overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до Краснопільської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 20 червня 2009 року, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на яку позивач має право, як спадкоємець за заповітом, проте він вчасно не звернувся в нотаріальні органи для прийняття спадщини, оскільки за життя [PERSON] розпорядилася спадковим майном, склавши на його ім.я заповіт, він вступив у спадщину шляхом фактичного розпорядження спадковим майном, тому вважав, що свідоцтво про право на спадщину зможе отримати в будь-який час після спливу шести місяців після смерті спадкодавця. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився , від нього надійшла заява, в якій він просить суд справу розглядати без його участі (а.с.17). В судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2009 року померла мати позивача - [PERSON] (а.с.7), яка на день смерті було зареєстрована за адресою [INFO] разом з онуком - сином позивача [PERSON] та його сімєю (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 3,69 га /земельний пай/, розташовану на території Краснопільської селищної ради (а.с.10-11). Позивач є спадкоємцем за заповітом на вказане майно померлої (а.с.8), тому він звернувся до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але йому було відмовлено, так як ним пропущено строки для подання заяви про прийняття спадщини, передбачені ст.1270 ЦК України. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, позивач пояснив суду, що він дійсно не звернувся своєчасно в нотаріальну контору для одержання свідоцтва про право на спадщину. Це сталося у звязку з його необізнаністю в спадковому законодавстві, оскільки він вважав, що звернутися до нотаріальної контори зможе лише після спливу шести місяців після смерті спадкодавця, крім того мати за життя розпорядилася спадковим майном, склавши на його ім.я заповіт, він вступив у спадщину шляхом фактичного розпорядження спадковим майном, зокрема володів правовстановлюючими документами на спадкове майно, тому вважав, що вступив у володіння спадковим майном шляхом фактичного ним розпорядження і не звертався до нотаріальної контори раніше. Те, що заяви про вступ до спадщини та відмови від неї, після померлої [PERSON] не подавалися підтверджується довідкою Краснопільської РДНК та Витягом зі Спадкового реєстру (а.с.14, 15-16). Згідно вимог ст.1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, суд може визначити додатковий час, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, якщо строк прийняття спадщини пропущено з поважних причин. В судовому засіданні було підтверджено, що позивач дійсно пропустив встановлений строк з поважних причин, що дає суду підстави для винесення рішення про задоволення позову позивача. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни. За постановою Кролевецького районного суду 2009 року, було визнано протиправною бездіяльність управлінння ПФУ в Кролевецькому районі щодо не нарахування та не виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни і зобовязано нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком по вересень 2009 року включно. Однак, починаючи з жовтня 2009 року і до цього часу відповідач продовжує ігнорувати вимогу Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і з 1 жовтня 2009 року виплачує підвищення до пенсії в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, чим порушує гарантовані державою права на соціальний захист. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни і згідно зі ст.6 зазначеного Закону їй повинна виплачуватись державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2007 році зазначене підвищення їй не виплачувалась, а протягом 2008-2009 років та з січня по 31серпня 2010 року виплачувалось зазначене підвищення лише в розмірі 10%. Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". З січня 2008 року щомісячну соціальну допомогу почали виплачувати, але лише у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком замість 30%, встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до розрахунку, зазначеного у позові, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів, встановлених відповідними Законами про Державний бюджет України, сума невиплаченої соціальної допомоги за 2007 рік - з липня по грудень - становить 742 грн. 65 коп., за 2008 рік з травня по грудень - 780 грн. 40 коп., за 2009 рік з січня по грудень 1240 грн. 20 коп., за 2010 рік - з січня по серпень 1287,90 грн. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни. За постановою Кролевецького районного суду від 28 жовтня 2009 року, було визнано протиправною бездіяльність управлінння ПФУ в Кролевецькому районі щодо не нарахування та не виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни і зобовязано нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком по серпень 2009 року включно. Однак, починаючи з вересня 2009 року і до цього часу відповідач продовжує ігнорувати вимогу Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і з 1 вересня 2009 року виплачує підвищення до пенсії в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, чим порушує гарантовані державою права на соціальний захист. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 27.07.2007 року по 29.09.2009 року, перебував у шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], який народився 27.12.2007 року. Відповідачка покладених на батьків обовязків не виконує. Так, із вересня 2008 року відповідачка не спілкується з сином, не проявляє до нього материнської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його виховання. Просить суд позбавити батьківських прав відповідачку. 05.05.2010 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив позбавити батьківських прав відповідачку, стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на місяць та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, шляхом розміщення повідомлення в газетах «Новий час», «Урядовий курєр». Представник третьої особи вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідачка є матірю. [PERSON] не займається вихованням та утриманням сина [PERSON], не надає на його утримування ніякої матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, з хлопчиком не спілкується, повністю самоухилилася від участі у вихованні дитини, що підтверджується висновком виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради. Згідно висновку органів опіки та піклування Комсомольської районної у м. Херсоні ради позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], є доцільним. Таким чином, суд вважає, що відповідачкаповинна бути позбавлена батьківських прав відносно її сина, оскільки повністю ухилилася від виконання своїх материнських обовязків по вихованню дитини, не проявляє до нього материнської турботи і уваги. Також, суд вважає, що відповідачка повинна сплачувати аліменти на утримування свого сина до досягнення ним повноліття, оскільки вона не надає йому матеріальної допомоги в добровільному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

У 2010 році ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Приазовські електричні мережі звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, вказуючи на те, що відповідачі, мешкаючи за адресою [ADDRESS] є поживачами електричної енергії (особовий рахунок № 4840-94), але неналежним чином виконували свої обов'язки з оплати спожитої електричної енергії у зв'язку із чим утворилась заборогованість у розмірі 1232,40 грн. У добровільному порядку відповідачі заборгованість не сплачують, тому ВАТ „Донецькобленерго" звернулося до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовільнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в результаті чого у порядку, передбаченому статтею 224 ЦПК України суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Законом україни "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Відповідачі є абонентами ВАТ "Донецкьобленерго" в особі Приазовських електричних мереж. На підставі ст.1.5 Закону України "Про електоенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР -електроенергетика є галуззю України, державна політика в електроенергетиці базується на принципах забазпечення стабільного фінансування положення електроенергетики, а також відповідальності енергопостачальника і споживача. Стаття 162 ЖК України зобов'язує власника житлового приміщення своєчасно вносити квартирну плату та комунальні послуги, до яких, згідно до ст. 67 ЖК Українни належать послуги з енергопостачання. Згідно з особовим рахунком енергопостачальника та житлово - експлуатаційної організації власником квартири за вищезгаданою адресою є [PERSON], але у ній на момент утворення заборговаості також мешкала [PERSON], яка теж є споживачем електричної енергії. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

У 2010 році ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Приазовські електричні мережі звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, вказуючи на те, що відповідачі, мешкаючи за адресою [ADDRESS] єспоживачами електричної енергії (особовий рахунок № 4830-21), але неналежним чином виконували свої обов'язки з оплати спожитої електричної енергії у зв'язку із чим утворилась заборогованість у розмірі 850,65 грн. У добровільному порядку відповідачі заборгованість не сплачують, тому ВАТ „Донецькобленерго" звернулося до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовільнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в результаті чого у порядку, передбаченому статтею 224 ЦПК України суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Законом україни "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Відповідачі є абонентами ВАТ "Донецкьобленерго" в особі Приазовських електричних мереж. На підставі ст.1.5 Закону України "Про електоенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР -електроенергетика є галуззю України, державна політика в електроенергетиці базується на принципах забазпечення стабільного фінансування положення електроенергетики, а також відповідальності енергопостачальника і споживача. Стаття 162 ЖК України зобов'язує власника житлового приміщення своєчасно вносити квартирну плату та комунальні послуги, до яких, згідно до ст. 67 ЖК Українни належать послуги з енергопостачання. Згідно з особовим рахунком енергопостачальника та житлово - експлуатаційної організації власником квартири за вищезгаданою адресою є [PERSON], але у ній на момент утворення заборговаості також мешкав [PERSON], яка теж є споживачем електричної енергії. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

