Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про перерахунок раніше призначеної основної та додаткової пенсії, виплата яких передбачена ст.ст. 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позовні вимоги обгрунтовував тим, що вона є інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов"язаного з впливом аварії на ЧАЕС, та одержує основну та додаткову пенсію, виплата яких передбачена ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Оскільки відповідач виплачує йому вказану пенсію у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом та відмовляється провести відповідний перерахунок пенсії, просить суд зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах провести з 01 серпня 2007 року перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно ч. 4 ст. 54 , ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та стягнути недоотримані суми. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повінстю, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав письмові заперечення, також просив відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглядати за відсутності представника Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити повністю, виходячи із наступних підстав. Суд встановлено, що позивач зареєстрована і проживає у м. Броварах, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області і отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, пов"язаного із аварією на ЧАЕС. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України. Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про :татус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України. Також, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Згідно абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно- правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Відповідно до ст. З, 21, 22 Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За таких підстав суд, вважає, позовні вимоги позивача в частині зобовязання провести перерахунок та виплату основної пенсії відповідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно ч 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вимоги ст. ст. 49, ч.4 ст. 54, 50, ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком.

Outcome: approved