Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

25.05.2010 року позивачі звернулися з позовами до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, в яких просять: визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо призначення, перерахунку і сплати належної їм додаткової пенсії та зобовязати відповідача зробити перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.08.2007 року ( з подальшим перерахунком та виплатою пенсії у звязку із збільшенням мінімального розміру пенсії за віком відповідно до чинного законодавства), а також зробити перерахунок та стягнути доплату, передбачену ст. 39 зазначеного Закону України. 26.08.2010 року позови обєднані в одне провадження. В судове засідання позивачі не з'явилися, у позові просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області - у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, надіслали письмове заперечення проти позову, яке обґрунтовували тим, що управління діяло відповідно до чинного законодавства, постанов КМ України, просили справу розглянути без участі їх представника, при розгляді врахувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Ст. 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням серії А № 011743, виданим 10.01.1993 року. Згідно із довідкою МСЕК серії ВТЕ-25 № 022537 від 25.12.1992 року позивача визнано безстроково інвалідом її групи внаслідок загального захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС; позивач [PERSON] є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням серії А № 057741, виданим 29.10.1996 року. Згідно із довідкою МСЕК серії КИО-Ї № 038700 від 04.10.1996 року позивача визнано безстроково інвалідом II групи внаслідок загального захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС; Позивачі перебувають на обліку в [PERSON] Пенсійного Фонду в Іванківському районі Київської області та отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка станом на 20.08. 2010 року становила у кожного з них 655 грн. (основний розмір), 141,80 грн. ( додатковий розмір). Оскільки позивачі постійно проживає на радіоактивно забрудненій території - в с. Рудня Шпилівська Іванківського району Київської області, яке відноситься до зони добровільного гарантованого відселення, що підтверджено паспортними даними позивачів та довідками з місця проживання, їм також відповідачем виплачується підвищення до пенсії за проживання у цій зоні у розмірі 10 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи2 особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна\~додаткова пенсія\~за шкоду,\~заподіяну здоровлю,\~у розмірах\~...\~інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до\~ст..\~.39\~цього ж\~Закону непрацюючим\~пенсіонерам,\~які проживають\~на території\~добровільного гарантованого\~відселення виплачується\~щомісячна доплата\~у розмірі\~ мінімальних заробітних плат. Позовні вимоги позивачів в частині перерахунку пенсії з 01.01.2008 року по 22.05.2009 року задоволенню не підлягають, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 200 рік» ст. 39, 54 було викладено в новій редакції, відповідно до якої і проводились виплати відповідачем. 22.05.2008 року зазначені зміни рішенням Конституційного Суду України було визнано неконституційними, і з цього часу зазначена норма втратила силу, і застосуванню підлягала раніше діюча норма, отже за період з 01.01.2008 року до 22.05.2010 року позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилання відповідача\~нате,\~що ст.\~28\~Закону України\~„ Про\~загальнообовязкове державне пенсійне страхування ЩОДО розміру мінімальної пенсії за\~віком не\~може застосовуватися\~до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань З ст. 62 Закону слідує від Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству (№ 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року. .№ 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над рядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 50 Закону, є неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина. її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. \~ \~ \~ \~За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи \~ \~ \~ \~звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст. 39, 50 Закону України «Про статус і\~соціальний захист\~громадян,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи» 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня. \~ \~ \~ \~відповідно чинними на з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов \~ \~ \~ \~слід задовольнити частково: визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача \~ \~ \~ \~пронести перерахунок та стягнути на користь позивача недоплачені суми додаткової пенсії та \~ \~ \~ \~доплати у розмірах, визначених цими статтями за період з 25.08.2007 року (з урахуванням \~ \~ \~ \~трирічного строку позовної давності з моменту подачі позову на яком наполягає відповідач) по 31. 12.2007 року та з 22.05.2008 року, давності \~ \~ \~ \~Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача у майбутньому сплачувати основну та \~ \~ \~ \~додаткову пенсію відповідно до наведених норм Закону, суд вважає, безпідставними, оскільки \~ \~ \~ \~такий спосіб захисту порушеного права, як зобов'язання вчинити певні юридичні дії у \~ \~ \~ \~майбутньому не передбачений чинним законодавством України, тому позов в цій частині \~ \~ \~ \~задоволенню не підлягає, \~ \~ \~ \~

Outcome: partial