Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

26 липня 2010 року прокурор звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із відповідача на користь держави в особі Балаклійського районного центру зайнятості кошти в сумі 4321,86 грн., що були нараховані та сплачені [PERSON] в якості допомоги по безробіттю. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач 23 вересня 2009 року звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Балаклійського районного центру зайнятості, де і був зареєстрований як такий, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки. 30 червня 2009 року відповідачем була подана заява про надання статусу безробітного та цього ж дня йому надано статус безробітного і призначено виплату допомоги по безробіттю з 30 червня 2009 року по 24 червня 2010 року. При подачі заяви відповідач, в порушення ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою КМУ від 14 лютого 2007 року №219, не повідомив позивача про те, що він раніше реєструвався в Балаклійському районному центру зайнятості, що призвело до безпідставного нарахування та отримання відповідачем допомоги по безробіттю в сумі 4321 грн 86 коп. [PERSON] був направлений лист-претензія про вирішення питання щодо повернення коштів, проте в добровільному порядку кошти відповідачем повернуті не були. В судовому засіданні прокурор, представник позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач позов визнав, не спростовував факт отримання ним допомоги по безробіттю в сумі 4321 грн. 86 коп., проте зазначив, що він не мав наміру безпідставно отримати зазначену допомогу, не знав про свій обовязок, щодо повідомлення центру зайнятості про факт реєстрації в Службі зайнятості в попередні роки і вважає, що безпідставне отримання ним державних коштів, є наслідком поведінки працівника Балаклійського районного центру занятості, яка належним чином не розяснила йому порядок реєстрації та отримання допомоги по безробіттю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі де кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що відповідач 06 липня 2007 року звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Балакійського районного центру зайнятості, де і був зареєстрований як такий, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки №201301207070600005. 13 липня 2007 року відповідачу наданий статус безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю з 13 липня 2007 року по 06 липня 2008 року. Відповідно до пп. 1 п.5 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.1 п.5.3 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» у звязку зі звільненням відповідача з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, виплату допомоги по безробіттю скорочено на 90 календарних днів з 13 липня 2007 року по 10 жовтня 2007 року. 18 липня 2007 року [PERSON] було знято з обліку та припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з працевлаштуванням останнього за направленням державної служби зайнятості. 23 червня 2009 року відповідач повторно звернувся за сприянням у працевлаштуванні до позивача і був зареєстрований як такий, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки №201302009062300003. 30 червня 2009 року відповідачем подана заява про надання статусу безробітного та цього ж дня йому надано статус безробітного і призначено виплату допомоги по безробіттю з 30 червня 2009 року по 24 червня 2010 року, коли дворічний період, після спливу якого відповідач мав би право отримувати допомогу по безробіттю, закінчувався лише 13 липня 2009 року. Відповідно до п. 2.9. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років з дня призначення допомоги по безробіттю. Згідно п.2 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою КМУ від 14 лютого 2007 року №219, під час проведення реєстрації особа, що звернулась до центру зайнятості, засвідчує особистим підписом достовірність внесених до неї даних та ознайомлюється з памяткою «Ваші права Ваші обовязки». В заяві [PERSON] від 30 червня 2009 року зазначено, що він попереджений про відповідальність за подання недостовірних даних. Проте, відповідач не повідомив позивача, що він раніше вже реєструвався в Балаклійському районному центру занятості. В персональній картці відповідача, яку він власноручно заповнював, у Розділі 10 «Дані з попередньої ПК» Чи реєструвалася особа в Службі занятості, стоїть відмітка «Ні». Згідно ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання ними своїх обовязків та зловживання ними стягується з цих осіб відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Тобто, за змістом даної норми Закону, саме на відповідача, як застраховану особу покладається обовязок подати відомості про факт реєстрації в Службі зайнятості, якщо такий мав місце раніше. Судом встановлено і не спростовується відповідачем, що останній письмово /під підпис/ був ознайомлений з правами і обовязками безробітного. За змістом ч.1, 2 ст.1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням викладеного, доводи [PERSON], наведені ним в судовому засіданні, не звільняють його від обовязку повернути безпідставно отримані кошти з бюджету Фонду, за допомогою якого здійснюється соціальний захист громадян на випадок безробіття. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість, відповідачем не надано. Оцінюючи викладене, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] отримав допомогу по безробіттю без достатньої на то правової підстави і в добровільному порядку не повернув її за належністю, сума допомоги підлягає стягненню з відповідача на користь Балаклійського районного центру зайнятості.

Outcome: approved