Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1653 від 12 лютого 2007 року у сумі 37442,29 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» в особі директора [PERSON] був укладений кредитний договір №1653 про надання кредиту для придбання автомобіля по програмі «Авто в кредит», відповідно до умов якого Приватбанк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язувався здійснювати обслуговування позичальника за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого умовами договору. На момент укладання кредитного договору ліміт кредитування було встановлено в розмірі 37 320 грн. з терміном повернення кредиту 11 лютого 2010 року та сплатою за користування кредитом 17,0 % річних. Для забезпечення виконання кредитного договору також 12 лютого 2007 року був укладений договір поруки, згідно якого поручителем за зобов'язаннями ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» виступив [PERSON] ЗАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 37 320 грн., натомість позичальник свої зобов'язання виконав частково, внаслідок чого станом на 02 липня 2010 року його заборгованість перед ПриватБанком за період з 26.11.08р. до 02.07.10р. становить 37442,29 грн. Оскільки чинним законодавством та умовами кредитного договору передбачено, що у випадку наявності непогашеної заборгованості кредитор має право у судовому порядку звернути стягнення як на майно боржника, так звертатися у судовому порядку до поручителів боржника, позивач просить стягнути кредитну заборгованість з поручителя [PERSON] У судовому засіданні представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог, у якій вказав, що 27 квітня 2010 року Господарським судом Рівненської області прийнято рішення про стягнення з ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» заборгованості за кредитним договором №1653 від 12 лютого 2007 року, що виникла у період з 26.11.2008 р. до 01.03.2010 р. у розмірі 32 173,15 грн. Однак, з 02.03.2010 р. до 02.07.10 р. заборгованість боржника за кредитним договором перед ПАТ КБ «ПриватБанк» зросла до розміру 37 442,29 грн. ( в т.ч. прострочений кредит - 18 142,32 грн., прострочені відсотки - 12 222,00 грн., прострочена комісія - 1 570,55 грн., пеня - 5 507,42 грн.). А тому, просить стягнути з поручителя [PERSON] заборгованість у сумі 5269,14 грн., з яких 3285,27 грн. - прострочені відсотки та 1983,87 грн. - нарахована пеня. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що у зв'язку із скрутним матеріальним становищем повністю погасити кредитну заборгованість він не має можливості, а тому просив зменшити розмір нарахованої пені. Представник ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 12 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» в особі директора [PERSON] був укладений кредитний договір №1653 про надання кредиту для придбання автомобіля по програмі «Авто в кредит», відповідно до умов якого Приватбанк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язувався здійснювати обслуговування позичальника за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого умовами договору. На момент укладання кредитного договору ліміт кредитування було встановлено в розмірі 37 320 грн. з терміном повернення кредиту 11 лютого 2010 року та сплатою за користування кредитом 17,0 % річних. Для забезпечення виконання кредитного договору також 12 лютого 2007 року був укладений договір поруки, згідно якого поручителем за зобов'язаннями ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» виступив [PERSON] Відповідно до ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. ЗАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 37 320 грн., натомість позичальник свої зобов'язання виконав частково. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 квітня 2010 року прийнято рішення про стягнення з ТОВ компанія «Інвестжитлобуд» заборгованості за кредитним договором №1653 від 12 лютого 2007 року, що виникла у період з 26.11.2008 р. до 01.03.2010 р. у розмірі 32 173,15 грн. Однак, з 02.03.2010 р. до 02.07.10 р. заборгованість боржника за кредитним договором перед ПАТ КБ «ПриватБанк» зросла до розміру 37 442,29 грн. А тому позивач просить стягнути з поручителя [PERSON] заборгованість у сумі 5269,14 грн., з яких 3285,27 грн. - прострочені відсотки та 1983,87 грн. - нарахована пеня. Як убачається зі змісту ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості підлягає задоволенню. Однак, відповідно до ч. З ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи скрутне матеріальне становище [PERSON], суд прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 200 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з поручителя [PERSON], складає 3485,27 грн.( 3285,27 грн. - прострочені відсотки, 200 грн. - пеня). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід присудити понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved