overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15.09.1990 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно. Однак у звязку з тяжким матеріальним становищем, необізнаністю, похилим віком вона не змогла вчасно оформити спадщину. Вона просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В матеріалах справи є письмова заява [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника з повним визнанням позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 15.09.1990 року помер [PERSON] Михайлович (свідоцтво про смерть 1-ЕЛ №141235 від 12.05.2010 року). Згідно довідки державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2439/01- 21 від 27.09.2010 року видно, що після померлого 15.09.1990 року [PERSON] Михайловича Сосницькою державною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась. Із свідоцтва про народження повторного У1-УР № 2193019 від 23.08.1962 року, свідоцтва про укладення шлюбу 11-АГ № 124693 від 25.02.1967 року вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Відповідно до п.5 перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України правила книги шостої застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Згідно з ч.З ст. 1272 Цивільного кодексу України, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме через незнання закону про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини до спливу шестимісячного строку після смерті спадкодавця та тяжке матеріальне становище, тому суд вважає за необхідне визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів. Посилався на те, що по рішенню Київського районного суду м. Полтави від Згрудня 2008 року він зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання сина. [PERSON]. [INFO] аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно на користь відповідача, [PERSON] По рішенню Ленінського районного суду м. Полтави від 12.03.2010 року він сплачує аліменти у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку ( доходу) на утримання сина [PERSON]. [INFO] на користь [PERSON] Зазначає, що він сплачує аліменти на двох дітей більше ніж половину його заробітку, він зараз не працює, немає ніякого доходу, а його другий син отримує від нього меншу матеріальну допомогу ніж син від першого шлюбу. Просив зменшити розмір стягнутих аліментів та визначити їх в частині від заробітку в розмірі 1\\6 частини його заробітку ( доходу ). У судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач у судове засідання не з»явилась буду чи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено що позивач за рішеннями судів сплачує аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON]. [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно та на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини. Із трудової книжки вбачається, що позивач ніде не працює з червня 2008 року, перебував на обліку у центрі зайнятості до 19.04.2010 року. Таким чином на утримання сина [PERSON], 1 [INFO] позивач сплачує не менше 30 % прожиткового мінімуму . що складає 236. 10 грн. на місяць, на утримання сина [PERSON]. [INFO] 600 грн. в місяць, всього на утримання дітей позивач повинен сплачувати 836 грн. 10 коп. в місяць. Позивач не працює, немає постійного заробітку та доходу, а сплачувана ним сума аліментів на утримання дітей в місяць становить майже прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб з 1 жовтня 2010 року - 907 грн. Враховуючи матеріальний стан позивача, стан здоров»я. суд вважає . що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина, [PERSON]. [INFO] повинен бути зменшений. Суд враховує, що позивач ніде не працює, немає постійного заробітку, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому зменшення розміру стягнутих з нього аліментів неможливо провести в частці від його заробітку. Прожитковий мінімум встановлений для дитини віком від 6 до 18 років з грудня 2010 року становить 957 грн.. 30% цього мінімуму становить 286 грн, а тому суд вважає необхідне зменшити розмір стягнутих аліментів до 300 грн. щомісячно. Позивач сплатив судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп., тоді як повинен сплати судовий збір у сумі 51 грн., а тому підлягає стягненню з позивача на користь держави судовий збір сумі 42 грн. 50 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

12.01.2009р. ВАТ „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 07.05.2010р., в наданій суду 14.10.2010р. заяві, посилалися на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача було виявлено порушення, а саме: підключення напруги поза приладом обліку, накид на ввідні провода до лічильника для проведення сварочних робіт, внаслідок чого енергопостачальнику спричинено матеріальний збиток. Позивачем було складено акт з виявленими порушеннями та була нарахована сума збитків, яка складає 333грн. 99коп. та яку представник позивача просила стягнути з відповідача разом із понесеними при подачі позову судовими витратами в розмірі 81грн. та розглядати справу за її відсутності в судовому засіданні з винесенням заочного рішення, про що надала суду заяву. У судове засідання 14.10.2010р. відповідач не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, про причини не явки суд не сповістив ( а.