У 2010 році ВАТ "Донецькобленерго" в особі структурного підрозділу Приазовські електричні мережі звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, вказуючи на те, що відповідачі, мешкаючи за адресою [ADDRESS] є споживачами електричної енергії (особовий рахунок № 4852-55), але неналежним чином виконували свої обов'язки з оплати спожитої електричної енергії у зв'язку із чим утворилась заборогованість у розмірі 1890,50 грн. У добровільному порядку відповідачі заборгованість не сплачують, тому ВАТ „Донецькобленерго" звернулося до суду з метою стягнення заборгованості у примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовільнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в результаті чого у порядку, передбаченому статтею 224 ЦПК України суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Законом україни "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Відповідачі є абонентами ВАТ "Донецкьобленерго" в особі Приазовських електричних мереж. На підставі ст.1.5 Закону України "Про електоенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР -електроенергетика є галуззю України, державна політика в електроенергетиці базується на принципах забазпечення стабільного фінансування положення електроенергетики, а також відповідальності енергопостачальника і споживача. Стаття 162 ЖК України зобов'язує власника житлового приміщення своєчасно вносити квартирну плату та комунальні послуги, до яких, згідно до ст. 67 ЖК Українни належать послуги з енергопостачання. Згідно з особовим рахунком енергопостачальника та житлово - експлуатаційної організації власником квартири за вищезгаданою адресою є [PERSON], але у ній на момент утворення заборговаості також мешкала [PERSON], яка теж є споживачем електричної енергії. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг електрозв'язку в розмірі 216 грн. 80 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2009 року по 04.02.2010 року. Також просив стягнути 15 грн. 17 коп. суми інфляції, 3 грн. 60 коп. 3 % річних та понесені судові витрати в сумі 171 грн., а всього 235 грн. 57 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у частині стягнення основного боргу в сумі 216 грн. 80 коп., не заперечував щодо стягнення даної суми заборгованості за послуги електрозвязку та судових витрат. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 09.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір на надання послуг телефонного звязку, згідно яких позивач ВАТ „Укртелеком зобовязався надавати послуги електрозв'язку, а [PERSON] оплачувати їх в повному обсязі. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримувала за адресою [ADDRESS] послуги електрозвязку, але не оплачувала за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 216 грн. 80 коп. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки відповідач покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з електрозвязку належним чином не виконує, позовні вимоги ВАТ Укртелеком є обґрунтованими, а тому з відповідача підлягає стягненню основний борг в сумі 216 грн. 80 коп. Крім цього, судом встановлено, що укладеним між сторонами письмовим договором не передбачалося сплата індексу інфляції та трьох відсотків річних, тому посилання позивача на ст. 625 ЦК України є безпідставне, а вимоги про стягнення суми інфляції та 3 % річних не підлягають задоволенню. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 51 грн. сплаченого при подачі позову державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг електрозв'язку в розмірі 372 грн. 36 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2009 року по 27.10.2009 року. Також просив стягнути 31 грн. 28 коп. інфляційних нарахувань, 8 грн. 16 коп. 3% річних з простроченої суми, а також понесені судові витрати в сумі 171 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Як встановлено судом, між сторонами 16.07.2008 року було укладено договір на надання послуг телефонного звязку № 542244, згідно яких позивач ВАТ „Укртелеком зобовязався надавати відповідачу послуги електрозв'язку, а відповідач зобов'язався оплачувати їх в повному обсязі. Відповідно до договору відповідач отримав послуги електрозв'язку, однак за надані послуги не розрахувався. Утворилась заборгованість за отримані послуги у розмірі 372 грн. 36 коп. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки відповідач порушив умови договору та не виконав зобовязання по оплаті послуг з електрозвязку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 372 грн. 36 коп. основного боргу, 31 грн. 28 коп. інфляційних нарахувань, 8 грн. 16 коп. - 3% річних з простроченої суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягнення 51 грн. сплаченого при подачі позову державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ.

Outcome: approved