Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути зі Страхового акціонерного товариства «Остра» на його користь страхове відшкодування у розмірі 24990 грн., вартість висновку експерта у сумі 500 грн., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 3124 грн., суму, на яку збільшилося страхове відшкодування в звязку з інфляцією у розмірі 1401 грн. 89 коп., три проценти річних у розмірі 474 грн. 47 коп. З [PERSON] просить стягнути на його користь невідшкодовану за рахунок страхового відшкодування майнову шкоду в розмірі 25101 гр. 84 коп., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 6000 грн. Також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати (а.с.4,48). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 вересня 2009 року на автошляху Полтава-Олександрія за участю автомобіля «Міцубіши Аутлендер», під керуванням [PERSON], та автомобіля «М-21 [PERSON]», під керуванням [PERSON], з вини останнього, сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 50091,84 грн. На момент ДТП відповідач [PERSON] мав чинний договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в САТ «Остра», але страхова компанія безпідставно відмовляється виплачувати страхове відшкодування. Відповідач [PERSON] завдану майнову шкоду теж не бажає відшкодовувати. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягаючи на задоволенні позовних вимог пояснив, що з вини відповідача [PERSON] йому було завдано майнової шкоди в розмірі 50091,84 грн. Про настання страхового випадку позивач та відповідач вчасно повідомлено страхову компанію «Остра» та надали їй всі необхідні документи, не зважаючи на це страхове відшкодування позивачу виплачено не було. Крім того, позивач пояснив, що відповідачем [PERSON] відмовляється відшкодувати [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що разом із позивачем та відповідачем [PERSON] у перший робочий день після ДТП (07.09.2009 р.) їздив до страхової компанії де були оформлені необхідні документи. Представник страхової компанії розяснив, що всі необхідні документи ним отримані, але виплата страхового відшкодування буде здійснена лише після отримання копії постанови суду по факту ДТП відносно [PERSON] Таку постанову та постанову суду відносно [PERSON] було надано представнику страхової компанії в місті Полтава. Більше документів від [PERSON] не вимагалося. Представник САТ «Остра» позов визнав частково та пояснив, що позивачу не виплачено страхове відшкодування з тих причин, що [PERSON] та [PERSON] не надали страховій компанії всіх документів, які необхідні для обєктивного вирішення питання про відшкодування завданих збитків. Також, представник відповідача зазначив, що розмір страхового відшкодування підлягає зменшень з урахуванням податку на додану вартість та вартості деталей автомобіля, про пошкодження яких не зазначено у довідці ДАІ. На думку представника відповідача належними та допустимими доказами підтверджено розмір завданої позивачу майнової шкоди на суму 26409,65 грн., а з урахуванням франшизи та податку на додану вартість розмір страхового відшкодування складає 21498,04 грн. Судові витрати на оплату вартості експертного дослідження в сумі 500 грн. необхідно покласти на САТ «Остра» та [PERSON] по 250 грн. на кожного. Відповідач [PERSON] не заперечуючи факту дорожньо-транспортної пригоди та вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, позов [PERSON] не визнав, посилаючись на відсутність його вини в скоєнні правопорушення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено, що 05 вересня 2009 року на автошляху Полтава-Олександрія в наслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Міцубіши Аутлендер», державний номер ВІ4349ВВ, під керуванням [PERSON], та автомобіля «М-21 [PERSON]», державний номер 37774ПО, під керуванням [PERSON] Постановою судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 листопада 2009 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с.11). Постановою судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2009 року провадження в адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України закрито в звязку з недоведенням вини у вчиненні правопорушення (а.с.12). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля «Міцубіши Аутлендер», державний номер ВІ4349ВВ, складає 50091,84 грн. (а.с.19). Розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає до задоволення частково з наступних підстав. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням \~речі, зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Заперечуючи проти позову представник страховика посилався на те, що розмір страхового відшкодування підлягає зменшень з урахуванням податку на додану вартість та вартості внутрішніх деталей автомобіля, про пошкодження яких не зазначено у довідці ДАІ. Але суд вважає доводи представника відповідача неспроможними і не приймає їх до уваги з наступних підстав. Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження, приєднаних до нього акту огляду та фототаблиць місце розташування та кількість виявлені експертом пошкоджень на автомобілі позивача не суперечать іншим матеріалами справи, в тому числі довідці ДАІ від 05 вересня 2009 року, в якій інспектором ДАІ зазначені пошкодження виявлені ним при поверховому візуальному огляді транспортного засобу (а.с.9,19). Також не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про необхідність зменшення розмір страхового відшкодування на суму податку на додану вартість, так як Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено жодних підстав для утримання та/або зменшення виплат страхового відшкодування, окрім франшизи, або якщо сума відшкодування \~перевищує \~ліміт, \~визначений \~цим же законом. З огляду на викладене, суд вважає, що з САТ «Остра» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 24990 грн. (25500 510 грн.франшизи). Відповідно до п.37.1 ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст.35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Заява про настання страхової події надані позивачем 07 вересня 2009 року, а документи визначені у ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 23 листопада 2009 року, що підтверджується підписом співробітника страховика, скріпленим відбитком мастильної печатки (а.с.14-18). Суд не приймає до уваги твердження представника САТ «Остра» в тій частині, що виплату страхового відшкодування не було проведено з тих причин, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на письмову вимогу страховика не надали додаткових документів, необхідних для обєктивного вирішення питання про відшкодування збитків, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що учасникам ДТП вручалися згадані вимоги. В судовому засіданні представник САТ «Остра» підтвердив, що згадані докази відсутні. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували, що від них вимагалися додаткові документи. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що 10 грудня 2009 року, за власної ініціативи, особисто надав співробітнику страховика у місті Полтава копію постанови Крюківського районного м.Кременчука від 27 листопада 2009 року про закриття провадження у справі, але будь-яких вимог щодо надання додаткових документів йому не предявлялося. Пояснення позивача підтверджуються відміткою співробітника страховика на копії згаданої постанови суду (а.с.55). Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що страховик не виконав вимоги законодавства щодо виплати страхового відшкодування протягом одного місяця з моменту отримання необхідних документів, тобто з 23 листопада 2009 року. Пунктом 37.2 \~ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена відповідальність страховика за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, а саме пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Отже, виходячи з вищенаведеного з страховика підлягає стягненню пеня за прострочення страхового відшкодування за період з 24 грудня 2009 року по 11 серпня 2010 року в розмірі 3124 грн. Вимоги позивача про стягнення з САТ «Остра» суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах договору, тому задоволенню не підлягають. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 25101 гр. 84 коп. (50091,84 - 24990 страхового відшкодування). Враховуючи положення ст.61 ЦПК України, згідно з якою постанова суду в справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, суд вважає, що в даному випадку не потребують доказуванню обставини стосовно того, чи мали місце порушення правил дорожнього руху з боку відповідача [PERSON], та чи знаходяться вони в причинному звязку з наслідками, що настали. З огляду на викладене, пояснення відповідача [PERSON] в тій частині, що згадана дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини не заслуговують на увагу. За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ст. 23 ЦК України, відшкодування моральної шкоди, якої фізична особа зазнала у звязку із знищенням \~або пошкодженням її майна, відповідно до п.22.3 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди, [PERSON] зазначив, що через неправомірні дії відповідача зазнав не лише майнової шкоди, він також в звязку із пошкодження автомобіля втратив відчуття душевного спокою в звязку із пошкодженням його майна, та пережите страхіття, повязане з реальною небезпекою для свого життя, яка виникла під час ДТП. Також позивач на тривалий час був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем, порушення його законних прав призвели до втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Факт заподіяння моральної шкоди на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправних дій з боку відповідача [PERSON] Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд приймає до уваги розмір завданої майнової шкоди, характер, обсяг та тривалість страждань, яких зазнав позивач, ступень вини відповідача. Моральна шкода, на думку суду, полягає саме в стражданнях через необхідность відновлення попереднього стану, необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, втраті відчуття душевного спокою, пошкодження майна, та пережите страхіття, повязане з реальною небезпекою для життя, яка виникла під час ДТП. Тому виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан відповідача та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди має становити 3000 грн. Згідно ст.79 ЦПК України до судових витрат судом віднесено сплачений позивачем судовий збір в розмірі 514,42 грн., оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с.2,3), витрати, повязані з проведенням експертизи в розмірі 500 грн. (а.с.22). Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~ пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача САТ «Остра» на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені судові витрати в розмірі 557 грн. 13 коп., а з відповідача [PERSON] - 574 грн. 79 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial