Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми за договором завдатку, відсотків річних та витрат від інфляції, посилаючись на те, що 22.07.2008 р. між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений, як вона вважає договір завдатку за продане нерухоме майно і була визначена сторонами ціна, яка склала 15 тис. доларів США, при цьому відповідачка взяла на себе зобов'язання забезпечити продаж їй нерухомого майна, при цьому відповідачка від неї спочатку згідно договору завдатку від 22.07.2008 р. отримала 10 тис. гри., а потім по розписці від 24.07.2008 р. ще 5 тис. гри., тобто всього отримала 15 тис. гривень, а саме купівлі-продажу квартири за адресою: вул. Дишинського 58/11 у м. Кривому Розі та здійснити її подальшу державну реєстрацію. Відповідачка так свого зобов'язання не виконала. Тому просила стягнути з відповідачки на свою користь подвійну суму завдатку - 30 тис. гри., З % річних за період з 12.11.2008р. по 20.08.2008р. від суми боргу - 206,56 грн., витрати від інфляції 845,61 грн.. а всього 3 1 тис. 052,17 грн., а також судові витрати, понесенні нею при зверненні до суду в розмірі 340 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і підтвердила обставини, викладені нею у позовній заяві, просила суд стягнути з відповідачки на її користь загальну суму 31 тис. 392,17 грн. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання неодноразово повідомлялася належним чином, про що свідчать повідомлення, які маються в матеріалах справи, але на протязі майже двох років до суду не з'являється, причину своєї неявки суду не повідомляє. Зі згоди позивачки суд вважає розглядати справу у відсутність відповідачки. Раніше допитаний у судовому засіданні представник відповідачки [PERSON], який діяв за довіреністю позовні вимоги не визнав і пояснив, що в договорі від 22.07.2008 р. та у розписці від 24.07.2008 р. грошові кошти у розмірі 5 тис. грн. та 10 тис. грн. відповідно, зазначені як завдаток, вони є авансом відповідно до вимог ст. 570 ч.2 ЦК України, так як передавалися однією стороною договору іншій стороні у рахунок майбутніх платежів. Посилання позивачки на положення ст. 571 ЦК України є безпідставним та необгрунтованими. Позивачка, як боржник за вказаним зобов'язанням, не надала жодних доказів відсутності своєї вини чи наявності вини відповідачки у тому, що зобов'язання не було виконано належним чином. Навпаки, позивачка не виконала своїх зобов'язань за договором завдатку в частині сплати 5 тис. гри. Таким чином, вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів за порушення умов договору є незаконними та безпідставними. Крім того, вимоги позивачки про стягнення з відповідачки 3 % річних та інфляційних нарахувань, теж є необгрунтованими, оскільки сторони лише домовились укласти основний договір, але відповідно його не оформили. За попереднім договором, тобто договором про наміри або договором який повинен забезпечувати виконання іншого (основного) договору, грошові зобов'язання не виникають. Вислухавши в судовому засіданні позивачку, представника відповідачки та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги позивачки частково обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22.07.2008 р. між сторонами, позивачкою [PERSON] га відповідачкою [PERSON] був укладений договір, згідно якого позивачка передала відповідачці грошову суму в розмірі 5 тис. грн., а потім 24.07.2008 р. додатково передала відповідачці за письмовою розпискою також грошові кошти в сумі 10 тис. грн., за продаж у подальшому їй нерухомого майна по ціні, еквівалентній 15 тис. доларів США, а саме купівлі-продажу квартири за адресою: вул. Дишинського 58/11 у м. Кривому Розі. Хоча в договорі, який сторони назвали завдатку від 22.07.2008 р. та у письмовій розписні від 24.07.2008 р. грошові кошти у розмірі 5 тис. грн. та 10 тис. грн. відповідно, зазначені як завдаток, вони повинні визначатися як аванс відповідно до вимог ч. 2 ст. 570 ЦК України, гак як передавалися однією стороною договору іншій стороні у рахунок майбутніх платежів. Договір, зобов'язання з якого забезпечуються завдатком, повинен бути вже укладений до моменту укладення договору про завдаток, оскільки договір про завдаток носить акцесорний характер. У вказаному випадку сторони лише домовились укласти основний договір, але відповідно його не оформили, а як відомо за попереднім договором грошові зобов'язання не виникають. Крім того, грошові кошти за договором завдатку повинні передаватися саме іншій стороні основного договору, а, як видно з Договору завдатку, відповідачка за вказаною справою дії за довіреністю і її участь в укладанні основного договору купівлі продажу квартири, обмежується заходами щодо створення належних умов для укладення в майбутньому основного договору. Таким чином, вказані грошові кошти повинні вважатися авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавалися. Тобто, посилання позивачки на положення ст. 571 ЦК України є безпідставними та необгрунтованими. Із наданих суду відповідачкою письмових заперечень видно, що вона фактично визнала і не заперечує проти взятої нею вищевказаної суми авансу по договору і написаній розписці, які є доказами наявності між сторонами договору авансу. Як видно зі складених відповідачкою письмового договору і розписки, що сторони тю справі виконали всі обов'язки по договору, його формі, який був укладений в простій письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд також вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивачки 3 % річних за період з 12.1 1.2008р. по 20.08.2008р. від основної суми боргу і витрати від інфляції, оскільки інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три процентів річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником. Таким чином, ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим відносити до штрафних санкцій (Вищезазначена правова позиція викладена у інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2.-2005 від 15.07.2005 р). На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають частковому задоволенню, тому відповідачка повинна сплатити позивачці суму основного боргу за договором авансу 15 тис. гри., З % від суми боргу 103,28 грн., витрати від інфляції 422,8! грн., а також судові витрати, понесенні позивачкою при зверненні до суду в розмірі 340 грн., а всього 15 тис. 866,09 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial