Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача встановити паркан відповідно до технічної документації та Генерального плану на домоволодіння, зобовязати відповідача прибрати кущі малини на відстань, визначену ДБН та стягнути моральну шкоду. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, що згідно з технічної документації, ширина земельної ділянки по фасаду має становити 10 м., а задня межа 9 м. Однак, відповідачем, на виконання рішення суду встановлено паркан, внаслідок чого розмір земельної ділянки позивача зменшився. Відповідач з вимогами не погодився, вказуючи на те, даний спір неодноразово слухався в судах, є постановлені судові рішення, будь-яких порушень прав позивача на користування земельною ділянкою не має. Заслухавши пояснення сторін ,дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником будинку №10 по вул. Воровського в м.Кіровограді, який розташований на земельній ділянці площею 308, 44 м.кв. Відповідач є власником будинку № 8 по вул. Воровського в м.Кіровограді, розташованого на земельній ділянці площею 527, 5 м.кв. Вказані земельні ділянки межують між собою. На межі земельних ділянок існує паркан, який встановлено відповідачем. Позивач просить встановити паркан відповідно до генерального плану будівництва та технічної документації. Розміщення межі домоволодіння встановлено рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від. 17.04.2008 року, згідно якого відповідача зобовязано встановити паркан від флігеля домоволодіння [PERSON] до туалету домоволодіння [PERSON] по ширині 3.1 м. і по довжині від сараю [PERSON] до кінця флігеля та земельних ділянок домоволодінь по вул. Воровського 8 та Воровського 10. Відповідно до ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З висновку експерта вбачається, що порушення прав позивача, як користувача земельної ділянки, не існує. Так, експертом зазначено, що межа не порушується, однак, фактичне користування не відповідає нормам, встановленим для кожного власника і розмір земельної ділянки позивача на 6,34 м.кв. більше ніж належало б. При цьому, із схеми фактичного землекористування вбачається, що відстань від туалету [PERSON]В, до домоволодіння [PERSON] становить 3,05 м., в той час, як згідно рішення суду має становити 3, 10 м. ширина по фасаду, як стверджує позивач, має становити 10 м., а становить 10,21 м. Таким чином, судом не встановлено факту порушення відповідачем прав позивача на користування земельною ділянкою. Вимоги в частині звільнення земельної ділянки від кущів малини також не підлягають задоволенню, оскільки, як зазначено, у згаданому вище, висновку експерта розміщення кущів малини відповідає будівельно-технічним вимогам і кущі знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, відповідачу. Вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які є похідними від основних вимог, не підлягають задоволенню, так, як не підлягають задоволенню основні вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. За даних обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити по фактично понесеним. На підставі ст. ст. 91, 151 ЗК України,

Outcome: dismissed