Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивач у вересні 2008 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що йому та його колишній дружині, відповідачці у справі [PERSON] на праві спільної часткової власності належить у рівних частках квартира [ADDRESS]. Оскільки між сторонами існує спір з приводу користування нею, позивач просив суд визначити порядок такого користування, виділивши йому кімнату поз. 7 площею 17,1 кв.м., відповідачці кімнати поз. 3 площею 11,3 кв.м. та поз. 6 площею 10,2 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників коридори поз. 1 площею 7,0 кв.м., поз. 2 площею 3,5 кв.м., вбиральню поз. 4 площею 1,2 кв.м., ванну поз. 5 площею 2,7 кв.м., кухню поз. 8 площею 8,8 кв.м., комору поз. 9 площею 1,3 кв.м. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що у випадку його задоволення будуть порушені права спільної дитини сторін, що використовує приміщення площею 17,1 кв.м., на яке претендує позивач, як ігрову кімнату, а також при цьому відбудеться штучне погіршення житлових умов сторін. Також зазначила, що позивач фактично не потребує спірного житлового приміщення оскільки має у власності інше, а справедливим на її думку буде виділення позивачеві одної жилої кімнати площею 10,2 кв.м. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності у рівних частках (а.с. 9, 10). Зазначена квартира має загальну площу 65,5 кв.м. та складається з трьох кімнат житловою площею, відповідно, 17,1 кв.м., 11,3 кв.м., 10,2 кв.м., сумарною житловою площею 38,6 кв.м. та допоміжних приміщень (а.с. 11, 12). У спірній квартирі фактично проживають відповідачка та малолітній син сторін [PERSON] (а.с. 83). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації З урахуванням положень зазначених норм закону суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки за таких обставин має місце мінімальне відступлення від рівності житлової площі, що виділяється кожному з співвласників, і воно відбувається на користь відповідачки. Доводи відповідачки не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не спростовують вищенаведені висновки суду. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі (а.с. 2, 3) підлягають присудженню на користь позивача з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved