Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача з тих підстав, що останній звільнив його з посади водія у зв язку зі скороченням штату працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України всупереч чинному законодавству, так як звільнення працівників за скороченням штату допускається лише у випадку, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Крім того, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. В зв язку з чим просить поновити його на роботі на посаді водія ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.05.2010 року по день його поновлення на роботі з розрахунку середньої заробітної плати в розмірі 2805 грн. 41 коп. за місяць. Позивач в судовому засіданні підтримав текст позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в суді проти позову заперечили, пояснивши, що в ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» дійсно було скорочення штату працівників, про яке позивач був попереджений відповідно до чинного законодавства за 2 місяці, а також відповідач не мав можливості запропонувати позивачу іншу роботу в межах його спеціальності. Що стосується тверджень позивача про те, що він на момент звільнення перебував на лікарняному, то вони є безпідставними, оскільки 18 травня 2010 року він прибув на підприємство відповідача, про погіршення стану здоров я нічого не повідомив, отримав обхідний листок з метою належного оформлення звільнення за запланованим скороченням, ознайомився, але не підписав розрахункові листки по заробітній платі, про що було складено акти. До того ж, позивачу були виплачені розрахункові кошти, які ним витрачені на власний розсуд. В обґрунтування своїх доводів представники надали письмові заперечення. Третя особа керівник Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» [PERSON] до суду не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про слухання справи у свою відсутність та письмові пояснення не надав, представника не направив. Суд ухвалив слухати справу у відсутність третьої особи. Свідок [PERSON] пояснила, що працює бухгалтером на підприємстві відповідача, [PERSON] отримав обхідний листок, який видається до звільнення, та отримав підписи необхідних осіб, ознайомлення з розрахунковими листами при звільненні підписувати відмовився, повідомивши, що йде на лікарняний. Додала, що їй невідомо чи був наказ про звільнення, так як не працює в відділі кадрів. [PERSON], як свідок, зазначив, що працює на ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» менеджером з зовнішньоекономічної діяльності, 18.05.2010 року бачив [PERSON] на роботі зранку, про хворобу він нічого не говорив. Потім стався конфлікт з бухгалтером, після чого [PERSON] повідомив, що йде на лікарняний. Свідок [PERSON] повідомила, що працює товарознавцем у відповідача, про хворобу [PERSON] в день звільнення їй нічого невідомо. Заслухавши позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» на посаді водія. 18.05.2010 року [PERSON] було звільнено з займаної посади водія ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» за скороченням штату, згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, що вбачається з наказу № 26 ШУ від 18.05.2010 року, який видано на підставі наказу № 13 П від 04.03.2010 року про скорочення штату. Позивача, відповідно до ч.1 ст.49-2 КЗпП України, було попереджено персонально за два місяці, про що останній розписався в повідомленні від 18.03.2010 року. Також в цьому повідомленні зазначалося, що, згідно ч.2 ст.40 КЗпП України, вакантних посад, які б було можливо запропонувати позивачу, на даний час у відповідача не було. Як передбачено ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті нез явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності), а також у період перебування працівника у відпустці. Позивач з 18 по 28.05.2010 року перебував на лікарняному, як вбачається з листка непрацездатності. Твердження представників відповідача та пояснення свідків про те, що позивач 18.05.2010 року з явився на підприємстві відповідача та про хворобу нічого не повідомив, суд критично оцінює, оскільки вони спростовуються поясненнями позивача, відповідно до яких він 18.05.2010 року зранку був у лікаря, а потім з явився на підприємстві відповідача для підписання обхідного листка, а також відповіддю Бориспільської ЦРЛ від 27.09.2010 року за № 993, з якої вбачається, що лікар-терапевт [PERSON] згідно графіка здійснював прийом пацієнтів з 8.00 до 11.30 год. 18.05.2010 року. Тому вимога позивача [PERSON] щодо зобов язання відповідача поновити його на роботі на посаді водія ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» підлягає задоволенню. Разом з тим вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2010 року до поновлення його на роботі з розрахунку середнього заробітку 2805,41 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як вбачається з довідки ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» від 17.08.2010 року за № 384, позивачу було виплачено розрахункові кошти в сумі 7963,41 грн., які він використав на власний розсуд. Крім того, згідно наданої відповіді Бориспільського міськрайонного центру зайнятості від 11.10.2010 року за № 1010106, позивач перебував на обліку в центрі зайнятості з 07.07.2010 року по 27.09.2010 року. За цей період йому виплачена допомога по безробіттю в сумі 5720,98 грн.. З 27.09.2010 року позивачу була призначена одноразова допомога для зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 14372,22 грн., яка виплачена 08.10.2008 року. В разі поновлення позивача на роботі за рішенням суду центр зайнятості буде вимушений звертатись до ДПІІ «Аіро кейтерінг сервісіз Україна» про стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг відповідно до ЗУ «Про загальнообов язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». А як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позивачем не було доведено, що з відповідача необхідно стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2010 року до поновлення його на роботі з розрахунку середнього заробітку 2805,41 грн., оскільки не надав належного розрахунку суми, яка підлягає стягненню, з урахуванням розрахункових коштів в сумі 7963,41 грн., виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в сумі 20093,20 грн.. З позивача та відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь держави судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Також суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі. В зв язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.5, 26 Закону України «Про приватизацію Державного майна України», ст.ст.40, 49-2 ч.1, 235 КЗпП України,

Outcome: partial