Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

У серпні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначала, що з відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 1997 p., від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2009 p., через протиріччя у поглядах на подружні стосунки. Посилаючись на те, що сім'я розпалася остаточно, примирення та подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, позивачка просила позов задовольнити, а шлюб, зареєстрований 21 червня 1997 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначивши, що сім'я розпалася остаточно та подальше її збереження неможливе. Подружні відносини припиненні з червня 2009 p., через те, що сторони виявилися різними людьми та в кожного свій погляд на життєві і сімейні відносини. На примирення не згодна та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. При цьому зазначав, що сім'я розпалася остаточно і збережена не може бути. На примирення не згодний. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 1997 p., що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER], виданим 21 червня 1997 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 24 травня 2005 р. (а.с.4). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з червня 2009 р. припинили шлюбні відносини та жоден з них не бажає зберегти сім'ю. Спорів про поділ майна між сторонами немає. Згода щодо місця проживання дитини між сторонами досягнута. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам сторін. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 21 червня 1997 р. між [PERSON] та [PERSON] розірванню,

Outcome: approved