Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про стягнення недоотриманих сум щорічної грошової допомоги за 2009 -2010 року, в обґрунтування якого вказав, що згідно ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» йому встановлений статус учасника бойових дій. На підставі ст.12 цього Закону до 5 травня щорічно учасникам бойових дій виплачується грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Згідно своїх позовних вимог вважає, що йому повинно бути виплачено за 2009р. 498,00 х 5 = 2490,00 грн. Фактично за цей період йому було виплачено 340 грн. Повинно бути виплачено за 2010р. 706,00 х 5 = 3530,00 грн. Фактично за цей період йому було виплачено 380 грн. Таким чином з відповідача за період з 2009-2010р. просить стягнути 5300,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримав доводи, викладені у позові. Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі. У наданих до суду запереченнях пояснила суду, що розміри щорічної разової грошової допомоги відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлюється Законом про державний бюджет на відповідний рік. Вказані суми були отримані позивачем у повному обсязі. Згідно ст.ст. 13,17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, і гарантії їх соціального захисту», виплата разової грошової допомоги встановлена щорічно до 5 травня. Доводи позивача є не обґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Управління праці та соціального захисту населення м. Красноармійська саме в визначеному законом про державний бюджет України сплачує позивачу щорічно одноразову допомогу як учаснику бойових дій, отримуючи видатки з державного бюджету України в розмірі, встановленому зазначеним законом на відповідний рік. У вимогах позивача просила відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» є учасником бойових дій з 2003 року (а.с. 9). На підставі ст.12 цього Закону до 5 травня щорічно йому, як учаснику бойових дій виплачувалась грошова допомога до 5 травня у таких розмірах: за 2009 рік у розмірі 340 грн., за 2010 рік 380 грн. Вказані факти встановлені на підставі пояснень сторін, посвідчення, довідки відповідача. Згідно п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», особами, які є учасниками війни, є особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Спору про право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік, між сторонами немає, спір виник тільки про розмір вказаних виплат. Так позивач звернувся до відповідача з вимогою виплатити різницю між фактично сплаченими сумами та сумами, встановленими законом, але отримав відмову у виплаті різниці. Суд вважає, що ця відмова є неправомірною за 2009-2010р. з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України. За змістом Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах 5 мінімальних пенсій за віком. Позивач має статус учасника бойових дій, тому розмір допомоги повинен бути розрахований саме з 5-ми мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) положення статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якою у 2008 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту». Враховуючи зазначене, виплата одноразової щорічної допомоги в 2009-2010 році здійснена відповідачем з порушенням Конституції України та спеціального закону. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати відповідача провести нарахування і виплату позивачу одноразової щорічної грошової допомоги за 2009-2010 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На підставі вищевикладеного, Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та

Outcome: partial