Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 серпня 2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Посилалась на те, що з відповідачем [PERSON] 16 жовтня 1986 року уклала шлюб, мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається. Вказувала, що на даний час не працює, перебуває на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості, тривалий час хворіла, перебувала на лікуванні, отримала третю групу інвалідності. Відповідач має значні грошові збереження, але матеріальної допомоги не надає. В поданій до суду позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, посилалась на викладені в заяві обставини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав. Пояснив, що з відповідачем тривалий час проживають окремо, постійно шляхом надіслання грошових переказів надає матеріальну допомогу як позивачу [PERSON], так і повнолітній доньці. На даний час не працює, єдиним джерелом доходів є пенсія, тому не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу. В задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 жовтня 1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, питання про розірвання шлюбу є предметом судового розгляду. Також встановлено, що сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка постійно поживає з позивачем. Як встановлено судом, сторони проживають окремо, постійним місцем проживання відповідача станом на час розгляду справи в суді є Російська Федерація. Також встановлено, що позивач [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості. Позивачу [PERSON], [INFO], 08 червня 2010 року встановлено безстроково третю групу інвалідності. Відповідно до ст. 76 Сімейного кодексу України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи, остання згідно з нормами закону є непрацездатною. Згідно зі ст. 75 СК України один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Позивачу [PERSON] Полтавським міським центом зайнятості припинено виплату допомоги по безробіттю, вона є непрацездатною, суд приходить до висновку, що вона не є такою, що потребує матеріальної допомоги. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на час розгляду справи не працює, отримує пенсію за вислугу років. Також встановлено та не оспорювалося позивачем, що відповідач [PERSON] постійно надає матеріальну допомогу шляхом надіслання грошових переказів повнолітній доньці [PERSON], яка постійно проживає з позивачем. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не надано до суду жодних доказів про знаходження на його утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Тому суд, враховуючи, що відповідач є пенсіонером, має стабільний рівень пенсії, вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання позивача саме в твердій грошовій сумі та із врахуванням рівня матеріального забезпечення [PERSON] вважає за необхідне визначити їх в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на корить держави державне мито в сумі 51 грн., від сплати якого позивач звільнена та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Outcome: partial