Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому вказав, що 04 лютого 2009 року, о 07 годині 15 хвилин, по вул. Перемоги в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача [PERSON] 12 травня 2009 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно позивача закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. У звязку з чим, позивач вважає, що винуватцем даного ДТП є відповідач [PERSON], яка постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/3917155 від 06 листопада 2009 року ТОВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант», відповідальність відповідача була застрахована. У результаті ДТП позивачу спричинені матеріальні збитки у сумі 10565 грн. 24 коп. вартість поновлювального ремонту автомобіля, крім того позивачем понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 350 грн., виклик відповідача для участі в огляді пошкодженого автомобіля у розмірі 26 грн. 42 коп., які позивач просить стягнути у судовому порядку. Крім того, позивач зазначає, що йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник, підтримали позовні вимоги, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позові, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що вина сторін у ДТП є обопільною, а тому сума, яку просить стягнути позивач має бути зменшена до половини. Представник відповідача ТОВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що вина сторін у ДТП є обопільною, а тому відсутні підстави для відшкодування страхової виплати, в подальшому представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою яка її заподіяла, якщо не докаже, що шкода заподіяна не з його вини. Вимоги глав 81 та 82 ЦК України свідчать про те, що умовами виникнення обовязку по відшкодуванню шкоду настає при наявності: виникнення шкоди, протиправних дій або бездіяльності, якими утворена загроза заподіяння шкоди, причинний зв'язок та вина особи, яка створила умови заподіяння шкоди. З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2008 року о 07 годині 15 хвилин по вул. Перемоги в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та водія [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER]. 04 березня 2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за скоєння даної ДТП водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2009 року встановлено, що 04 лютого 2009 року, о 07-15 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Перемоги в м. Запоріжжя, не витримав безпечну швидкість руху та при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, скоївши зіткнення з автомобілем [NUMBER] водія [PERSON], однак провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у звязку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 264 від 08 липня 2010 року водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] при виконанні лівого повороту з послідуючим розворотом в зворотному напрямку на вул. Перемоги, повинна була діяти згідно вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], з моменту виникнення небезпечної дорожньої ситуації створеної водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON], повинен був своєчасно діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Згідно довжини гальмового шляху автомобіля [NUMBER] 16,0 м з урахуванням затрат кінетичної енергії на деформацію деталей автомобілів і контакт з відбійним брусом, зміною напрямку руху автомобіля ВАЗ 2109, швидкість була не нижчою 60 км/год. В момент виникнення небезпечної дорожньої ситуації скоєної водієм [PERSON], автомобіль [NUMBER] міг знаходитись від місця зіткнення на відстані не менше 71,63 м. З технічної точки зору з врахуванням розмірів гальмового шляху ГАЗ-3110, розташування автомобілів, осипу скла, пластмас, місцем зіткнення автомобілів було місце указане на схемі ДТП під № 1, яке розташоване на відстані 2,3 м від відбійного брусу на середині проїзної частини. З технічної точки зору, автомобіль [NUMBER] в момент виникнення небезпеки для руху, знаходився на відстані значно більшій 30 м (71,63 м) і водій [PERSON] мав технічну можливість з моменту виникнення небезпеки діючи згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України уникнути зіткнення автомобілів. З технічної точки зору водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] при швидкості 60 км/год. мав технічну можливість уникнути зіткнення, діючи згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], що не відповідають вимогам п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, з вини якої була скоєна небезпечна дорожня ситуація, знаходяться в причинному звязку з допущеним зіткненням автомобілів. З технічної точки зору, дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], що не відповідають вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України по своєчасній зупинці автомобіля перед виниклою небезпекою, знаходяться в причинному звязку з допущеним зіткненням автомобілів. Зазначені висновки судової автотехнічної експертизи підтверджуються поясненнями в судовому засіданні експерта [PERSON], який пояснив, що дії обох водіїв [PERSON] та [PERSON], знаходяться в причинному звязку з даною ДТП, та вина водіїв у ДТП є обопільною. Вказаний висновок експерта, суд знаходить обґрунтованим, повним, ясним та таким, що узгоджується з іншими матеріалами, сумніви в його правильності у суду відсутні, у звязку з чим приймає його до уваги при ухвалені рішення по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З урахуванням установлених обставин і вимог закону, суд дійшов висновку, що вина водіїв [PERSON] та [PERSON] у вчинені даної ДТП є обопільною, та вина [PERSON] у завданій [PERSON] шкоді становить 50 %. Згідно висновку експертного дослідження № 75 від 03 квітня 2009 року вартість поновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 10565 грн. 24 коп. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" (2658-14) та [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (z1074-03). Висновок № 75 від 03 квітня 2009 року здійснений у відповідності до [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, є законодавчо встановленим способом визначення матеріальних збитків позивача, проведений з урахуванням тих пошкоджень, які були повідомлені позивачем страхувальнику, а тому приймається судом до уваги при визначенні завданих позивачу збитків внаслідок пошкодження його автомобілю. ТОВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» відповідачу [PERSON] видано поліс від 07 листопада 2008 року № ВА/3917155 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даним полісом забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2109 державний номер [NUMBER]. Згідно полісу сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 25500 грн., франшиза 510 грн. (а.с. 38). Згідно ст.ст. 988, 990 ЦК та ст.ст. 9, 22, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності володільця наземних транспортних засобів» з ТОВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 4772 грн. 62 коп. (10565 грн. 24 коп. : 50 % - 510 грн.). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза частина збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування та ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортним засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно ст. 1194 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності володільця наземних транспортних засобів» з відповідача [PERSON] підлягає стягненню франшиза в розмірі 510 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів. Крім того, судом враховується, що сам позивач також є винним у вчиненні даної ДТП, оскільки як встановлено судом, не виконання [PERSON] вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному звязку з ДТП. У звязку з чим, суд вважає, що підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу не має, а тому в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати, а саме сплачено судовий збір у розмірі 124,85 грн. (а.с. 2), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 1), сплачено послуги за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 350 грн. (а.с. 20), сплачено послуги на оплату судової автотехнічної експертизи у розмірі 1300 грн. (а.с. 82). На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених вимог оплачені позивачем при зверненні до суду з позовом витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 54 грн. 30 коп., судовий збір в розмірі 56 грн. 49 коп., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 79 грн. 18 коп., витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 294 грн.11 коп. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених вимог оплачені позивачем при зверненні до суду з позовом витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 5 грн. 79 коп., судовий збір в розмірі 6 грн. 02 коп., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 8 грн. 45 коп., витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 31 грн. 38 коп. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів витрат понесених позивачем на виклик для участі в огляді пошкодженого автомобіля у розмірі 26 грн. 42 коп. задоволенню не підлягають, оскільки з наданого позивачем фіскального чеку не зрозуміло, хто саме та з якою метою проводив зазначену плату. Також у позовній заяві позивач зазначає, що ним оплачено 486 грн. 78 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи під час розгляду справи № 3-527/09, однак як вбачається з матеріалів справи вказана експертиза НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області не проводилася, а тому підстав для стягнення вказаної суми з відповідачів суд не вбачає. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд керується положеннями Постанови КМУ від 27 квітня 2006 р. N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», відповідно до положень якої граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні у цивільних справах, якщо компенсація сплачується за рахунок іншої сторони, не перевищує суми, яка обчислюється виходячи з того, що стороні виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Суду не надано будь-які документи з яких можна було б встановити скільки часу витрачено на надання правової допомоги, розрахунки з цього приводу суду не надані.

Outcome: partial