Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною 23-річного віку. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, а від шлюбу з відповідачем вона має сина. Після розірвання шлюбу син знаходиться на її утриманні та навчається на денному відділенні у Первомайському політехнічному коледжі на факультеті «Обслуговування компютерних систем і мереж», самостійно працювати не має змоги та потребує допомоги, а відповідач такої допомоги в добровільному порядку не надає, хоча згідно діючого законодавства повинен приймати участь в утриманні дитини, яка продовжує навчатися, до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною 23-річного віку Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. З розміром аліментів (1/4 частиною його доходу) не погодився, так як вважає його завеликим. Вказав, що не має змоги надавати сину [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на його утримання в такому розмірі, тому що він згідно виконавчого листа вже сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та має ще на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] Просив розмір стягуваних аліментів зменшити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з 1992 р. сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. 23.08.1992 р. у позивачки та відповідача народився син [PERSON], батьком якого в Свідоцтві про його народження записаний відповідач. На даний час шлюб між сторонами розірваний. [PERSON], [INFO], навчається на третьому курсі денного відділення у Первомайському політехнічному коледжі на факультеті «Обслуговування компютерних систем і мереж», а тому засобів для існування (в звязку з навчанням не працює) не має. Згідно ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач є працездатним, працює в Локомотивному ДЕПО м. Котовськ Одеської області, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак відповідач, окрім спільної дитини з позивачкою (сина [PERSON], 23.08.1992 р.н.) ще має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він (на підставі виконавчого листа по справі № 2-1242/2000 р.) сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу на користь [PERSON]. Крім того відповідач ще має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] Враховуючи те, що відповідач має інших утриманців, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на кори сит позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення сином 23-річного віку. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі п.4 ч.3 ст. 81 ЦПК України з відповідача слід також стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved