Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

\~ \~18.08.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначила, що відповідно до Закону України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни. Ст. 6 Закону дає їй право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка відповідачем нарахованою не була. Просила суд зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона виконати нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2007-2008 роки, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила суд поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона відносно не призначення, не донарахування та не виплати їй надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 2006 року по 14.10.2010 року, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона призначити, донарахувати та виплатити їй надбавку до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 2006 року по 14.10.2010 рік, виходячи із мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у 2006-2010 роках, судові витрати покласти на відповідача . Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про слухання справи у його відсутність та зазначивши, що позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач відповідно до його віку на 2 вересня 1945 року, тобто на час закінчення Другої світової війни, було менше 18 років та пенсійного посвідчення, віднесено до категорії «Дітей війни», що не заперечується відповідачем, та йому виплачується пенсія останнім. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»\~ № 2195- IV, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Дія ст. 6 вказаного Закону у 2007 році була зупинена п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №1-29/2007 були визнані такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) окремі положення Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», зокрема, положення п. 12. ст. 71, яким було припинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2008 році зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» був змінений п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №1-28/2008 були визнані такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, положення п. 41 розділу ІІ, яким було внесені зміни у ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх кремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, та є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Таким чином, норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року є діючими з дня ухвалення рішень Конституційним Судом України з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь - які обмеження щодо її застосування не встановлювалися. Таким чином відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року до 14.10.2010 року у відповідності з приписами норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей» в редакції 2004 року. При прийнятті рішення суд враховує також те, що позивачу була нарахована та виплачувалася пенсія відповідачем, який повинен був самостійно здійснити нарахування та виплату надбавки до пенсії позивачу відповідно до діючого законодавства. Таким чином, суд вважає бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона щодо не нарахування та виплати надбавки до пенсії позивача з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 14.10.2010 року протиправною, і вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату надбавки до пенсії позивачу, як дитині війни, з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 14.10.2010 року, тобто з дня проголошення зазначених вище рішень Конституційного Суду України. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю в три роки, перебіг якої відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи з викладеного, суд вважає, що посилання позивача на те, що його права були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно правових актів, про які позивач дізнався з публікацій у пресі, а тому пропустив встановлений законом строк для звернення до суду, заслуговують на увагу і строк підлягає поновленню. В решті позовних вимог суд вважає необхідним відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судом справи в сумі 37 гривень, разом 45,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial