Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 29.03.2009 року працював охоронцем за строковим трудовим договором - контрактом у Садівничому товаристві « Садівник - Зв'язківець» на посаді охоронця, умовами якого була щомісячна заробітна плата у розмірі 700 грн., строк дії контракту до 29.03.2010 року. Рішенням товариства від 03.05.2009 року відповідач розірвав з ним трудовий договір з підстав невиконання умов контракту по охороні території причалів б,7, невиконання посадової інструкції, порушення трудової дисципліни. Вважаючи зазначене рішення необгрунтованим та незаконним, оскільки він виконував свої посадові обов'язки, жодних дисциплінарних стягнень не мав, просив визнати рішення товариства про розірвання строкового трудового договору незаконним та недійсним, поновити його на роботі, стягнути з садівничого товариства « Садівник - Зв'язківець» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.05.2009 року по день поновлення на роботі. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив визнати рішення товариства про розірвання строкового трудового договору незаконним та недійсним, поновити його на роботі в товаристві на посаді охоронця, стягнути з садівничого товариства « Садівник - Зв'язківець» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.05.2009 року по 03.09.2010 року у сумі 11200 грн. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю. Зазначили, що трудовий договір- контракт з позивачем було розірвано спірним рішенням відповідно до п.З ст.40 КЗпП України, так як [PERSON] не виконував покладені на нього обов'язки без поважної на те причини та до нього раніше застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді громадського попередження, що підтверджується протоколами зборів товариства. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2007 року між сторонами було укладено строковий трудовий договір - контракт, за умовами якого позивача прийнято на посаду охоронця зі строком дії контракту до 01.04.2008 року Після закінчення строку контракту позивач продовжував працювати у товаристві на цій же посаді. 29.03.2009 року між сторонами було укладено інший строковий договір-контракт, умовами якого були змінено розмір оплати праці позивача. Строк дії цього договору було передбачено до 29.03.2010 року. Рішенням правління садівничого товариства від 03.05.2009 року контракт від 29.03.2009 з позивачем розірвано. Підставою розірвання зазначено невиконання умов контракту з охорони території товариства причалів №6,7, невиконання посадової інструкції, порушення трудової дисципліни. Відповідно до вимог, передбачених ст. 31-1 КЗпП України, якщо після закінченні строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін ас: вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначениж строк. Крім того, ч.2 зазначеної норми передбачено, що трудові договори, що були переукладені один чи кілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. З зазначених відстав вбачається, що після закінчення дії першого строкового договору 01.04.2008 року, позивач продовжував працювати на посаді охоронця. Цю обставину сторони не заперечують. При цьому новий строковий договір було укладено у березні 2009 року у зв'язку зі зміною керівництва товариства Таким чином, зазначені обставини свідчать, що після закінчення строку першого трудового договору позивача слід вважати працюючим за безстроковим трудовим договором, що укладається на невизначений строк. У рішенні правління товариства не зазначено підстави звільнення [PERSON], передбаченої КЗпП України. Заперечуючи проти позовних вимог, представники відповідача зазначають, що відповідача звільнено з підстав, передбачених п.З ст. 40 КЗпП України - підстави, передбачені контрактом. Обставини, на які посилаються представники відповідача, як на підставу його звільнення, не підтверджуються належними та допустимими доказами по справі. Так, відповідач не надав суду доказів на підтвердження фактів невиконання позивачем обов'язків по охороні території причалів, які б стали причиною крадіжки з дачних ділянок членів товариства. Наявність крадіжок і заяви про це членів товариства такими доказами не є, оскільки причетність позивача до цих крадіжок і заподіяння збитків саме його діями не встановлена. В цій частині доводи відповідача ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України. Не надано суду доказів застосування до позивача дисциплінарних стягнень, які встановлені чинним законодавством або, громадських стягнень, які б були застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положень статуту, що визначає діяльність громадської організації. Ствердження відповідача, що зазначене у протоколі №2 від 29.03.2009 року вказати позивачу на недопустимість невиконання умов трудового договору є громадським стягненням, а саме засобом громадського впливу на нього за допущені наче б то позивачем крадіжки майна членів товариства, не відповідають обставинам даної справи та не ґрунтуються на вимогах закону. Інші обставини наведені відповідачем, а також зафіксовані у протоколі зборів членів товариства від 06.05.2009 року , не підтверджуються будь якими актами чи іншими доказами, не конкретизовані строками у які були здійснені відповідні порушення позивачем. У зв'язку з зазначеним суд не приймає до уваги пояснення у судовому засіданні свідків, які є членами товариства, щодо крадіжок їх майна позивачем. У зв'язку з недотримання відповідачем передбаченого законом порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень та звільнення без законної підстави, суд вважає, що вимоги позивача щодо поновлення на роботі на посаді охоронця та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню відповідно до вимог ч.1 та 2 ст. 235 КЗпП України. Виходячи з зазначеної сторонами у контракті суми заробітної плати 700 грн., а також часу вимушеного прогулу з дня звільнення до 03.09.2010 року, за який позивач просить стягнути середній заробіток, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 11200 грн. без врахування обов'язкових платежів та податків. Позовні вимоги в частині визнання рішення правління садівничого товариства незаконним та недійсним задоволенню не підлягають, оскільки прийняття будь-яких рішень з питань прийняття та звільнення працівників з роботи відповідно до Статуту товариства є правом товариства. Наявність такого рішення товариства не впливає на вирішення спору судом по суті.

Outcome: partial