Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого у судовому засіданні представляє [PERSON], звернувся до Жовтневого районного суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства « Криворізький залізорудний комбінат», / далі ВАТ «КЗРК»/ , Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті [PERSON] / далі ВВДФССНВВПЗ України в місті [PERSON] або Відділення Фонду / про стягнення заборгованості із щомісячних / страховик / виплат відшкодування втраченого заробітку, компенсації та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову представник позивача в справі [PERSON] - [PERSON] суду зазначив, що позивач [PERSON] з 19.12.1972 року до 28.01.1992 року працював в відділі капітального будівництва РУ імені «Рози Люксембург», в ШБУ - 1 тресту "Кривбасшахтобуд" виробничого об'єднання з видобутку залізних руд підземним способом "Кривбасруда" (правонаступники: ДП "Криворізький державний залізорудний комбінат" - Відкрите акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат") підземним прохідником 6 розряду. За висновком МСЕК (акт огляду від 02. 03. 1992 року) позивачу встановлено 15% утрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням (вібраційна хвороба), вважаючи з 04. 02. 1992 року. За висновком МСЕК (акт огляду від 01. 06. 1993 р.) позивач визнаний інвалідом третьої групи. Йому встановлено 35% утрати професійної працездатності по сукупності професійних захворювань - вібраційна хвороба та двосторонній кохлеарний неврит, вважаючи з 02. 03. 1993 року. При наступних оглядах МСЕК ступінь утрати професійної працездатності встановлювалась: · 25%, вважаючи з 02.03.1995року (висновок МСЕК від 28.02.1995 року); · 25% безстроково, вважаючи з 15.11.1993 року (висновок МСЕК від 06. 02. 2001 року). Щомісячні виплати відшкодування [PERSON] утраченого заробітку провадились відповідачем - ВАТ "Кривбасзалізрудком" до 1 листопада 1992 року відповідно до законодавства про працю. У 1992 році відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" визначив позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку з розрахунку середньомісячного заробітку відповідного працівника за професією прохідник 6 розряду за січень - квітень 1992 року - 11 516 крб. та ступеня утрати професійної працездатності 15% у розмірі - 1727. 40 крб., що позивач не оспорює. У наступні роки відповідач корегував розмір відшкодування шкоди відповідно до наказів по підприємству, спільним постановам адміністрації та профспілкових комітетів так, що на місяць передачі особової справи потерпілого до ВВДФССНВВПЗ України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області щомісячні виплати відшкодування [PERSON] 25% утраченого заробітку склали 51. 88 грн., що в перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку - 207. 52 грн., у той час, як фактична заробітна плата відповідного працівника ще у травні 2000 року становила - 768. 86 грн. (довідка ВАТ "Кривбасзалізрудком" від 13.01.2006. за №53-10.). Згодом у позивача виникли сумніви щодо правильності зроблених відповідачем - ВАТ "Кривбасзалізрудком" перерахунків сум відшкодування шкоди, оскільки реальний заробіток відповідного працівника був значно вище розрахункового і тоді [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у суді (довіреність від 18.04. 2005року за №1136). Як убачається із довідки про середній заробіток позивача та коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів працівників ВАТ "Кривбасзалізрудком" відповідач при перерахунку позивачеві розміру щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку, неправомірно не застосував деякі коефіцієнти перерахунку розміру відшкодування шкоди і підвищення тарифних ставок працівників підприємства (К = 2. 55, з 1 листопада 1992 року, К = 2.0, з 1 липня 1994 року, К= 2.5, з 1 січня 1996 року, К = 1.25 з 1 червня 1997 року), що призвело до значного заниження належних позивачеві сум відшкодування шкоди. ВАТ "Кривбасзалізрудком" стало неправильно застосовувати або не застосовувати взагалі при перерахунках розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства, що привело до значного заниження сум щомісячних виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку, а саме: відповідач не виконав розпорядження генерального директора в/о "Кривбасруда", узгоджене з головою профспілкового комітету від 25. 12. 1992 року за № 53/10-69 про перерахунок з 1 листопада 1992 року розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві, що були зайняті на підземних роботах, визначеного із розрахунку середньомісячного заробітку за січень - квітень 1992 року, на К = 2. 55 (перерахунок був здійснений із застосуванням коефіцієнтів 1.25 та 1. 75, тобто на К = 2. 1875,а не на К = 2. 55). - з липня 1994 року відповідно до наказу по в/о "Кривбасруда" від 10.08.94р. № 121 тарифні ставки працівників були підвищені в 2.0 рази, але розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві перерахований не був, незважаючи на опубліковане ЗМІ роз'яснення Мінпраці України від 12.10. 1994 року № 06 - 3683 "Про перерахунок розміру відшкодування шкоди у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 4 липня 1994 року № 449". Крім того, відповідач через Державний комітет промислової політики України в жовтні 2000 року направив до Міністерства праці та соціальної політики України запит щодо застосування норм чинного законодавства при перерахунку розміру відшкодування шкоди (вих. № 13 /1-2-3019 від 25.10.2000 року), на який була надана вичерпна відповідь; «-у випадку підвищення тарифних ставок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.07.1994 року № 449 перерахунок розміру відшкодування шкоди провадиться шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склався на час чергового підвищення тарифних ставок на коефіцієнти їхнього фактичного підвищення». Іншого порядку перерахунку розміру утраченого потерпілими заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві чинним законодавством не передбачено. - з 1 січня 1996 року відповідно до спільної постанови адміністрації та профспілок в/о "Кривбасруда" (СПЛП) від 26.01 1996 року № 1/6 тарифні ставки працівників були підвищені в 2,5 рази, але відповідач знаючи, що діє неправомірно, у порушення вимог статті 5 Закону України "Про колективні договори і угоди", яка забороняє включати в договори і угоди умови, що погіршують становище працівників в порівнянні з чинним законодавством та приписує такі умови вважати недійсними, розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві перерахував не на коефіцієнт підвищення