Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

01.09.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобовязання провести перерахунок пенсії згідно вимог ч.4 ст.42, ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що є пенсіонером за віком та отримує пенсію з 07.04.2006 року. Після цього вона продовжує працювати до теперішнього часу та робить відрахування згідно з пенсійним законодавством. З 01.03.2010 року відповідач зробив йому перерахунок пенсії на підставі ч.4 ст.42, ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак всупереч вимогам закону використовував при цьому показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Просить зобовязати УПФУ в м. Краматорську зробити перерахунок його пенсії з 01.03.2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік. У судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заперечення згідно яких позов не визнав обґрунтовуючи це тим, що вiдповiдно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.04.2010 року №4852/03-1 перерахунки у 2010 році здійснюються відповідно до п.п. 3 п. 11 постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік - 1197 грн. 91 коп. Проаналізувавши зібрані в справі докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно наданої заяви йому зроблено перерахунок пенсії з 01.03.2010 року з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.04.2010 року №4852/03-1. З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-4, який, відповідно до його преамбули, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2 преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.8 цього Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України „Про пенсійне забезпечення за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне утримання) з інших джерел. Згідно з положеннями ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції 09.07.2003 року у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні трудової книжки [PERSON] та не заперечується сторонами, позивач після досягнення пенсійного віку до теперішнього часу продовжує працювати. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходе до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягають ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції 09.07.2003 року відповідно до яких перерахунок пенсії повинен здійснюватися з застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2009 рік, а не листи Міністерства праці та соціальної політики України або Пенсійного фонду України, у тому числі і лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.04.2010 року №4852/03-1, який звужує обсяг встановлених законом прав громадян та не відповідає чинному законодавству. На підставі наведеного суд вважає, що дії УПФУ у м.Краматорську щодо відмови позивачу в перерахунку державної пенсії згідно з вимогами ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції 09.07.2003 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки, за 2009 рік є неправомірними. Права позивача в цій частині слід поновити та заявлені ним позовні вимоги в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську провести перерахунок з 01.03.2010 року призначеної [PERSON] пенсії згідно вимог ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки, за 2009 рік задовольнити. Відповідно до ст. 88 УПК України стягнути с Державного бюджету України на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 37 грн.

Outcome: approved