Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

04 серпня 2010 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 15.12.2001 року у Горенській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №35. Це у сторін перший шлюб, від якого у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через постійні сварки, непорозуміння, неповагу один до одного, і сторони припинили сімейні стосунки, оскільки всі це відбувалось на очах у дитини. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, але надали заяви в яких проти розірвання шлюбу не заперечували. Відповідачка зазначила про інші причини розлучення, а саме систематичне вживання позивачем спиртними напоями. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 15.12.2001 року укладено та зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №35 (а.с. 5). У сторін це перший шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З наданих письмових пояснень та змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, оскільки позивач та відповідач проживають окремо. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній. Спір щодо місця проживання дитини також відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., та державне мито при реєстрації розірвання шлюбу, за згодою сторін, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved