Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що в середині червня 2003 року, [PERSON]. у їх відсутність, без їх відома, забрав належні їм будівельні матеріали! будівельні блоки ФС-4 в кількості 60 шт., З плити перекриття та гаражні ворота). Плити перекриття та гаражні ворота повернув. Будівельні блоки обіцяв повернути до серпня 2008 року, однак після чергової розмови відмовився. Вони звертались в правоохоронні органи, однак. 05.09.2008 року відносно [PERSON] було відмовлено в порушенні кримінальної справи у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.185 КК України. Вважають, що відповідач набув майно і зберігає його, за їх рахунок, без достатньої правової підстави і, оскільки, відмовляється повернути будівельні матеріали, тому зобов'язаний відшкодувати їх вартість в сумі-18720,00 гривень, по 9360,00 грн. для кожного. У встановлений законом строк вони не звернулись до суду з поважних причин, так як, між ними і [PERSON] були добрі стосунки, вони куми і вірили в те, що він поверне їм блоки. В серпні 2008 року відповідач відмовив повертати будівельні матеріали, тому вони зрозуміли, що їх право порушено, просять поновити строк позовної давності для звернення до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та відповідно до виданої довіреності від 06.08.2008 року, в інтересах [PERSON], її представник [PERSON], позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, з якої слідує, що він позов не визнає і вказує, що на початку червня 2003 року, в телефонній розмові з [PERSON], він дійсно домовився, що той позичить йому блоки. Після того, як він перевіз будівельні матеріали. [PERSON] попросила у нього в борг 1800 грн.. які він їй дав. Позивачка борг не повертала, він, знаючи ціну блоків, які були некондиційними, зарахував їх в рахунок оплати за блоки, на що [PERSON] погодилась. Саме тому питання повернення блоків з червня 2003 року нею не піднімалось і вона не повертала позичені гроші. В серпні 2008 року він сказав [PERSON], що повертати блоки не буде, так як, розрахувався за них. На момент позики блоків у нього були нормальні стосунки з [PERSON], тому вона не мала підстав приховувати факт повернення [PERSON] грошей. З рахунком про вартість блоків, який надали позивачі не погоджується, оскільки в ньому зазначені не ті блоки, які він фактично взяв у [PERSON] Представник відповідача [PERSON], [PERSON], позов не визнала і показала, що між [PERSON] та позивачами мала місце домовленість про позику будівельних матеріалів- некондиційних блоків. Після того, як [PERSON] позичила 1800 грн. у позивача, 1 [PERSON] не ставив питання про повернення грошей, тому що відповідачі [PERSON] не ставили питання про повернення будівельних матеріалів. Строки позики не були встановлені. Зобов'язання по позиці будівельних матеріалів зараховувались зобов'язаннями по позиці грошей. Крім того, представник просить застосувати строк позовної давності і, з цих підстав, також відмовити в позові. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що в 2003 році у неї з [PERSON] були добрі сімейні стосунки. Коли [PERSON] передала для чоловіка 1500 грн., вона йому по телефону повідомила про це. Гроші використала на сімейні потреби і [PERSON] проти цього не заперечував. Про будівельні матеріали їй нічого не відомо, вона не знає куди вони були використані, так як, в справи чоловіка не вникала і він з цього приводу з нею не радився. В 2003 році подружжя [PERSON] просили [PERSON] повернути будівельні матеріали, на що він погоджувався. На той час між ними були добрі стосунки. Свідок [PERSON] показав, що 3-4 роки тому чув розмову між [PERSON] та [PERSON] з приводу повернення блоків, так як, [PERSON] має намір будуватись. Відповідач казав, що поверне грошима вартість блоків, однак, не погоджувався з ціною, оскільки, коли він їх брав, вони були дешевші. Свідок [PERSON] показав, що в 2005-2006 роках чув як [PERSON] казав [PERSON], що розрахується за будівельні матеріали. Пізніше відмовився, посилаючись на те, що вони подорожчали. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірні правовідносини сторін виникли у зв'язку з неправомірним набуттям відповідачем [PERSON] за рахунок позивачів будівельних матеріалів( будівельних блоків ФС-4 в кількості 60 шт.) та безпідставним їх зберіганням у себе. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, суд вважає що ці правовідносини регулюються ст.ст.1212-1213 ЦК України від 16.01.2003 року, так як, вони виникли під час дії ЦК України від 18.07.1963 року, ате продовжують існувати після набрання чинності діючим ЦК України. Згідно п.6 вказаних Прикінцевих та перехідних положень правила Цивільного Кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] були будівельні блоки ФС-4 в кількості 60 шт., які в середині червня 2003 року [PERSON], без відома позивачів, вивіз з подвір'я їх домоволодіння, що знаходиться в с.Кривин Славутського району Хмельницької області і використав для власних потреб. Після неодноразових розмов з [PERSON] та [PERSON] обіцяв повернути будівельні блоки до серпня 2008 року, однак після чергової розмови, у вказаний період, відмовився. Відповідач [PERSON] не заперечує проти того, що забрав у позивачів блоки та використав на будівництво власного кафе, однак вважає, що це був усний договір позики і він нічого не повинен повертати [PERSON] та [PERSON], оскільки. [PERSON] позичила у нього 1800 грн., які не віддала, тому зобов'язання по позиці будівельних матеріалів зараховувались зобов'язаннями по позиці грошей. Визнавши факт набуття будівельних матеріалів, доказів укладення договору позики відповідач не надав. Відповідно до ч.І ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір, неоподаткованого мінімуму доходів громадян. 4.1 ст.218 ЦК України передбачено, що правочин, укладений без додержання письмової форми не може грунтуватися на показах свідків. Таким чином факт позики [PERSON] будівельних матеріалів у [PERSON] та [PERSON] під час розгляду справи в суді не доведений. Факт вивезення будівельних блоків відповідачем з подвір'я домоволодіння позивачів у с.Кривин Славутського району визнаний Костючеком.С.В., а тому доказуванню не підлягає у відповідності до ч.І ст.61 ЦК України. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що будівельні блоки, які [PERSON] взяв у позивачів використані для будівництва об'єкта нерухомості в підвальному приміщенні кафе «БГОН 8ТОР». Оскільки на вимогу [PERSON] відповідач будівельні блоки не повернув, він таким чином набув і зберігає їх без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.І ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Згідно ч.2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на час вирішення спору, спірні блоки використані [PERSON] на будівництво нерухомості, а позивачі просять стягнути їх вартість. Тому позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачів вартість будівельних матеріалів в сумі-18720,00 гривень ( за 60 шт. будівельних блоків ФС(ФСБ 24.4.6.), яка визначається на момент розгляду судом даної справи, відповідно до наданого позивачами рахунку №27 від 21.04.2010 року, виданого ТОВ «Будіндустрія УБ ХАЕС», який відповідач та його представник належними доказами не спростували. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] та його представника з приводу того, що зобов'язання по позиці будівельних матеріалів зараховувались зобов'язаннями по позиці грошей [PERSON] у [PERSON], так як, позика є договірним зобов'язанням і таке зарахування повинно було бути обумовлене в договорі, укладеному між сторонами в письмовій формі. Відсутність такого договору свідчить про безпідставність посилань відповідача, на вказані вище зарахування зобов'язань по позиці, між сторонами. Крім того, суд вважає, що відповідати за позовом повинен лише відповідач [PERSON], оскільки, позивачі не заявляють позовних вимог до [PERSON] і судом не встановлено, що остання неправомірно набула, або зберегла разом з [PERSON] за рахунок позивачів будівельні матеріали. Ч. 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як вказано вище, судом не встановлені договірні відносини між сторонами з приводу позики будівельних матеріалів, тому підстав для задоволення позову до [PERSON] немає. Що стосується вартості будівельних блоків, яка підлягає стягненню з відповідача, то в справі відсутні будь-які докази того, що дослідженні експертом блоки є саме тими блоками, що їх [PERSON] взяв у позивачів. Покази свідків [PERSON] і Лавринюка не є достатнім підтвердженням того, що саме блоки [PERSON]М та [PERSON] були використані при будівництві кафе, так як, із показів вказаних свідків вбачається, що блоки були привезенні [PERSON] з двох різних місць і в різні дні. Враховуючи названі обставини, суд вважає, що відповідач не надав суду належні докази, які б підтверджували, що некондиційні блоки, які бачили свідки, належать саме позивачам [PERSON]. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] та [PERSON] обгрунтованим та підлягаючим задоволенню. Судом було встановлено, що позивачі пропустили строк для звернення до суду з поважних причин, тому він підлягає поновленню. В поданій до суду заяві [PERSON] вказує, що в серпні 2008 року повідомив [PERSON] про те, що не поверне будівельні матеріали. До цього часу підстав звертатись до суду у [PERSON] та [PERSON] не було, так як. вони з відповідачами є куми і [PERSON] обіцяв, що в добровільному порядку поверне блоки, або їх вартість.

Outcome: approved