Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації про визнання відмови протиправною, зобовязання нарахувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з жовтня 2007 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що вона отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, розмір якої є значно меншим, ніж розмір допомоги, визначений Законом. Уточнила позовні вимоги, просила зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй державну допомогу у відповідності до вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Представник відповідача надав суду письмове заперечення проти позову, в якому пояснив, що позивачу допомога по догляду за дитиною призначена відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Покликаючись на ст. 56 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, ст. 95 Конституції України, ст. 4 Бюджетного кодексу України, вказує, що видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України; положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Закону про Державний бюджет України. Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької райдержадміністрації забезпечує виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірах, визначених Верховною Радою України в законі про Державний бюджет на відповідний рік. Просить відмовити у задоволенні позову, розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши доводи викладені відповідачем в запереченні, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з огляду на таке. [PERSON] є матірю [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ГЮ №054884. Позивач зареєстрована в Управлінні праці та соціального захисту населення як одержувач державних допомог та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що підтверджується довідкою, виданою відповідачем. Вказана допомога призначена [PERSON] згідно Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням . Відповідно до ст.43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (в редакції, що діяла до 2007 року), допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, позивач [PERSON] у відповідності до вимог вказаних нормативних актів в період з 04 жовтня 2007 року по 04 липня 2010 року мала право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст.56, пункту 7 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині зупинення на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, з 09.07.2007 року дію ст.ст.41,43 Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було відновлено в повному обсязі. Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI були внесені зміни до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, а зокрема була виключена ст.43 названого закону, яка передбачала виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 названі вище зміни внесені підпунктом 12 пункту 25 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Положення статей відповідних законів, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищеназваних рішень, а саме з 22.05.2008року. Отже, починаючи з жовтня 2007 року по 31.12.2008 року та з 22.05.2008 року по 04 липня 2010 року (тобто по час досягнення дитиною трьохрічного віку), позивач мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, а зокрема в розмірі прожиткового мінімуму. Разом з тим, письмовими доказами, що надані суду позивачем, зокрема довідкою управління праці та соціального захисту населення Володимирецької райдержадміністрації встановлено, що [PERSON] в період з жовтня 2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 04 липня 2010 року отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, що є значно меншим ніж розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відмова виплатити [PERSON] допомогу у встановлених законом розмірах є протиправною, і позов в цій частині підлягає задоволенню. Доводи відповідача про те, що відсутня затверджена законодавством величина прожиткового мінімуму, який приймається до уваги при нарахуванні державних допомог сімям з дітьми, не заслуговують на увагу суду і спростовуються наступним. Згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому, державна допомога сімям з дітьми та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом. Оскільки величина прожиткового мінімуму для кожної вікової та соціальної групи, в т.ч. і для неповнолітніх та малолітніх осіб, щорічно визначається Законами України на відповідні календарні періоди, посилання відповідача на відсутність законодавчо визначеного розміру прожиткового мінімуму є безпідставним. Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачено також Постановою КМ України від 11.01.2007 року №13 Деякі питання призначення і виплати допомоги сімям з дітьми. Однак, вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, зміст якого суперечить вимогам Закону. Як вбачається зі змісту ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Враховуючи викладене, виходячи із принципу верховенства права, закріпленого ст.8 Конституції України, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для застрахованих осіб, відповідач повинен застосовувати розмір допомоги, визначений ст. 43 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у звязку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не приймаються до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання субєктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, не приймається до уваги. Так, у справах «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині визнання бездіяльності відповідача незаконною та зобовязати відповідача вчинити дії, спрямовані на поновлення порушеного права позивача, як це передбачено ч.2 ст.16 ЦК України. Що стосується виплати державної допомоги з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року та з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, то в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки у період з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 року ст.43 Закону діяла в новій редакції, положення Законів України про Державний бюджет на 2007, 2008 рік, неконституційними не визнавались, не скасовувались, а тому підстав для їх застосування у відповідача не було. Враховуючи викладене,

Outcome: partial