Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до суду з наведеним позовом до суду й просила стягнути з ВАТ КБ «Надра» 135 869,67 грн.. 16.04.2010 року свої вимоги уточнила й просила стягнути з відповідача на її користь 286 220,82 грн. Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що між нею та ВАТ КБ «Надра» був укладений депозитний договір № 649109 від 07.10.2008 р. строком на 12 міс. З процентною ставкою в розмірі 21% річних. Для отримання процентів по депозитному вкладу був відкритий картковий рахунок, але ВАТ КБ «Надра» порушив п. 4.4 Договору, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 612, 629, ч.і ст.1061 ЦК України та своєчасно не виплатив нараховані за депозитним вкладом проценти за січень-серпень 2009 року. Згідно умов договору за період з 30.12.2008р. по 4.08.2009р. відповідач мав сплатити 171 263 грн. 05 коп. Фактично за цей період було сплачено 52 564 грн. 71 коп., що підтверджується поточним звітом за операціями по поточному рахунку з 01.01.2009р. по 04.08.2009р. Тобто заборгованість банку за невиплаченими процентами за вказаний період становить 118 698 грн. 34 коп. Також, посилаючись на ст. 625 та ч.2 ст. 1214 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання та безпідставного збереження грошей, просив стягнути з відповідача 3% річних за неправомірне користування грошима за період 29.01.2009 року по 26.04.2010 року в сумі 3666,72 грн., за безпідставне збереження грошей -процентів по вкладу за період з 29.01.2009 року по 26.04.2010 року в сумі 25 666,82 грн. Інфляційні за період з 29.01.2009 року по 31.03.2010 року в сумі 13 2 11,59 грн., 21% Крім цього, у зв'язку з невиконанням її розпорядження від 17.12.2009 року про переказ 1 249 773,47 грн. на її рахунок в іншому банку, [PERSON] посилаючись на п. З ст. 1068 ЦК України, просить стягнути з відповідача за період з 17.12.2009р. по 26.04.2010р. пеню в сумі 124 977,35 грн. та судові витрати. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2010р. в задоволенні позову [PERSON] до ВАТ КБ «Надра» відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу на новий розгляд, або винести рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Незаконність судового рішення апелянт пов'язує з порушенням судом норм процесуального та матеріального права. На думку апелянта, порушення норм процесуального права полягає в тому, що суд першої інстанції прийняв докази, подані відповідачем з порушенням вимог ч.і ст. 131 ЦПК України, і, при цьому, не з'ясував будь-яких поважних причин пропуску строків їх подання, та послався на них при ухваленні оскаржуваного рішення. Крім того, відповідач не подав до місцевого суду докази - постанови Національного Банку України, на які він посилався як на підставу своїх заперечень відповідно до вимог ст. 60 ЦПК. В порушення вимог ст.138 ЦПК України відповідачем не подавалися оригінали письмових доказів, а тому висновки суду не ґрунтуються на оригіналах доказів досліджених у судовому засіданні. Апелянт зазначає, що постанови Національного Банку України не можуть бути застосовані для регулювання спірних правовідносин, оскільки вони не зареєстровані в Міністерстві юстиції, а тому не набули чинності. Судом не було застосовано норму матеріального права - ч.4 ст.85 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», якою передбачено, що мораторій не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що виникли у зв'язку з зобов'язанням банку під час здійснення тимчасової адміністрації. Тому апелянт вважає, що його вимоги, які виникли із депозитного договору по виплаті процентів після 10.02.2009р., мораторій не застосовується. Також суд не врахував положення ст. 536, ч.2 ст. 1214 ЦК України, якими передбачений обов'язок боржника сплачувати проценти за користування коштами. Апелянт вказує, що рішення апеляційного суду від 04.08.2010 року, на яке послався суд відмовляючи у задоволенні позову, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення (виплату чи отримання процентів) оскільки ним не отримані відсотки по картковому рахунку, а рішенням апеляційного суду не встановлено, що він їх отримав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду 1 інстанції з наступних підстав. По справі встановлено, що 07.10.2008 року між сторонами по справі було укладено договір строкового банківського вкладу № 649109 „Мій вибір", оформленого в рамках пакету послуг ПП "Базовий +„ № 1353058 відповідно до якого [PERSON] внесла грошову суму вкладу в розмірі 1 365 500 грн., строком на 12 місяців, з процентною ставкою - 21% річних. 23 грудня 2008 року позивачка звернулась до банку з заявою про перегляд процентної ставки в сторону збільшення до 25% річних або дострокове розірвання договору та повернення коштів, але в задоволенні її заяви банк відмовив. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2009 року позов [PERSON] до ВАТ КБ «Надра» задоволено, достроково розірвано договір банківського вкладу № 649109 від 07.10. 2008 року, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] 1 365 500 грн. банківського вкладу. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 4.08.2009 року рішення Деснянського суду Чернігівської області від 21.05.2009 року в частині стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] суми банківського вкладу по договору строкового банківського вкладу № 649109 від 07.10.2008 року змінено, зменшено суму стягнення з 1 365 500 грн. до І 135 035 грн.58 коп. - суми, що має бути виплачена банком з урахуванням утриманих відсотків, які були нараховані і перераховані вкладнику на його поточний (картковий) рахунок. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд 1 інстанції виходив з того, що наведеним рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 4.08.2009 року було зменшено суму стягнення з 1 365 500 грн. до 1 135 035 грн.58 коп., так як апеляційний суд прийшов до висновку, що при достроковому поверненні вкладу та розірванні дії договору, згідно п.4.5.1. депозитного договору, розмір процентної ставки за користуванням вкладом становить 0,1 %, і якщо сума раніше нарахованих та сплачених банком процентів перевищує суму процентів, що належить до виплати вкладнику, банк утримує різницю між цими сумами в момент дострокового повернення вкладу та, що вкладник може отримати нараховані проценти з наступного дня після їх нарахування. Крім того, Правлінням НБУ в ВАТ КБ «Надра» призначено тимчасового адміністратора та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому відповідно до ст. 35 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» неустойка (штраф, пеня) та інші санкції в цей період не нараховуються. Проте повністю з наведеним висновком суду 1 інстанції погодитись не можна наступних підстав. Так, дійсно рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 4.08.2009 року було зменшено стягнення суми вкладу з банка на користь позивачки з 1 365 500 грн. до 1 135 035 грн.58 коп., оскільки суд відняв від суми вкладу суму раніше, до дострокового розірвання договору, нарахованих і перерахованих позивачу відсотків на його поточний (картковий) рахунок. (1 365 500 грн. - 1 135 035 грн.58 коп. = 230 464 грн.42 коп.) Згідно наданих відповідачем поточних звітів за операціями по поточному (картковому) рахунку банк щомісячно нараховував та перераховував суми процентів за користування вкладом на картковий рахунок - [PERSON]. Станом на 04.08. 2009 року позивачка отримала з поточному (картковому) рахунку 53 680 грн., а станом на 15.02.2010 року - 93069 грн. /а.с. 9, 70,71/ Решту суми, в порушення банком п. 4,4 договору, який передбачає, що вкладник може отримати нараховані проценти з наступного дня після їх нарахування, позивачка не може отримати в касах та банкоматах банку через відсутність коштів. Враховуючи, що позивачка не може отримати належні їй кошти з поточного (карткового) рахунку, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути 118 698, 34 грн. суми боргу по поточному картковому рахунку. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення на її користь 3% річних за неправомірне користування грошима, за безпідставне збереження грошей, інфляційних, пені, то апеляційний суд вважає, що в задоволенні цих вимог слід відмовити,. Згідно постанов НБУ №47-112/2557 від 11.02.2009 з 10.02.2009 року в ВАТ КБ „Надра" була призначена тимчасова адміністрація та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, постановою НБУ з 10.02.2010 року продовжена дія тимчасової адміністрації в банку та дія мораторію на задоволення вимог кредиторів Відповідно до ст.58 Закону України „Про банки і банківську діяльність" банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Також ст.85 Закону „Про банки і банківську діяльність" передбачено, що протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення 3% річних за неправомірне користування грошима, за безпідставне збереження грошей, інфляційних, пені, не підлягають задоволенню, оскільки вони за своєю природою є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Так як. позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, на суму 118 698,34 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦГЖ України з ВАТ КБ „Надра" на користь [PERSON] у відшкодування понесених нею судових витрат слід стягнути: 1300 грн. - у відшкодування витрат на правову допомогу, 240 грн. - у відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанціях. Враховуючи, що [PERSON], як інвалід II групи, згідно з п. 18 ст, 4 Декрету Кабміну України „Про державне мито" звільнена від сплати судового збору на користь держави ( копія довідки а.с. 7), вона не оплачувала судовим збором ні позовну заяву, ні апеляційну скаргу, з ВАТ КБ „Надра" на користь держави слід стягнути 1 186 судового збору.

Outcome: partial