с. № 59). Враховуючі вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки згідно ст. 169 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України винести по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні судом встановлено, що 24.11.2007р. працівниками ВАТ „Енергопостачальної компанії „Дніпрообленерго було складено акт №00098001 про порушення правил користування електричною енергією для населення відповідно до якого у відповідача виявлено порушення, а саме: підключення напруги поза приладом обліку, накид на ввідні провода до лічильника для проведення сварочних робіт ( а.с. № 7). Внаслідок цього енергопостачальнику спричинено матеріальний збиток, який був розрахований та складає 333грн. 99коп., що підтверджується розрахунком ( а.с. № 14). Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи що відповідач в добровільному порядку не сплатив суму завданої матеріальної шкоди, суд вважає за можливе стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану безобліковим користуванням електричною енергією, в розмірі 333грн. 99коп. Приймаючі до уваги, що позовні вимоги позивача по даній цивільній справі задоволено, та відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем при предявлені позову в розмірі 81грн. ( 51грн. судовий збір та 30 грн. витрати на ІТЗ ), що підтверджується квитанціями ( а.с. № 5-6). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України проголосити його вступну та резолютивну частини, при цьому складання повного рішення відкласти на строк пять днів з дня закінчення судового розгляду. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття сина. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] відповідач по справі, є батьком неповнолітнього сина [PERSON], 03.11.2004 року шлюб з відповідачем був розірваний, відповідач ухиляється від утримання дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а тому просить стягувати аліменти в примусовому порядку. У судове засідання позивачка не з'явилась, але від неї надійшла письмова заява про зміну позовних вимог, а саме просить стягувати аліменти на свою користь, на утримання сина, з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно та розглядати справу без її участі. Від відповідача також надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. та судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] та просить постановити рішення яким визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №6 по вул.. Мічуріна в с. Сусли, Новоград-Волинського району, Житомирської області від 14 липня 2008 року, укладеного від його імені з [PERSON] та анулювати відомості в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на вказаний житловий будинок за [PERSON], реєстровий №19486806, номер запису 5Д-2857 в книзі 37 реєстр №225 від 09.07.2008 рік. В судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги та просить суд визнати договір купівлі-продажу недійсним, оскільки він був укладений від його імені під впливом тяжкої обставини і крайньої нужди, на вкрай невигідних умовах. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Третя особа в судове засідання після оголошеної перерви по справі в судове засідання не зявилась. Сторони не заперечували щодо розгляду справи у її відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Позивачем та представником позивача в судовому засіданні в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, що договір було укладено під впливом тяжкої обставини. За таких обставин, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено того, що договір укладено під впливом тяжкої обставини, оскільки для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність саме двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину, а тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту права власності [PERSON] на гараж, розташований по вул. Леваневського №47 у м. Новоград-Волинський, розміром 4х6 м, загальною площею 24 кв.м. Заявниця стверджує, що вона та їх донька [PERSON] є спадкоємицями за законом на майно чоловіка/батька [PERSON], який помер 29 грудня 2007 року. Спадковим майном є земельна ділянка, що розташована у м. Новоград-Волинський вул. Леваневського 47, що належала [PERSON] на підставі державного акта на праві приватної власності на земельну ділянку від 29.02.2000 року та гараж, розміром 6х4 м, що розташований на вказаній земельній ділянці. Заявниця на даний час не може здійснити права на спадкування за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж, що засвідчують право власності померлого на спадщину. Заявниця в судове засідання не зявилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, свої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Новоград-Волинської територіальної громади в особі Новоград-Волинської міської ради до суду не зявився, клопотань чи заперечень на заяву не надавав. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяву заявниці суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер 29 грудня 2007 року (а.с.4), після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, що розташована у м. Новоград-Волинський по вул. Леваневського 47, на якій розташований гараж. Дружиною померлого [PERSON] була заявниця [PERSON] (а.с. 11), яка являється спадкоємицею за законом. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (а.с.5), технічним паспортом (а.с.8,9). Судом встановлено, що спір про право по справі відсутній. