Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 16.10.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1138, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та відсутності спільних поглядів на життя, сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Представник позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги уточнив, провив суд залишити без розгляду позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, викладені вимоги позивача у позові підтримав, та додатково пояснив суду, що шлюб у [PERSON] перший, на даний час вона проживає окремо, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, аліменти на утримання дитини стягує в окремому позовному провадженні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Гірка», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. При цьому пояснив, що шлюб у нього перший, після розірвання шлюбу їх спільна дитина буде проживати з матір`ю. На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовились, так як вважають, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя негативно позначитися на інтересах дитини. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 16.10.2008 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції складений актовий запис № 1138. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. Шлюбні відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved