Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ „КБ „СоцКомБанк про стягнення вкладу в сумі 75\~529,75 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ на 20.09.2010 року складає 7\~302,87 євро, та процентів за вкладом за чотири місяці, починаючи з 19.05.2010 року, в сумі 2\~529,75 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ на 20.09.2010 року складає 243,48 євро, за Договором № 13-09-Р/0197 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті „Пенсійний від 18 листопада 2009 року, а також моральної шкоди в сумі 12\~000,00 грн., мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем своїх зобовязань перед ним щодо повернення суми вкладу у встановлений цим договором термін, а також тим, що відповідач повинен сплатити йому проценти за безпідставне користування його грошовим вкладом понад зазначений цим договором термін. Мотивуючи свої вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач вказує, що через невиконання відповідачем своїх зобовязань за зазначеним договором банківського вкладу, він змушений був вживати заходити для отримання належних йому грошових коштів за цим договором, а також не зміг своєчасно пройти необхідне йому лікування, у звязку з чим мусив позичити гроші на лікування й до теперішнього часу йому доводиться повертати борг зі своєї пенсії. В судовому засіданні позивач підтримав позов, а представник відповідача [PERSON] частково визнала позов, а саме визнала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача вкладу за вищевказаним договором в сумі 75\~529,75 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ на 20.09.2010 року складає 7\~302,87 євро, та не визнала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за вкладом за чотири місяця, починаючи з 19.05.2010 року, посилаючись, що п.3.1.3. цього договору визначено, що за період перебування вкладу на депозитному рахунку в банку понад зазначений в договорі термін відсотки на вклад не нараховуються, а також не визнала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, вказуючи, що позивач не довів ці свої вимоги. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом установлено, що згідно з Договором № 13-09-Р/0197 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті „Пенсійний від 18.11.2009 року позивач [PERSON] вніс вклад в сумі 7\~302,87 євро на депозитний рахунок № 26301130910197 в ПАТ „КБ „СоцКомБанк на період з 18.11.2009 року по 18.05.2010 року під 10 % річних. Позивач повністю та в строки виконав свої зобовязання за вказаним депозитним договором щодо внесення готівкою грошових коштів в сумі 7\~302,87 євро на відкритий банком йому депозитний рахунок № 26301130910197, що підтверджується документально. 21.04.2010 року позивач письмово повідомив відповідача про свій намір отримати вклад та проценти на вклад за період з 18.04.2010 року по 18.05.2010 року за Договором № 13-09-Р/0197 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті „Пенсійний від 18.11.2009 року у звязку з закінченням терміну дії цього договору 18.05.2010 року. 21.05.2010 року позивач знову письмово звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу за зазначеним договором, посилаючись на закінчення терміну дії цього договору, й 13.07.2010 року направив на адресу відповідача претензію з аналогічною вимогою. Проте відповідач відмовився повернути позивачу всю суму вкладу за цим договором й своїм листом за № 105/1518 від 27.07.2010 року запропонував позивачу виплату вкладу частинами. На день розгляду судом даної справи відповідач ще не виконав свої зобовязання перед позивачем за вказаним договором щодо повернення суми вкладу в розмірі 7\~302,87 євро, незважаючи на те, що строк виконання відповідачем цього зобовязання наступив ще 18.05.2010 року. У відповідності до ст.533 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму вкладу за Договором № 13-09-Р/0197 банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті „Пенсійний від 18.11.2009 року у розмірі 7\~302,87 євро у гривнях України за курсом НБУ на 20.08.2010 року (за 100 євро 1034,2475грн.), що складає 75\~529,75 грн. (7302,87євро х 10,342475грн.=75529,75грн.). Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача суми вкладу за вищевказаним договором в сумі 75\~529,75 грн. є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, п.3.1.3. цього договору визначено, що за період перебування вкладу на депозитному рахунку в банку понад зазначений в договорі термін відсотки на вклад не нараховуються, а отже позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача відсотків на вклад за чотири місяці, починаючи з 19.05.2010 року, в сумі 2\~529,75 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ на 20.09.2010 року складає 243,48 євро, не підлягають задоволенню. Крім того, позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що через невиконання відповідачем своїх зобовязань за зазначеним договором банківського вкладу, він не зміг своєчасно пройти необхідне йому лікування, у звязку з чим мусив позичити гроші на лікування й до теперішнього часу йому доводиться повертати борг зі своєї пенсії, як цього вимагає ст.60 ЦПК України, тому позовні вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню. Більш того, суд бере до уваги, що до правовідносин, які виникли між сторонами з приводу виконання договору банківського вкладу, а отже і з приводу відшкодування моральної шкоди у звязку з неналежним виконанням відповідачем цього договору, застосовуються положення Закону України „Про захист прав споживачів, Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її предявлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України „про захист прав споживачів, який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 120,00 грн., повязані з оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 755,30 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial