня 2004 року в розмірі чверті доходу відповідача до досягнення донькою повноліття. Позивач посилається на ті обставини, що з відповідачем не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча може надавати таку допомогу, оскільки має місце праці і стабільний заробіток. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просить задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач позов визнав і пояснив, що погоджується надавати кошти на утримання дитини у вказаному позивачем розмірі. При цьому у нього немає на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб. Заслухавши в судовому засіданні доводи сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO] року народження, яка в даний час проживає з позивачем. Наведені факти підтверджуються в судовому засіданні: поясненням сторін; Свідоцтвом про одруження серії І - НМ №102599 від 24 жовтня 2003 року; Свідоцтвом про народження серії І - НМ №218929 від 05 жовтня 2004 року; довідкою Галицької міської ради №641 від 07 жовтня 2010 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено стягнення аліментів у частці від заробітку платника аліментів. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі чверті від його доходу щомісячно, оскільки відповідач має постійне місце праці, стабільний заробіток, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу у частці від заробітку. Також у відповідача немає на утриманні інших непрацездатних осіб. Про вказані обставини відповідач повідомив в судовому засіданні. Суд вважає, що визнання відповідачем в судовому засіданні позивних вимог не суперечить закону і не порушує прав чи законних інтересів інших осіб. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни. За постановою Кролевецького районного суду від 22 липня 2009року, було визнано протиправною бездіяльність управлінння ПФУ в Кролевецькому районі щодо не нарахування та не виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни і зобовязано нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком по травень 2009 року включно. Однак, починаючи з червня 2009 року і до цього часу відповідач продовжує ігнорувати вимогу Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і з 1 червня 2009 року виплачує підвищення до пенсії в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, чим порушує гарантовані державою права на соціальний захист. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] В позовній заяві вона зіслалася на те, що 27 Л 0.2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 08. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними припинено з 2006 року. Спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є те, що під час спільного проживання в стосунках між ними виникла неприязнь, яка з часом перетворилася в психологічну несумісність. Сімя розпалася та відновлена бути не може. Позивачка просить шлюб розірвати. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження серії І-КИ № 235903 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 жовтня 2004 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 08. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Як вбачається із копії свідоцтва про народження дитини І-КИ № 279346 від 30.11.2004 року виданого виконкомом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Із матеріалів справи видно, що сімя розпалася через психологічну несумісність. Спільне проживання між сторонами припинено з 2006 року. Спільне господарство не ведеться. Вжиття заходів з метою збереження сімї не ефективне. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.110 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON]. В позовній заяві вона зіслалася на те, що з 29 грудня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції, актовий запис № 841. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними припинено з серпня 2009 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Просить суд позов задовольнити. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст.224 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON], який не зявився в судове засідання не повідомивши причини неявки. Про час та день слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що відповідно до свідоцтва про одруження серія І-ЖС № 036108 зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] одружились 29.12.2001 року (актовий запис № 841). (а.с.2) З свідоцтва про народження серія 1-ЖС № 149398 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя Україна, [PERSON], [INFO] являється донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.2); У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. на користь держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

13 липня 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 25 липня 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на життя, права та обовязки подружжя. З 01 травня 2009 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та вони почали проживати окремо. Спору про поділ спільного майна немає. Питання про місце проживання дитини вирішено син проживає з позивачкою. А тому [PERSON] просить суд розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб. Позивачка в судове засідання зявилася, позов підтримала та просила суд задовольнити його, так як примирення між нею та відповідачем неможливе, їх сімя розпалася остаточно, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, з відповідачем вони спільно не проживають з 01 травня 2009 року, а тому просила суд розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав, суду пояснив, що спільно з позивачкою тривалий час вони не проживають однією сімєю, збереження їх сімї неможливе, а тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи, враховуючи пояснення позивачки, відповідачки суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, так як відповідно до ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що 25 липня 2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим повторно 04 лютого 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції серія І ФП № 090481 /а.с.7/; шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені з 01 травня 2009 року та з цього часу подружжя проживає окремо, спору про поділ майна між сторонами немає, сторони мають від шлюбу одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим 29 вересня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції серії І ФП № 169631 /а.