тарифних ставок 2,5, а на коефіцієнт підвищення середньої заробітної плати - 1,25; - з червня 1997 року відповідно до спільної постанови адміністрації та профспілок в/о "Кривбасруда" (СПЛП) від 21.05.97р. № 3/91/06 тарифні ставки працівників були підвищені в 1,25 рази, але знову - таки неправомірно розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві перерахований не був, нібито через відсутність зростання середньої заробітної плати. Щомісячні виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку здійснював структурний підрозділ відповідача - (ШБУ - 1 тресту "Кривбасшахтобуд") відповідно до Положення про структурну одиницю наділену правами юридичної особи. У 1998 році відповідач скасував невластиві структурним одиницям підприємства функції видання наказів та виплаті відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, створив при юридичному відділі комбінату так зване "регресне" бюро, виплати відшкодування шкоди став проводити централізовано, накази про перерахунки розміру відшкодування шкоди видавати від імені підприємства. Неправомірними діями в/о "Кривбасруда" - ДП "КДЗРК" - ВАТ "Кривбасзалізрудком" були порушені трудові права позивача, гарантовані законами України, заподіяні істотна матеріальна шкода та пов'язана з нею моральна шкода (у 2001 році розмір відшкодування позивачеві шкоди - 51. 88грн.), у перерахуванні на 100% утрати працездатності відповідав середньому заробітку - 207. 52 гривень, у той час як фактичний заробіток відповідного працівника - прохідника шахто будівельного управління ще в травні 2000 року становив - 768. 86 грн. відповідно до довідки ВАТ "Кривбасзалізрудком"). Нажаль, незважаючи на наведені вражаючи факти, відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" продовжує настоювати, що діяв "відповідно до законодавства". Відповідно до чинного у той час законодавства у сфері праці, з урахуванням середньомісячного заробітку відповідного працівника за січень - квітень 1992 року - 11516 крб. і ступеня утрати професійної працездатності 15% з 04. 02. 1992 року, 35% з 02. 03. 1993 року, 25% з 02. 03. 1995 року, відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком", починаючи з 01. 11. 1992 року і до передачі особової справи [PERSON] до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний був виплачувати щомісячне відшкодування позивачеві утраченого заробітку в наступних розмірах: - з 01. 11. 1992р.-. К = 2. 55, щомісячні виплати [PERSON] утраченого заробітку 11516 крб. х 15 % х 2.55 = 4405 крб. - з 01.01. 1993 року, К= 1.3333, щомісячні виплати [PERSON] утраченого заробітку К=1.5=8810 крб. - з 02.03. 1993 - зміна ступеня втрати профпрацездатності з 15 % на 35 %,= 20 556 крб. - з 01.06. 1993, К - 2.0, сума,= 41112 крб. - з 01.09. 1993, К - 2.8985, сума,-119165 крб. - з 01.11. 1993, К - 2.1, сума, - 250246 крб. - з 01.12. 1993, К - 3.0. сума,- 750738 крб. - з 01.07. 1994, К - 2.0, сума,-1501476 крб. - з 01.10. 1994, К - 2.0, сума,- 3002952 крб. - з 01.02. 1995, К- 3.0, сума,- 9008856 крб. - з 01.03. 1995, зміна втрати профпрацездатності з 35 % на 25 %, сума,- 644897 крб. - з 01.01. 1996, К - 2.5, сума,- 16087242 крб. - з 01.09. 1996 , введення гривні, - 160.87 грн. - з 01.06. 1997, К-1.25, сума, 201.09 грн. Що у перерахунку на 100 % втрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку - 804 грн. 36 коп. При підвищенні тарифних ставок працівників з І січня 1998 року на К =1.3, зі червня 1999 року на К =1.265, з 1 січня 2000 року на К = 1.226, з 1 травня 2000 року на К= 1.217 розмір відшкодування шкоди позивачеві в перерахуванні на 100% втрати працездатності - 804. 36грн. перевищував, згідно довідки відповідача, заробіток прохідника шахтобудівельного управління (344. 62грн. у січні 1998р., 500.98грн. у липні 1999р., 636.66грн. у січні 2000р., 768.86грн. у травні 2000р.) і таким чином, відповідно до законодавства (пункт 9 "Правил відшкодування ...") ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було продовжувати виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку в колишньому розмірі - 201. 09грн. щомісяця до передачі особової справи [PERSON] до ВВДФССНВВПЗ України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Крім того, представник позивача [PERSON] надав суду розрахунок заборгованості ВАТ "Кривбасзалізрудком" із щомісячних виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку за період з 1 листопада 1992 року до 1 квітня 2001 року, а саме; з листопада 1992 року відповідно до розпорядження генерального директора в/о "Кривбасруда", узгодженого із головою профспілкового комітету, від 25. 12. 1992 року № 53 /10 - 69 (про перерахунок з 1 листопада 1992 року розміру відшкодування шкоди, визначеного з розрахунку середньомісячного заробітку за січень - квітень 1992 року потерпілим на виробництві, зайнятим на підземних роботах на К = 2. 55; зайнятим на відкритих роботах (кар'єр), на К = 2. 58; щодо ДСФ та ЦЗФ на К = 2. 7; щодо промислового персоналу поверхових підрозділів на К = 2.8; щодо непромислової групи на К = 3.3), відповідач зобов'язаний був проводити щомісячні виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку в сумі - 4405 крб. (11516крб. х 15% х 2. 55), фактично виплачено по - 3779 крб. (11516крб. х 15% х 1.25 х 1.5), недоплата за місяць склала - 626 крб., заборгованість за 2 місяці - 1252крб. з січня 1993 року відповідно до листів в/о "Кривбасруда" від 02.02. 1993року №53/10-2007 і від 16. 03. 1993 року № 53 / 10-11 спільною постановою адміністрації і профспілкових комітетів в/о "Кривбасруда" (СПАП) від 17. 03. 1993 року № З/З тарифні ставки працівників були збільшені на К = 1. 3333 х 1. 5 = 1. 99995 і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 8810крб. (4404крб. х 1. 99995), а фактично виплачено по - 7538 крб. (3779крб. х 1.3 х 1.5). недоплата за місяць становила - 1272 крб., заборгованість за 2 місяці 1 день - 2585 крб. (1272 крб. х 2міс. + 1272крб. : 31 день). з 2 березня 1993 року у зв'язку із зміною ступеня утрати професійної працездатності з 15% до 35% ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку [PERSON] в сумі - 20556крб. (8810крб.: 15% х 35%). а фактично виплачено по - 17590 крб. (7538крб. : 15% х 35%), недоплата за місяць становила - 2966крб., заборгованість за 2 місяці 30 днів склала - 8802 крб. (2966крб. х 2міс. + 2966крб. : 31 день х 30 днів). - з 1 червня 1993 року у відповідності до СПАП від 01. 07. 1993 року № 13/9 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2.0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 41112 крб. (20556крб. х 2. 0), фактично виплачено по 34652 крб., недоплата за місяць становила - 6460крб., заборгованість за 3 місяці - 19380 крб. - з 1 вересня 1993 року у відповідності до СПАП від 23.09. 1993 року № 17/12/42 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2. 89855 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком' зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку всумі 119165крб. (41112крб. х 2. 89855), фактично виплачено по 101876крб., недоплата за місяць становила 17289крб., заборгованість за 2 місяці - 34578крб. - з 1 листопада 1993 року відповідно до спільної постанови адміністрації й профспілкових комітетів в/о "Кривбасруда" (СПАП) від 30. 10. 1993 року № 21/16/45 у зв'язку з ростом рівня заробітної плати, що перевищує нормативи, розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві був збільшений на К = 2. 1 і ВАТ "Кривбасзалізрудком'' зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 250246 крб. (119165крб. х 2. 1), а фактично виплачено по - 213941 крб., недоплата і заборгованість за місяць -36305крб. з 1 грудня 1993 року у відповідності до СПАП від 24. 12. 1993 року №24/12/48 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 3.0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 750738 крб. (250246 крб. х 3.0), фактично виплачено по - 641822 крб., недоплата за місяць становила - 108916 крб., заборгованість за 7 місяців - 762412 крб. з 1 липня 1994 року відповідно до наказу в/о "Кривбасруда" від 10. 08. 1994 року № 121 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2.0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 1501476 крб. (750738крб. х 2.0), але позивачеві перерахунок розміру відшкодування шкоди не проводився, фактично виплачено по - 641822 крб., недоплата за місяць становила 859654 крб., заборгованість за 3 місяці - 2578962 крб. - з 1 жовтня 1994 року відповідно до наказу в/о "Кривбасруда" від 02. 11. 1994року № 153 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2.0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 3002952 крб. (1501476крб. х 2. 0), фактично виплачено по - 1283644 крб., недоплата за місяць становила - 1719308крб., заборгованість за 4 місяці - 6877232 крб. - з 1 лютого 1995 року у відповідності до СПАП від 27. 02. 1995 року №3/25/6 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 3.0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 1501476 крб. (2959404 крб. х 3.0), фактично виплачено по 3850933 крб., недоплата за місяць становила- 5157923 крб., заборгованість за 1 місяць 1 день - 5324308 крб. (5157923крб. + 5157923крб. : 31 день). - з 2 березня 1995 року у зв'язку із зміною ступеня утрати професійної працездатності з 35% до 25% ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити щомісячні виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку в сумі - 6434897 крб. (9008856 крб. : 35% х 25%), фактично виплачено по 2750667 крб., недоплата за місяць становила - 3684230 крб., заборгованість за 9 місяців ЗО днів склала- 36723454 крб. (3684230крб. х 9міс. + 3684230крб. : Зіденьх 30 днів). - з 1 січня 1996 року у відповідності до СПАП від 26. 01. 1996 року № 1/6 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2.5 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 16087242крб. (6434897крб. х 2. 5), фактично перерахунок було зроблено на К =1.25 і виплачено по 3438333 крб., недоплата за місяць становила - 12648909крб., заборгованість за 8 місяців, -101191272 крб. Разом заборгованість ВАТ "Кривбасзалізрудком" із щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку [PERSON] за період з 01. 11. 1992 року до 01.09.1996 року в карбованцях склала: 1252крб. + 2585крб. + 8802крб. + 19380крб. + 34578крб. + 36305крб. + 762412крб. + + 2578962крб. + 6877232крб. + 5324308крб. + 36723454крб. + 101191272крб. = 153560542крб. 01.09.1996 року в Україні введено національну валюту - гривня. У переведенні до гривні станом на 01.09.1996 року ВАТ "Кривбасзалізрудком" заборгувало позивачеві - 1535. 61грн. - з 1 вересня 1996 року ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити щомісячні виплати відшкодування [PERSON] утраченого заробітку в сумі - 160. 87 грн., фактично виплачено по - 34. 38грн., недоплата за місяць становила - 126. 49 грн., заборгованість за 9 місяців, -1138.41грн. - з червня 1997 року у відповідності до СПАП від 21. 05. 1997 року № 3/91/406 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені на К = 1.25 і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 201. 09 грн. (160. 87грн. х 1. 25), але позивачеві перерахунок розміру щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку не проводився, виплачено по - 34. 38 грн., недоплата за місяць становила-187. 71грн., заборгованість за 7 місяців - 1313.97грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 1997 року №1100, яка набрала чинності 24 жовтня 1997 року, внесені зміни і доповнення до п. 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, а саме: « в разі перерахунку розміру утраченого заробітку у зв'язку з підвищенням тарифних ставок, слід дотримуватися вимог нового абзацу шостого п. 28». Згідно з цим абзацом перерахований розмір утраченого заробітку в перерахунку на 100% утрати професійної працездатності не може перевищувати середньомісячний заробіток відповідного працівника у місяці підвищення тарифних ставок. Представник позивача зазначив, що в усіх випадках перерахунку раніше визначений розмір утраченого заробітку коригуванню в бік зменшення не підлягає (п. 9 Правил). Тобто підприємство не має права зменшувати розмір утраченого заробітку, що склався на час підвищення тарифних ставок, навіть якщо в перерахунку на 100% утрати професійної працездатності він перевищує середньомісячний заробіток відповідного працівника з 1 січня 1998 року у відповідності до СПАП від 25. 12. 1997 року №6/195 при збільшенні тарифних ставок працівникам підприємства в 1. З рази ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити [PERSON] щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі 201. 09грн. у зв'язку з тим, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав 804. Збгрн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в січні 1998 року (344. 62грн.), фактично виплачено щомісяця по - 34. 38 грн. (у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 137. 52грн., що у два із половиною рази менше фактичного заробітку прохідника шахто будівельного управління у січні 1998 року -344. 62грн. / спростовує ствердження відповідача у його письмовому заперечені, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила - 187.71 грн., заборгованість за 18 місяців - 3378.78грн. з 1 липня 1999 року у відповідності до СПАП від 30.06.1999 року №11/13/5 при збільшенні тарифних ставок працівникам підприємства в 1. 265 рази ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити [PERSON] щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі - 201. 09грн. у зв'язку з тим, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав - 804. 36грн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в липні 1999 року (500. 98грн.), фактично відповідач перерахував позивачеві розмір відшкодування шкоди на К = 1. 15 та виплатив по 39. 54грн. (34. 38грн. х 1. 15) (у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 158. 16грн.. що у тричі менше фактичного заробітку прохідника шахто будівельного управління у липні 1999 року - 500. 98грн. / спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила 161.55грн., заборгованість за 6 місяців - 969.30грн. з січня 2000 року у відповідності до СПАП від 28. 12. 1999 року №16/20/11 при збільшенні тарифних ставок на К = 1. 226 ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі - 201. 09грн. у зв'язку з тим, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав - 804. 36грн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в січні 2000 року (636. 66грн.), фактично відповідач перерахував позивачеві розмір відшкодування шкоди на К =1.1 та виплатив по - 43.49грн. (39.54грн. х 1. 1) (у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 173. 96 грн., що у три із половиною рази менше фактичного заробітку прохідника шахто будівельного управління у січні 2000 року - 636. 66грн. і спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила 157. 60грн., заборгованість за 4 місяці - 630. 40грн. зі травня 2000 року відповідно до наказу по ДП "КДЗРК" від 29. 05. 2000 року № 159 при збільшенні тарифних ставок на К = 1. 217 ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі 201. 09грн. у зв'язку з тим, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав 804. 36грн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в травні 2000 року (768. 86грн.), фактично відповідач перерахував позивачеві розмір відшкодування шкоди на К = 1. 193 відповідно до наказу від 04. 08. 2000р.. за № 229 та виплатив по 51. 88грн. (43. 49грн. х 1. 193) (у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача -207. 52грн.. що у .3. 7 рази менше фактичного заробітку прохідника шахто будівельного управління у травні 2000 року - 768. 86грн. і спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила - 149.21грн., заборгованість за 11 місяців (до 01.04.2001р.) -1641.31грн. - Усього належить до стягнення з ВАТ "Кривбасзалізрудком" на користь [PERSON] заборгованість із щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку за період з 01 листопада 1992 року до 01 квітня 2001 року в сумі: 1535.61грн. + 1138.41грн. + 1313.97грн. + 3378.78грн. + + 969. 30грн. + 630. 40грн. + 1641.31грн. = 10607. 78грн. Також ВАТ "Кривбасзалізрудком" необхідно зобов'язати надати у затвердженому порядку до ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат відшкодування [PERSON] станом на 01. 04. 2001 року у сумі - 201.09 грн. У обґрунтування спричиненої позивачеві моральної шкоди, представник [PERSON] зазначив, що у теперішній час питання відшкодування моральної шкоди регулюються ст. 23. 1167, 1168 ЦК України. Ці норми застосовуються до цивільних правовідносин, до яких належать і правовідносини у сфері праці. Також у сфері трудових відносин застосовується стаття 237-1 КЗПП України, нормами якої передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом заподіяної працівникові моральної шкоди, якщо порушення його законних прав спричинили моральні страждання, утрату нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року, передбачено відшкодування моральної шкоди відповідачем, якщо порушення прав працівника в сфері трудових відносин / у тому числі невиплата належних йому грошових сум / спричинили моральні страждання [PERSON]. Відповідно до пункту 15 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо неправомірні дії (бездіяльність) відповідача, що завдають позивачеві моральні страждання, почалися до вступу в чинність акту законодавства, що встановлює відповідальність за заподіяння такої шкоди і тривають після введення в дію цього законодавчого акту. Таким чином, на сформовані між позивачем і відповідачем - ВАТ "Кривбасзалізрудком" правовідносини, норми статті 237-1 КЗПП України ( введена в дію 13 січня 2000 року) -поширюються, тому що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків регулюється законодавством про працю (страхуванням у сфері праці). На підставі цієї статті обов'язок відшкодування моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника або втрата ним нормальних життєвих зв'язків або потреба в додаткових зусиллях для організації свого життя є наслідком порушення роботодавцем законних прав працівника. Неправомірні дії відносно позивача, що завдають йому моральні страждання, почалися в 1994 році (позбавлений з вини відповідача професійної працездатності позивач [PERSON] достовірно дізнався про це лише у квітні 2005 року) і тривають до теперішнього часу, тому що належні йому грошові суми відшкодування утраченого заробітку дотепер не виплачені з вини ВАТ "Кривбасзалізрудком"). Позивач змушений тривалий час (більше чотирьох років ) випробовувані моральні страждання, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, не одержуючи належні йому гроші відшкодування утраченого заробітку в повному обсязі і, як убачається із суми заборгованості - у розмірах, істотних для позивача, щодо забезпечення достатнього життєвого рівня. Цих негативних для позивача наслідків неправомірних дій відповідача могло й не бути, якби відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" забезпечив своєчасне нарахування та виплату відшкодування позивачеві шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я ( щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку) відповідно до законодавства про працю (страхуванням у сфері праці). Звернення до суду за захистом своїх законних інтересів і відновленням порушених відповідачем трудових прав спонукало позивача змінити спосіб життя, не по призначенню використовувати особистий час і витрачати гроші на забезпечення правового захисту в суді, випробовувати психічно - емоційні перенапруги (стреси) , що негативно відображаються на здоров'ї людини та небезпечні для життя у віці й стані здоров'я позивача, що завдає йому нові моральні страждання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Представник позивача вважає, що не треба доказувати у суді, що людина також відчуває моральні страждання, коли їй стало відомо, що відносно неї порушено право, наслідками чого безповоротно втрачені гроші, наявність яких дозволила би прожити значну частину життя зовсім по іншому з огляду на матеріальні потреби людини. Позивач та його представник [PERSON] вважають, що у даному випадку мова може йти лише про ступінь моральних страждань та розмір компенсації моральних страждань позивача у грошовій формі. Особливості цього виду шкоди полягають у тому, що: тільки позивач наділений правом визначати наслідки порушеного відносно нього права і відносити їх до категорії моральної шкоди; саме позивачу надається пріоритет бути ініціатором порушення спору з приводу відшкодування цієї шкоди; розмір відшкодування шкоди, з одного боку, визначає і потім вимагає позивач, з другого - остаточно встановлюється за рішенням суду. У практиці українського судочинства не існує оцінки моральних страждань потерпілого. З огляду на характер і тривалість моральних і фізичних страждань позивача, доведеність провини відповідача в порушенні трудових прав позивача, заподіяння йому істотної матеріальної шкоди та пов'язаної з нею моральної шкоди, наміру, з якими відповідач заподіював позивачеві моральні страждання, - відшкодування повинне бути відповідним і справедливим рішенням буде (по суб'єктивній оцінці позивача і його представника, що керуються в цьому питанні загальноприйнятими людством моральними цінностями) стягнути з ВАТ "Кривбасзалізрудком" у відшкодування заподіяної [PERSON] моральної шкоди компенсацію в грошовій формі в розмірі - 5000 гривень. Відносно страхових виплат представник позивача [PERSON] - [PERSON] зазначив, що відповідно до Закону України від 23. 09. 1999р. № 1105-Х1У "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (зі змінами, внесеними згідно із наступними Законами), починаючи з 1 квітня 2001 року, зобов'язання по відшкодуванню шкоди потерпілим на виробництві покладені на відділення'виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області), яке відповідно до постанов правління Фонду від 14.04.02р. №15, від 04.03.03р. №3, від 24.02.04р. №5, від 28.02.05р. №3, від 06.03.06р. №3, від 28. 02. 07р. № 9, від 28. 02. 08р. № 2 та від 26. 02. 2009р. № 2 зробило перерахунок сум щомісячних страхових виплат відшкодування утраченого заробітку на К = 1.193 з 1 березня 2002 року, на К = 1.182 з 1 березня 2003 року, наК = 1.152 зі березня 2004 року, на К =1.238 з 1 березня 2005 року, на К=1. 203 з 1 березня 2006 року, на К= 1.183 з 1 березня 2007 року, на К - 1.125 з 1 березня 2008 року та на К = 1.063 з 1 березня 2009 року. При цьому, при перерахунку розміру щомісячних страхових виплат відповідно до законодавства про страхування в сфері праці повинні дотримуватися дві умови: 1. Сума щомісячних страхових виплат і пенсії по інвалідності не повинна перевищувати суму середньомісячного заробітку позивача, відкоректованого на коефіцієнт перерахунку, (позивач [PERSON] одержує пенсію за віком) 2. Сума щомісячної страхової виплати в перерахуванні на 100% втрати працездатності не повинна перевищувати граничну суму заробітної плати, з розрахунку якої нараховуються страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. РОЗМІР ГРАНИЧНОЇ СУМИ ЗАРОБІТНОЇ ПЛАТИ, З ЯКОЇ ОБЧИСЛЮЮТЬСЯ СТРАХОВІ ВНЕСКИ РОЗМІР ГРАНИЧНОЇ СУМИ ЗАРОБІТНОЇ ПЛАТИ, З ЯКОЇ ОБЧИСЛЮЮТЬСЯ СТРАХОВІ ВНЕСКИ - з 0104.2001 року1600грн. - з 0105. 2002 року2200грн. - з 0107. 2003 року2660грн. - з 0101. 2005 року4100грн. -з 0101. 2006 року4830грн. -з 0104. 2006 року4960грн. - з 0110. 2006 року5050грн. - з 0101. 2007 року7875грн. - з 0104. 2007 року8415грн. - з 0110. 2007 року8520грн. - з 0101. 2008 року9495грн. -з 0104. 2008 року9705грн. -з 0107. 2008 року9735грн. - з 0110. 2008 року10035грн Оскільки утрату професійної працездатності позивачу встановлено до 01. 04. 2001 року, тобто до утворення Фонду, то ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не повинне бути відповідачем у даній справі, оскільки позивач не перебував і не міг перебувати в правовідносинах 3 Відділенням Фонду. Тому ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області має бути залучено до справи як третя особа, що не має самостійних вимог тому, що рішення по суперечці між позивачем і відповідачем впливає на розмір страхових виплат, які буде проводити Відділення Фонду після встановлення нового розміру страхових виплат. [PERSON] Суд України вважає ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відповідачем та розглядає касаційні скарги Відділення Фонду на рішення судів першої та апеляційної інстанцій як подані відповідачем. Страхові виплати відшкодування [PERSON] утраченого заробітку, сплачені ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області у 2001 - 2009 pp. з 01.04.2001р. - 51. 88 грн. ,з 01.03.2002 р.- 61.89 грн., з 01.03.2003 p.- 73. 15 грн. . з 01.03.2004р.- 84. 27 грн., з 01.03.2005 p.- 104.33 грн., з 01.03.2006 p.- 125.52 грн., з 01.03.2007 р.- 148.49 грн. ,3 01.03.2008 p.- 167.05 грн., з 01.03.2009 р.- 177.57 грн.. У зв'язку з цим, представник позивача в справі [PERSON] надав суду розрахунок заборгованості відповідача - ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області із щомісячних страхових виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку за період зі квітня 2001 року до 1 жовтня 2009 року: - з 01. 04. 2001 року до 01. 03. 2002 року, щомісячні страхові виплати відшкодування позивачеві втраченого заробітку повинні проводитися в сумі - 201. 09 гривень, а фактично Фонд виплатив по - 51. 88 грн., недоплата за місяць склала - 149. 21 грн., заборгованість за 11 місяців - 1641.31грн. - з 01. 03. 02р. до 01. 03. 03р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 14.03.02р. №3 на К = 1.193, повинні проводитися в сумі 239. 90грн., фактично Фонд_виплатив по 61.89грн.. недоплата за місяць склала 178. 01грн., заборгованість за 12 місяців - 2136.12грн.; - з 01. 03. 03р. до 01. 03. 04р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 04. 03. 03р. № 3 на К = 1. 182, повинні проводитися в сумі 283.56грн., фактично Фонд виплатив по 73. 15грн., недоплата за місяць склала 210.41грн., заборгованість за 12 місяців -2524.92грн.; - з 01. 03. 04р. до 01. 03. 05р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 22. 02. 04р. № 5 на К = 1. 152 , повинні проводитися в сумі 326.66грн., фактично Фонд виплатив по - 84.27грн., недоплата за місяць склала 242. 