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 р. N 6/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N157/6445, документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що від встановлення факту права власності [PERSON] на нерухоме майно залежить виникнення права спадкоємиці за законом [PERSON] на прийняття спадщини, а саме земельної ділянки, що розташована у м. Новоград-Волинський по вул. Леваневського 47 після смерті чоловіка [PERSON], а тому необхідно встановити факт права власності [PERSON] на нерухоме майно. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 19 липня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис запис №34. Даний шлюб для сторін первинний, від шлюбу є одна неповнолітня дитина: син Володимир, [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, як зазначає позивачка, стало те, що вони одружи¬лись, не пізнавши належним чином одне одного, поступово ставши нестерпимими один до одного, між ними часто виникали сварки з різних побутових причин. На даний час відповідач створив нову сімю та має дитину. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву у якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, повністю визнаючи позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження І-ЕД №134270 (а.с.4) видно, що 19 липня 2003 року був укладений шлюб між [PERSON] Петрови¬чем та [PERSON] /Бузою/ [PERSON], який був зареє¬стрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбу¬нарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №34. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони вже тривалим час не підтримують шлюбні стосунки, стали нетерпимими один до одного, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлю¬бу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, суд вва¬жає, що шлюб має бути розірваний

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про са,ігнення алі¬ментів з [PERSON] посилаючись на те, що 19.07.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що син знаходиться повністю на її утриманні, батько не за¬ймається вихованням дитини, не надає їй матеріальної допомоги, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, повністю ви¬знаючи позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги під¬лягають задоволенню. З довідки від 16.09.2010 р., виданої виконавчим ког'тетом Тата- рбунарською міською радою Одеської області (а.с.4), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №182684 (а.с.5) під¬тверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], 2 [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'я¬зані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними по¬вноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 04 жовтня 2010 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має. сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частики всіх видів доходів щомісячно, але і менше, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

17.08.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні жилим будинком, і свої доводи обгрунтовує тим, що 8.09.2006р. померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді жилого будинку з господарськими постройками, який розташований за адресою: вул. 2 Гвардійської Армії, 59 м. Волноваха Донецької області. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є вона та її рідний брат - [PERSON] В встановленому законом строк кожний з них отримав свідоцтво на право на спадщину, згідно якого вони стали власниками по 1/2частини будинку. Але її брат змінив замки у будинку, розташував во дворі велику собаку, що перешкоджає їй користуватися будинком, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач допитана у залі суду наполягає на позові. Представник позивача підтримав позивача. Відповідач допитаний у залі суду позовні вимоги позивача визнав та пояснив суду, що замки в будинку були змінені оскільки у нього пропадали особисті речі. Діти позивача приводили до будинку друзів, які вели себе аморально, зловживали наркотичні засоби. Во дворі будинку дійсно є собака, але вона знаходиться в вольєрі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2007р. [PERSON], яка померла 8.09.2006р., заповіла сину - [PERSON] та донці - [PERSON] по 1/2 частині жилого будинку, розташованого в м. Волноваха по вулиці 2-ї [PERSON] будинок 59./ а.с.5/ Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 26.02.2009р. у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про розділ вище вказаного будинку було відмовлено, оскільки згідно висновків судово - будівельної експертизи не можливо поділити будинок на автономні частини з ідеальними долями по 1/2 частині./а.с.6/ Позивач придбала інший будинок, а коли повернулась до батьківського подвір'я, з'ясувала, що її брат [PERSON] змінив замок, а во дворі собака. Даний факт не оспорює відповідач. Свідки [PERSON] допитана у судовому засіданні пояснила, що вона приходила разом з [PERSON] до спірного будинку, але вони не мали можливості потрапити в серединку, оскільки на воротах був замок, а во дворі собака. У суда не має підстав ставити під сумнів свідчення свідка або будь-якої їх зацікавленості в результаті справи. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що варто усунути позивачу перешкоду у користуванні жилим будинком № 59 по вул. 2-ї [PERSON] в м. Волноваха Донецької області, оскільки позивач є власником 1/2 частини будинку. На підставі ст. 81. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 17 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного і

Outcome: approved