с.5/, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе, так як їх сімя остаточно розпалась, спільне господарство ними не ведеться, питання щодо утримання та визначення місця проживання неповнолітньої дитини вирішено в добровільному порядку, а саме син залишається з позивачкою, а тому [PERSON] в категоричній формі наполягає на задоволенні позову, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку про те, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача, а позивачку звільнити від його сплати. Тому на підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом\~до про визнання права власності на Стрілецько\~Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинно реконструйоване приміщення хімпункту та самочинно збудоване приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 грудня 2004 року у відповідності до договору дарування набув права власності на приміщення хімпункту, що розташоване в с.Стрілецький Кут по вул. Чернівецькій,7Б Кіцманського району Чернівецької області. У відповідності до рішення 13 квітня 2005 року № 70/04 Виконавчого комітету Стрілецько\~Кутської сільської ради отримав дозвіл на реконструкцію будівлі хімпункту. Також 08 липня 2005 року у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 622060, позивач набув права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована в с.Стрілецький Кут вул. Садова,7Б Кіцманського району Чернівецької області. З 2005 по 2009 роки [PERSON] без належно затвердженого проекту та дозволу було самовільно реконструйовано приміщення хімпункту та самовільно збудовано приміщення цеху, які ніяким чином не порушують права інших осіб,\~а тому просив позов задовольнити. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі позов визнали повністю та не заперечують проти його задоволення. Згідно із ч. 4\~ст. 130 ЦПК України\~ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст.\~316,\~328,\~376,\~392,\~377,\~1299 ЦК України\~та\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що останній являється батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач утриманням, вихованням та навчанням дитини не займається, матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, хоча він має таку можливість, оскільки є працездатним та інших утриманців у нього немає, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання\~сина\~в розмірі по 270 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач визнав заявлені вимоги у визначеному позивачкою розмірі. Згідно із ч. 4\~ст. 130 ЦПК України\~ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Суд виходячи виключно з інтересів малолітніх дітей, вважає, що відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося, подружжя має різні характери, різні погляди на життя. З травня 2010 року подружжя припинило шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила його задовольнити надавши суду заяву. Відповідач позов визнав повністю з підстав наведених вище та просив його задовольнити надавши суду заяву. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.01.2009 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 08 (а.с. 5). Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалося, подружжя має різні характери, різні погляди на життя. З 2010 року подружжя припинило шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сімя сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. З, 4 ст. 130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового, розгляду суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейському суду. Ухвалення в судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 174, 175 ЦПК України. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК Україні у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося, подружжя має різні характери, різні погляди на життя. З початку 2009 року подружжя припинило шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила його задовольнити надавши суду заяву. Відповідач позов визнав повністю з підстав наведених вище та просив його . задовольнити надавши суду заяву. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31.05.1991 року, зареєстрованому у Палаці одруження «Дарницький» м. Києва, актовий запис № 991 та видано свідоцтво про одруження серії IV БК № 429291 (а.с. 5). Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалося, подружжя має різні характери, різні погляди на життя. З 2009 року подружжя припинило шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сімя сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. З, 4 ст. 130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду. Ухвалення в судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться! в порядку, встановленому ст. ст. 174, 175 ЦПК України. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача і просить суд постановити рішення, відповідно до якого стягувати з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON], 17.03.2006року народження та Назарія, [INFO] в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що діти знаходиться на її утриманні. Відповідач не виховує дітей, жодної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює, а тому вона змушена звернутись із даним позовом до суду. У судовому засіданні позивачка просила суд позов задоволити та постановити рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та згідний сплачувати 1/3 частини із всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття та не заперечував проти постановлення рішення у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши усі зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 ч.З СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони 20.02.2004 р у Станківській сільсікій раді Стрийського району уклали шлюб, актовий запис №5. За час спільного проживання у них народилося двоє синів [PERSON], 17.03.2006року народження та Назарій, [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач жодної допомоги дружині та коштів на утримання дітей не надає, проте він зобов'язаний утримувати синів, а тому позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення частково. Судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved