Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗАТ КБ „ПриватБанк, в якому просить відмінити одностороннє підвищення Відповідачем відсоткової ставки з 16,08% до 29,52% річних; стягнути з Відповідача надлишок (різницю між 16,08% до 29,52% річних) нарахованих відсотків за кредитним договором за період з 01.02.2009р. у сумі 15\~645,15грн.; виключити п.п. 2.1.3., 2.3.1., 7.2. Кредитного договору, а також стягнути судові витрати, зазначивши наступне. 22.02.2008року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № ZPLOGA0000000002 про надання позичальнику кредитних ресурсів у сумі 92\~900,00 грн. на строк з 22.02.2008р. по 22.02.2023р. Відповідно до п.2.3.3. кредитного договору „[PERSON] має право ... здійснити одностороннє розірвання договору..», що прирівнюється до фактичного розірвання Кредитного договору. Тому умова відповідача, щодо вимоги дострокового розірвання кредитного договору є несправедливою. 08.01.2009р. Відповідачем було надіслано Позивачу лист про зміну відсоткової ставки за кредитним договором з 91.02.2009року з 16,08% до 29,5% на рік, чим порушено норми ЦК України. Крім того, 22.02.2008року Позивачем було укладено договір страхування майна та договір особистого страхування із ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ». 04.06.2009року в СК «ІНГОССТРАХ» було зупинено дію всіх ліцензій на здійснення страхової діяльності. Тобто договори страхування укладені з компанією, яка фактично не має права займатися страховою діяльністю. Відповідач без відома Позивача проводить списання грошових коштів з кредитного рахунку та не надає ані виписки з рахунку з призначенням платежу, ані відповіді: куди кошти списані. За думкою позивача кошти було списано в рахунок оплати страхового платежу за договорами страхування, але Позивач ці договори не продовжував. У звязку з вищевикладеним, просить суд відмінити одностороннє підвищення Відповідачем відсоткової ставки з 16,08% до 29,52% річних; стягнути надлишок (різницю) нарахованих відсотків за кредитним договором; виключити п.п. 2.1.3., 2.3.1., 7.2. Кредитного договору, а також стягнути з Відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2008року між ЗАТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPLOGA0000000002 (далі Договір) про надання Позичальнику кредитних ресурсів у сумі 92\~900,00грн. на строк з 22.02.2008року по 22.02.2023р. Відповідно до п.2.3.3. [PERSON] має право …здійснити одностороннє розірвання Кредитного договору…». 25.12.2008 року Позивачу було надіслано лист про зміну відсоткової ставки за [PERSON] з 01.02.2009року з 16,08% до 29,52% річних. Відповідно до п.2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Відповідно до п.2 ст. 1056-1 ЦК України, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, п.2.3.1. [PERSON] суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України. Тому позовні вимоги щодо виключення зазначеного пункту [PERSON], підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до вступної частини Постанови Національного банку України №168 від 10.05.2007року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», правила прийняті з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів, запобігання завданню споживачем моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації. Пунктом 3.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Таким чином зміна процентної ставки, відповідно до ст. 652 ЦК України та вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту можлива лише при істотній зміні обставин, якими сторони керувалися при укладені договору. Всупереч ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, з лита Відповідача від 25.12.2008року за № 20.1.3.2/6-33184, не вбачається конкретних обставин, що змусили Відповідача вчинити підвищення відсоткової процентної ставки по Кредитному договору. Крім того, Відповідачем безпідставно здійснювалося нарахування відсотків за ставкою 29,52% річних. Різниця суми нарахованих відсотків між 16,08% та 29,52 % річних за період з 01.02.2009року по 13.07.2010року складає 15\~645грн.15коп. (відповідно до розрахунку). На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо відміни одностороннього підвищення Відповідачем відсоткової ставки з 16,08% до 29,52% річних та стягнення надлишку (різниці) нарахованих відсотків за кредитним договором у сумі 15\~645грн.15коп., підлягають задоволенню. Також встановлено, що відповідно пп.2.1.3. [PERSON] «Позичальник… доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно [PERSON] страхування». Так, 22.02.2008року Позивачем було укладено договір страхування майна № ZPLOGA00000000002 та договір особистого страхування № ZPLOLK00000000002 з ЗАТ Страхова компанія «ІНГОССТРАХ». Позивач зазначив, що 04.06.2009року в СК «ІНГОССТРАХ» було зупинено дію всіх ліцензій на здійснення страхової діяльності, про що надав суду розпорядження №406 від 04.06.2009року Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України. Проте, Відповідачем у судовому засіданні, надано копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2009року, з якої вбачається, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, м. Київ, в.о. директора Департаменту страхового нагляду Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг [PERSON], м. Київ про визнання дій неправомірними та скасування рішень, постановив: …визнати протиправними та скасувати розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 04.06.2009року за №406 «Про схвалення рішення члена Комісії в.о. директора департаменту страхового нагляду про зупинення дії всіх ліцензій на здійснення страхової діяльності, виданих ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах». Зазначена постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2009року набрала законної сили та є чинною. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги щодо виключення п.2.1.3. Кредитного договору не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про виключення п.7.2. Кредитного договору, то вони не підлягають задоволенню, у звязку з відсутністю обґрунтованих доводів та підстав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial