Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON], в якому просили визнати за ними право власності на садовий будинок по вул. Правди, 1/30, ([PERSON], 142) у м. Одесі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.10.2010 року подана позовна заява залишена без розгляду. 05.10.2010 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на зазначений садовий будинок. Свої вимоги мотивували тим, що на підставі рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 22 листопада 1997 року № 663, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0385 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Київського району м. Одеси по вул. Правди, 1/30, діл. № 152 ([PERSON], 142). Державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1399 від 02 листопада 1998 року. Посилаючись на те, що її чоловік, [PERSON] на основі довіреності, яка засвідчена державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], передав їй всі права на земельну ділянку за адресою вул. Правди, 1/30, ([PERSON], 142) у м. Одесі та дозволив здійснювати будівництво спірного будинку, виходячи з цільового призначення земельної ділянки, [PERSON] вирішила за власні кошти побудувати на ній жилий будинок для задоволення своїх потреб. У теперішній час будівництво нового об'єкту нерухомого майна - завершено та загальна площа збудованого будинку становить 288,7 кв.м , жила - 216, 9 кв.м, підсобна -71,8 кв.м. Будівельні роботи виконувались згідно з діючими державними будівельними нормами. З метою дослідження і оцінки технічного стану будівельних конструкцій побудованого будинку, а також технічної можливості його експлуатації позивач звернулась до СПД [PERSON], який провів виміри та обстеження і склав технічний висновок про те, що спірний жилий будинок придатний до подальшої експлуатації. Посилаючись на вимоги ст.376 ЦК України, позивач просила про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON], яка діє в своїх інтетересах та є представником [PERSON] за довіреністю від 16.02.2010 року, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначаючи, що вона зверталась до виконавчого комітету Одеської міської ради з проханням узаконення вказаної будівлі і отримання правовстановчих документів на побудовану будівлю, але їй було відмовлено, так як будинок побудовано без належного погодження зі службами міста. Представник відповідача - виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, сповіщених про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 22 листопада 1997 року № 663, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0385 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Київського району м. Одеси по вул. Правди, 1/30, діл. № 152 ([PERSON], 142). Державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1399 від 02 листопада 1998 року. [PERSON] є законною дружиною [PERSON] (шлюб зареєстрований Приморським РАГС м. Одеси 03.09.1975 року. 16.02.2010 року [PERSON] видав нотаріальну довіреність на ім'я позивачки [PERSON], якою довірив останній управляти та розпоряджатись усім належним йому майном. Використовуючи своє право, позивач на наданій чоловіку земельній ділянці, після завірення у нотаріуса довіреності розпочала за власні кошти будівництво житлового будинку. У теперішній час будівництво нового об'єкту нерухомого майна - завершено та знаходиться у фактичному володінні та користуванні позивачки. Загальна площа збудованого будинку становить 288,7 кв.м , жила - 216, 9 кв.м, підсобна -71,8 кв.м. З метою дослідження і оцінки технічного стану будівельних конструкцій побудованого будинку, а також технічної можливості його експлуатації позивач звернулась до СПД [PERSON], ліцензія №АВ 389341, видана Одеською обласною адміністрацією, який провів виміри та обстеження і склав технічний висновок про те, що спірний садовий будинок придатний до подальшої експлуатації. Будівельні роботи виконувались згідно з діючими державними будівельними нормами. Проведена реконструкція проводилась із дотриманням вимог ДБН В.2.2-15-205 «Житлові будівлі. Основні положення», ДБН В.2.2-11-2002 «Дома і споруди. Підприємства побутового обслуговування. Основні положення», у зв'язку із чим не були порушені права мешканців будинків, що розташовані поряд, санітарно-технічні вимоги, умови інсоляції та освітлення, температурно-вологовий режим. Позивачкою були виконані вимоги ч. З ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Згідно з підпунктом 4.4 п. 4 Положення про виконавчий комітет Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 10.03.199 року № 94-ХХШ, виконавчий комітет має, зокрема, наступну компетенцію в галузі будівництва: приймає в експлуатацію завершені будівництвом об'єкти, вирішує згідно законодавства спори з питань містобудування. У відповідності з п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться КП бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості. Згідно п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 Цивільного кодексу України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, побудований житловий будинок відповідає усім нормам діючого законодавства у сфері будування, протипожежної безпеки, санітарним нормам, та не порушує права третіх осіб. Позивач у судовому засіданні вказувала, що вона зверталась до Одеської міської ради з проханням узаконення вказаної будівлі і отримання правовстановчих документів на побудовану будівлю, але їй було відмовлено, так як будинок побудовано без належного погодження зі службами міста. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права і обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 5 статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.ст. 391 та 392 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та може звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. З Цивільного процесуального кодексу України гарантується судовий захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання відповідного права. Таким чином, посилаючись на вищенаведене та зважаючи на те, що вказаним будівництвом не порушені нічиї права та охоронювані законом інтереси, суд вважає, що вказана будова відповідає будівельно-технічним та санітарним нормам та можливо позовні вимоги задовольнити, визнавши за позивачем право власності на зазначений житловий будинок.

Outcome: approved