39грн., заборгованість за 12 місяців - 2908. 68грн.; - з 01. 03. 05р. до 01. 03. 06р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 28. 02. 05р. № 3 на К = 1. 238 , повинні проводитися в сумі 404.41грн., фактично Фонд виплатив по 104.33грн., недоплата за місяць склала 300. 08грн., заборгованість за 12 місяців -3600. 96грн.; - з 01. 03. 06р. до 01. 03. 07р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 06. 03. 06р. № 3 на К = 1. 203 , повинні проводитися в сумі 486.51грн., фактично Фонд виплатив по 125.52грн., недоплата за місяць склала 360. 99грн., заборгованість за 12 місяців -4331.88грн.; - з 01. 03. 07р. до 01. 03. 08р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 28. 02. 07р. № 9 на К = 1. 183 , повинні проводитися в сумі 575. 54грн., фактично Фонд виплатив по 148. 49грн., недоплата за місяць склала 427. 05грн., заборгованість за 12 місяців -5124.60грн. - з 01. 03. 08р. до 01. 03. 09р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 28. 02. 08р. № 2 на К = 1. 125 , повинні проводитися в сумі 647. 48грн., фактично Фонд виплатив по 167. . 05грн., недоплата за місяць склала 480. 43грн., заборгованість за 12 місяців -5765.16грн. - з 01. 03. 09р. до 01. 10. 09р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 26. 02. 09р. № 2 на К = 1. 063 , повинні проводитися в сумі 688. 27грн., фактично Фонд виплачує по 177. 57грн., недоплата за місяць складає 510.70грн., заборгованість за 7 місяців - 3574.90грн. Стягненню на користь [PERSON] з ВВДФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області підлягає заборгованість із щомісячних страхових виплат відшкодування утраченого заробітку за період з 1 квітня 2001 року до 1 жовтня 2009 року у сумі: 1641.31грн. + 2136.12 + 2524.92грн. + 2908.68грн. + 3600.96грн. + + 4331.88грн. + 5124.60грн. +5765. 16грн. +3574.90 = 31608.53грн. Починаючи з 1 жовтня 2009 року ВВДФССНВВПЗ України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області зобов'язане проводити страхові виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку в сумі, - 688.27 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат. Щодо позовної давності представник позивача в справі - [PERSON] суду вказав, що доводи відповідачів в справі про застосування судом трирічного строку позовної давності при стягненні заборгованості із сум відшкодування шкоди, заподіяної позивачу ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, виниклої з вини самих відповідачів, тому не можуть бути прийняті до уваги за наступними підставами: Відповідно до ст. 76 ЦК України 1963 р. (із змінами і доповненнями) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права^ Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦК України 1963 р. (зі змінами і доповненнями) якщо суд визнає поважною причину пропуску позовної давності, порушене право підлягає захистові. Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦК України 1963 р. (зі змінами і доповненнями) позовна давність не поширюється у випадках, встановлюваних законодавством Союзу РСР, і на інші вимоги. Представник позивача також суду зазначив що відповідно до законодавства (п. 43 "Правил відшкодування..." у редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від З жовтня 1997 року № 1100, стаття 34 Закону України "Про оплату праці", "Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати", затверджене постановами Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1997 року № 1427 і від 23 квітня 1999 року № 692, Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати", "Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати", затверджене постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, від 9 серпня 2001 року № 958 і від 31 березня 2003 року № 430) одночасно з виплатою (стягненням) заборгованості із щомісячних (страхових) виплат відшкодування утраченого заробітку нараховується і виплачується (стягується) компенсація утрати частини відшкодування шкоди (заробітної плати, доходів) у зв'язку з порушенням строків виплати. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам утрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності і господарювання, які вчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату за 1998 - 2000 роки, зобов'язані під час виплати (стягнення) цих боргів по заробітній платі нарахувати і виплатити працівникам компенсацію, що розраховується шляхом множення суми нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за відповідний місяць (після втримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін за період затримки виплати заробітної плати (відшкодування утраченого заробітку). У період з 2001 року втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати також компенсують і компенсація розраховується як добуток нарахованого, але невиплаченого доходу за відповідний місяць (після втримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації. Дія прийнятого з 1 січня 2001 року Порядку проведення компенсації громадянам утрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати поширюється на підприємства, установи і організації всіх форм власності і застосовується у всіх випадках порушення встановлених строків виплати грошових доходів, у тому числі і вини власника або уповноваженого ним органа(особи) При цьому представник позивача надав суду розрахунок суми компенсації [PERSON] утрати відшкодування шкоди у зв'язку порушенням строків виплати, що підлягає стягненню з ВАТ «КЗРК» станом на 1 жовтня 2009 року, а саме; За 1998 рік, - 7080 гривень 97 копійок, За 1999 рік, -12084 гривні 12 копійок, За 2000 рік, -15073 гривні 91 копійка, За 2001 рік, - 17490 гривень 95 копійок, За 2002 рік, - 20262 гривні 91 копійка, За 2003 рік, - 23253 гривні 40 копійок, За 2004 рік, - 26 192 гривні 41 копійка, За 2005 рік, - 28943 гривні 27 копійок, За 2006 рік, - 31646 гривень 66 копійок, За 2007 рік, - 33926 гривень 48 копійок, За 2008 рік, - 34846 гривень 99 копійок, За 2009 рік, - 34911 гривні 24 копійки. Таким чином, за твердженням представника позивача в справі [PERSON] стягненню на користь позивача [PERSON] з відповідача ВАТ «КЗРК» підлягає загальна сума компенсації,- 34911 гривні 24 копійки. Представник ВАТ «КЗРК» про місце та час розгляду цієї справи був судом сповіщений належним чином, але він до суд не з явився та не повідомив про причину своє неявки до суду. Представник ВАТ «КЗРК» подав суду 04 січня 2006 року заперечення на позовну заяву у якому позов не визнав та вказав, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими. ВАТ «КЗРК» у відповідності з діючими законодавчими нормами проводив нарахування та виплату позивачу [PERSON] сум у відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою ним працездатності. Тому заступник голови правління ВАТ «КЗРК» В.1. Соколов у своєму заперечені на позов вважає, що нарахування [PERSON] усіх виплат, пов'язаних з втратою здоров'я проведені у відповідності до закону. Крім тоґо, представник ВАТ « КЗРК » у своєму заперечені зазначив, що позивач та його представник, не надали суду ніяких доказів тому, що [PERSON] пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цієї позовною заявою з поважної причини. Представник відповідача у справі, - Відділення Фонду, позовні вимоги [PERSON] не визнав, та вказав, що усі розрахунки виплат позивачеві в справі Відділенням Фонду визначені на підставі сум вказаний у довідці ВАТ «КЗРК». Тому вини Відділення Фонду у неправильному визначені розміру відшкодування позивачу втраченого заробітку, немає. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] - [PERSON], та представника Відділення Фонду, дослідивши матеріали цієї цивільної справи, дійшов висновку, що позов повинен бути задоволеним у повному обсязі з слідуючих підстав; Перевіривши законність і обгрунтованість заявлених позовних вимог суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] у шкідливих умовах праці з 19.12.1972 року до 28.01.1992 року в відділі капітального будівництва РУ імені «Рози Люксембург», в ШБУ - 1 тресту "Кривбасшахтобуд" виробничого об'єднання з видобутку залізних руд підземним способом "Кривбасруда" (правонаступники: ДП "Криворізький державний залізорудний комбінат" - Відкрите акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат") підземним прохідником 6 розряду. За висновком МСЕК (акт огляду від 02. 03. 1992 року) позивачу встановлено 15% утрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням (вібраційна хвороба), вважаючи з 04. 02. 1992 року. За висновком МСЕК (акт огляду від 01. 06. 1993 р.) позивач визнаний інвалідом третьої групи. Йому встановлено 35% утрати професійної працездатності по сукупності професійних захворювань - вібраційна хвороба та двосторонній кохлеарний неврит, вважаючи з 02. 03. 1993 року. - 25%, вважаючи з 02.03.1995року (висновок МСЕК від 28.02.1995 року); - 25% безстроково, вважаючи з 15.11.1993 року (висновок МСЕК від 06. 02. 2001 року). Щомісячні виплати відшкодування [PERSON] утраченого заробітку провадились відповідачем - ВАТ "Кривбасзалізрудком" до 1 листопада 1992 року відповідно до законодавства про працю. У 1992 році відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" визначив позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку з розрахунку середньомісячного заробітку відповідного працівника за професією прохідник 6 розряду за січень - квітень 1992 року - 11 516 крб. та ступеня утрати професійної працездатності 15% у розмірі - 1727. 40 крб., що позивач не оспорює. У наступні роки відповідач ВАТ «КЗРК» корегував розмір відшкодування шкоди відповідно до наказів по підприємству, спільним постановам адміністрації та профспілкових комітетів так, що на місяць передачі особової справи потерпілого до ВВДФССНВВПЗ України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області щомісячні виплати відшкодування [PERSON] 25% утраченого заробітку склали - 51. 88 грн., що в перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку - 207 гривень 52 копійки, у той час, як фактична заробітна плата відповідного працівника ще у травні 2000 року становила -768 гривень 86 копійок. Вказана обставина належним чином підтверджена наданою суду довідкою ВАТ "Кривбасзалізрудком" від 13.01.2006року за№ 53-10. Таким чином, спір виник з приводу неправильного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 1 листопада 1992 року, що потягло неправильне нарахування та виплату «регресних» сум підприємством та страхових сум, які виплачує [PERSON] відділення Фонду з 01.04.2001року. Суд вважає, що при перерахунку позивачеві сум відшкодування шкоди підприємство не застосувало коефіцієнти росту тарифних ставок і посадових окладів (К = 2. 55, з 1 листопада 1992 року, К = 2.0, з 1 липня 1994 року, К= 2.5, з 1 січня 1996 року, К = 1.25 з 1 червня 1997 року), що призвело до значного заниження належних позивачеві' сум відшкодування шкоди що в подальшому призвело до заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування шкоди та несвоєчасній виплаті частини щомісячних платежів відшкодування шкоди. Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору. Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністерством промислової політики України та добровільними об'єднаннями і ЦК профспілок на 1995 - 2000 pp., а саме: роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з виконанням трудових обов'язків одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією. Таким чином, діючими на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правовими актами визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування .шкоди працівникові у зв'язку із ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Госпрозрахункове підприємство ВАТ «КЗРК», виходячи із своїх фінансових можливостей, самостійно визначало зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження, та як доведено позивачем письмовими доказами наданими суду, не застосовувало відносно [PERSON] підвищення тарифних ставок та посадових окладів, коефіцієнти росту тарифних ставок і посадових окладів (К = 2. 55, з 1 листопада 1992 року, К = 2.0, з 1 липня 1994 року, К= 2.5, з 1 січня 1996 року, К = 1.25 з 1 червня 1997 року). Суд перевіривши надані позивачем в справі розрахунки згідно яких [PERSON] виплачувалось щомісячне відшкодування утраченого заробітку у вказаних вище розмірах. Згідно цих розрахунків, усього належить до стягнення з ВАТ "Кривбасзалізрудком" на користь [PERSON] заборгованість із щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку за період з 01 листопада 1992 року до 01 квітня 2001 року в сумі: 1535.61грн. + 1138.41грн. + 1313.97грн. + 3378.78грн.+ + 969. 30грн.+ 630. 40грн.+ 1641. 31грн. = 10607. 78грн. При цьому представником позивача в справі надано суду письмові підтвердження тому, що робітникам однієї та тієї ж професії відповідач ВАТ «КЗРК» нараховував за один і той же час різни коефіцієнти росту тарифних ставок і посадових окладів. Так гірничому майстру [PERSON] та бурильнику [PERSON] с 01 листопада 1992 року застосовано коефіцієнт -2.55, при тому, як [PERSON] за цей же період застосовано коефіцієнт,-1.75. При цьому, відповідачем не надано суду обгрунтованих та переконливих доказів тому, що виплати сум [PERSON] у відшкодування втрати працездатності проводились згідно норм закону, постанов Кабінету Міністрів України , та галузевих угод. Виходячи із наведеного, суд вважає, що є підстави для перерахунку сум втраченого заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивачеві [PERSON] починаючи з 1 листопада 1992 року. При цьому, суд відзначає, що позивач не мав достовірних даних тому, що нарахування та виплата йому вказаних вище сум проводиться не вірно. А тому суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, так як відповідно до вимог ст. 238 КЗПП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час змушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (ст. 235 КЗПП України) орган, що розглядає спір, має право ухвалити рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь - яким строком, оскільки вимоги цієї статті стосуються усіх грошових вимог працівника, крім зазначених в ній у тому числі і сум відшкодування шкоди, заподіяної працівникові інвалідністю або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків. Пунктом 43 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, від 18 липня 1994 року № 492 і від 3 жовтня 1997 року № 1100 та пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди" зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 8 липня 1994 року, №11 від 30 вересня 1994 року й № 15 від 25 травня 1998 року передбачено що у випадку, якщо з вини власника вчасно не визначено та не виплачено відшкодування шкоди, то ці суми виплачуються (стягуються) без обмеження будь-яким строком. За оспорюваний період з 01.11.1992р. по 01.04.2001р. підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, однак , як доведено представником позивача письмовими доказами заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача збільшилася. Так нарахування позивачу - 207. 52грн. у 3. 7 рази менше фактичного заробітку прохідника шахто будівельного управління у травні 2000 року - 768. 86грн. і тому спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у повному обсязі. Відділенням Фонду проводилися перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: проведений перерахунок належних страхових виплат від 14.04.02р. №15, від 04.03.03р. №3, від 24.02.04р. №5, від 28.02.05р. №3, від 06.03.06р. №3, від 28. 02. 07р. № 9, від 28. 02. 08р. № 2 та від 26. 02. 2009р. № 2 зробило перерахунок сум щомісячних страхових виплат відшкодування утраченого заробітку на К = 1.193 з 1 березня 2002 року, на К = 1.182 з 1 березня 2003 року, на К = 1.152 зі березня 2004 року, на К =1.238 з 1 березня 2005 року, на К=1. 203 з 1 березня 2006 року, на К= 1.183 з 1 березня 2007 року, на К = 1.125 з 1 березня 2008 року та на К = 1.063 з 1 березня 2009 року. При цьому, при перерахунку розміру щомісячних страхових виплат відповідно до законодавства про страхування в сфері праці повинні ним дотримано дві умови: 1. Сума щомісячних страхових виплат і пенсії по інвалідності не повинна перевищувати суму середньомісячного заробітку позивача, відкоректованого на коефіцієнт перерахунку, (позивач [PERSON] одержує пенсію за віком) 2. Сума щомісячної страхової виплати в перерахуванні на 100% втрати працездатності не повинна перевищувати граничну суму заробітної плати, з розрахунку якої нараховуються страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. При передачі особової справи ВАТ «КЗРК» до Відділення Фонду у 2001 році, згідно наданої суду довідки, розмір відшкодування позивачеві шкоди, визначено в сумі, -51.88грн., у перерахуванні на 100% утрати працездатності відповідав середньому заробітку - 207. 52 гривень. Згідно розрахунків наданих суду представником позивача сума відшкодування шкоди з 01. 04. 2001 року до 01. 03. 2002 року, повинна була проводитися в сумі, щомісячних страхових виплат відшкодування позивачеві втраченого заробітку - 201 гривня 09 копійок, а фактично Фонд виплатив по - 51 гривню 88 .копійок.. Таким чином, невірне визначення першим відповідачем суми відшкодування шкоди позивачеві, призвело до того, що з 1 квітня 2001 року до 1 жовтня 2009 року невірно проводиться виплата вказаних сум. І згідно розрахунку позивача, сума недоплати визначена в сумі - 31608 гривень 53 копійки . Ця сума на думку суду підлягає відшкодуванню позивачеві в справі, згідно вище зазначеного. Суд також вважає, що неправомірними діями відповідача ВАТ «КЗРК», на які судом зазначено вище, завдано моральної шкоди [PERSON], так як тривалий час відповідач не проводив розрахунки у повному обсязі по виплаті коштів позивачу. При таких обставинах суд вважає доведеним факт спричинення йому моральних страждань и сума відшкодування моральної шкоди, зазначена позивачем у_ 5000 гривень, на думку суду підлягає стягненню з відповідача ВАТ «КЗРК» у повному обсязі. Виходячи з вищезазначеного відповідно до "Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати", затверджене постановами Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1997 року № 1427 і від 23 квітня 1999 року № 692, Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати", "Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їхньої виплати", затверджене постановами Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, від 9 серпня 2001 року № 958 і від 31 березня 2003 року № 430) одночасно з виплатою (стягненням) заборгованості із щомісячних (страхових) виплат відшкодування утраченого заробітку нараховується і виплачується (стягується) компенсація утрати частини відшкодування шкоди (заробітної плати, доходів) у зв'язку з порушенням строків виплати. Згідно розрахунку, наданому позивачем в справі, компенсація за несвоєчасну виплату йому належним до сплати сум, складає, - період з 01 січня 1998 року до 01 жовтня 2009 року в сумі, - 34 911 гривень 24 копійки. Перевіривши правильність цього розрахунку, суд вважає, що ця сума коштів також повинна бути стягнута с ВАТ «КЗРК» так як ці вимоги позивача ґрунтуються на законі. При цьому, суд також вважає, що повинні бути задоволені вимоги позивача щодо стягнення з другого відповідача - Відділення Фонду не виплачених йому у повному обсязі коштів з 01 квітня 2001 року по 01 жовтня 2009 року - 31 608 гривень 53 копійки., та відносно зобов'язання цього відповідача у подальшому виплачувати на користь [PERSON] починаючи з 01 жовтня 2009 року щомісячні страхові виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі, - 688 гривень 27 копійок до зміни обставин що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат. На підставі вище зазначеного, та

Outcome: approved