overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

21.06.2010 року заявник [PERSON]І звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй правовстанавлюючого документу- трудової книжки виданої 26 березня 1974 року Краснолиманським районним узлом зв*язку на ім*я [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні повноважний представник заявниці [PERSON] наполягала на вимогах викладених у заяві і просила суд заяву задовольнити, з тих підстав ,що в трудовій книжці було допущено виправлення прізвища заявниці, та зазначила ,що встановлення цього факту їй необхідно для призначення пенсії, оскільки без цього їй буде відмовлено в призначені пенсії за віком. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області до судового засідання не з*явився але надав суду заяву в якій не заперечувала у встановлені зазначеного факту та просив справу розглянути без його участі. Свідок [PERSON]О . судові пояснила, що вона знає ,що заявниця працювала на селікатному заводі та в лікарні с.Нове з 1986 по 1998 рік. Свідок [PERSON]дав судові тотожні пояснення що і свідок [PERSON]О Судом при дослідженні інших доказів встановлено: Заявниця не може оформити документи на отримання пенсії бо в її трудовій книжці прізвище "Шеін" виправлене на "Бондарева". Відповідно до свідоцтва про народження заявниці її прізвище Діденко , яка народилась 25 квітня 1955 року (а.с.12).Вона кілька разів змінювала своє прізвище у зв*язку з одруженням на "Голубятникова", "Шеін'У'Пестич", "Бондарева" (а.с. 13-18). В трудовій книжці АВ№ 414838 виданої 26 березня 1974 року Краснолиманським районним узлом зв*язку на ім*я [PERSON] [INFO] прізвищн "Шеін" виправлене на "Бондарева" ( а.с. 19-25) та з якої вбачається що вона працювала в лікарні с.Нове з 1986 по 1998 рік Вона дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту належності їй зазначеного документу, оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством. У суду немає сумнівів щодо пояснень свідків. Таким чином суд, оцінюючі пояснення представника заявника, свідків , та досліджені в судовому засіданні письмові докази ,вважає , встановленим факт належності заявниці правовстанавлюючого документу- трудової книжки АВ № 414838 виданої 26 березня 1974 року Краснолиманським районним узлом зв*язку на ім*я [PERSON] [INFO] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

20.07.2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 12.09.1998 року, в позові зазначила, що від шлюбу з чоловіком вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на теперішній час дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, спільне життя з чоловіком не склалося , через те, що чоловік під час спільного проживання зловживав спиртними напоями, тривалий час не працював, що призвело до відсутності спільних інтересів та взаєморозуміння. Спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам її та її дитини. У січня 2009 оку вони припинили шлюбні відносини та спільне господарство не ведуть. Спільне майно поділили добровільно, угода щодо утримання дитини між ними досягнута. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та обставини на які посилається у позові, просить шлюб розірвати, спір, що випливає із сімейних правовідносин відсутній. Відповідач у судове засідання не з'явився, 09.08.2010 р. до суду надійшла заява від відповідача в якій він просить розглянути справу про розірвання шлюбу за його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згодний. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 12.09.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4), від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5), сторони не проживають разом з 2009 року, дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад родини від 15.07.2010 року (а.с.6), спір між сторонами, який випливає з сімейних правовідносин відсутній. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

20.07.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 21.11.2006 року, вказуючи, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через те, що він зловживає спиртними напоями. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати. Суду пояснила, що спору, який випливає з сімейних правовідносин не має. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 15), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини не явки суд не сповістив. На підставі ст. 224 ЦПК України справа розглядається в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5), від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При зазначених обставинах сім'я не може бути збережена, існують підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач визнав позов в повному обсязі. ; Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам діючого законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Одеський навчально-виховний комплекс «Дитячий будинок № 9 загальноосвітньої школи- інтернату» просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі Ул з усіх видів її прибутку. Представник позивача посилається на те, що малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться у дитячому закладі, куди був влаштований на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 592/01-06 від 29 жовтня 2009 року, як дитина, що залишилася без батьківського піклування. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2009 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей, у тому числі відносно малолітнього сина [PERSON]. З моменту влаштування малолітнього [PERSON] до дитячого закладу [PERSON] не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання свого сина у зв'язку з чим вони вимушені були звернутися до суду. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (актовий запис № 74 від 13 лютого 2002 року Другого відділу рацсу Малиновського районного управління юстиції м. Одеси). На підставі розпорядження Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради № 592/01-06 від 29 жовтня 2009 року малолітній [PERSON] влаштований до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. На підставі путівки управління освіти та науки Одеської міської ради малолітній [PERSON] влаштований до Одеського навчально-виховного комплексу «Дитячий будинок № 9 загальноосвітньої школи-інтернату». Мати малолітнього [PERSON], [INFO] - [PERSON] рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2009 року позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При викладених обставинах та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з липня 2007 року по червень 2010 рік та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок щодо надбавки до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2007 року по 30 червня 2010 рік з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війнй. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2007 року по 2010 рік у сумі 4096,20грн., призначити щомісячну державну допомогу як дитині війни з 01.07.2010року у розмірі 212,70грн. з послідуючими змінами її розмірів відповідно до законодавства та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до Ьт.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2007 року по 30 червня 2010 рік з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ет.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивач звернувся ,з позовом до відповідачів про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що КП Павлоградтеплоенерго надає послуги по теплопостачанню, у тому числі за адресою: м.Павлоград вул.Комарова, 3/14, де мешкають відповідачі. Станом на 01.07.2010 року утворилась за спожиту теплову енергію заборгованість відповідачів перед КП Павлоградтеплоенерго у сумі 2299,31 грн. У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справй повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. Згідно з вищезазначеним суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні, попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. і Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України, п.10, 33 Правил надання послуг по водотеплопостачанню та водовідведенню, ст.ст.509, 510, 526, 527 ЦК'України. Згідно з довідкою відповідачі проживають за адресою [INFO]. Сума заборгованості відповідачів перед КП Павлоградтеплоенерго підтверджується розрахунком . Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються квитанцією і підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 01 липня 2010 рік з урахуванням фактично отриманої суми пенсії за цей період та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна * допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 01 липня 2010 рік з урахуванням фактично отриманої суми пенсії за цей період та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають І вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 01 липня 2010 рік з урахуванням фактично отриманої суми пенсії за цей період та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війци. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна, допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial