Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

У жовтні 2009 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1992 року по 27 серпня 2002 року. Але спільне проживання та ведення господарства було між ними припинено в 1999 році. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Після припинення їх спільного проживання відповідач став проживати окремо за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Героїв, буд.№45, кв.№55. Він іноді приїжджав провідати сина, але це було дуже рідко. Відповідач поводив себе щодо дитини безвідповідально, обіцяв приїхати у вихідні дні, але обіцянки не дотримувався, в зв'язку з чим син страждав, в нього погіршувався психічний стан, дитина ставала нервовою, у неї погіршувався сон, почував себе ображеним. Відповідач дуже рідко брав дитину до себе додому, але уваги їй не приділяв, вихованням не займався, тому що син після повернення додому говорив їй, що проводив час у відповідача біля телевізора, а відповідач займався своїми справами. З того моменту, як син в 2000 році пішов до школи, відповідач припинив з ним спілкуватися. Він відмовлявся від надання матеріальної допомоги на утримання та оздоровлення дитини. Жодного разу відповідач не поцікавився успіхами дитини в школі, її здоров'я. Відповідача за весь час навчання сина в школі вчителі взагалі не бачили. Відповідач жодного разу починаючи з 2000 року не поздоровив сина з днем народження хоча б по телефону, не дарував подарунки. Син з 2000 року відповідача не бачив. Рішенням суду від 12.04.2002 року з відповідача були стягнені аліменти на утримання дитини, але від сплати аліментів відповідач ухилявся і заборгованість за виконавчим листом станом на 01.09.2006 року склала 7791 грн. 07 коп., що підтверджується довідкою Самарського відділу ДВС. В зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів з 01.09.2006 року їй призначена тимчасова державна допомога на утримання дитини. Вказані в заяві обставини свідчать про те, що дитина для відповідача є чужою людиною, батьківських почуттів до сина відповідач не має, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні та утримання з 2000 року не бажає. У неї повторний шлюб. Її чоловік [PERSON] замінив її синові рідного батька. На протязі 8 років він виховує дитину, матеріально її забезпечує, а зараз бажає всиновити. За таких обставин, позивачка просила суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка, а також її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просилиа суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`являвся, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України та ч.4 ст.169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що орган опіки та піклування Жовтневої районної в м.Дніпропетровську ради вважає за можливе та доцільне підтримати позовні вимоги матері дитини, [PERSON], щодо позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: Шлюб між батьками дитини - [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] укладено у вересні 1992 року. У серпні 2002 року шлюб було офіційно розірвано. Але фактично спільне проживання та ведення господарства було припинено у 1999 році. Судом встановлено, що син [PERSON] залишився мешкати з матір'ю. Всі основні турботи з утримання, виховання та обслуговування [PERSON] лягли на матір дитини: син потребував уваги до свого здоровя, виховання, розвитку. Після розлучення протягом року батько [PERSON] кілька разів навідувався до дитини, проте з 2000 року [PERSON] повністю перервав стосунки із сином, не спілкувався з дитиною, його долею не цікавився, ніяким чином не приймав участі у вихованні, навчанні, оздоровленні дитини, матеріально та фізично не допомагав, морально не підтримував, не виявляв ніяких ознак батьківського піклування та турботи про дитину. Адміністрація спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи №129 фізико-математичного профілю підтверджує, що батько жодного разу не з'являвся ні на свята, ні на батьківські збори, не приймав участі у вихованні [PERSON], не цікавився його успіхами. [PERSON] був належним чином запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання позбавлення його батьківських прав, яке відбулося 13.01.2010 року, проте на засідання не з'явився, чим виявив байдуже ставлення до долі дитини. Неповнолітній [PERSON] висловив свою згоду на позбавлення свого батька [PERSON] батьківських прав відносно себе. Згідно ст.ст.141, 150, 152 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати її. піклуватися про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку виконавчого комітету Жовтневої районної в м.Дніпропетровську ради від 19 лютого 2010 року вважає за можливе та доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, [PERSON], [INFO], не виконує свої батьківські обов'язки з виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Жовтневої районної в м.Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved