overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] 15.01.2009 матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Позивачка, посилаючись на те, що вони з відповідачем не досягли домовленості щодо утримання їх спільної дитини , звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку і на своє утримання у розмір 350 грн. щомісяця у звязку з тим, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав частково : в час тині стягнення аліментів на сина визнав, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачка визнав частково та вказав, що має можливість сплачувати таку допомогу у розмірі 350 грн. на місяць. Справу цроси розглянути в його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, тому що сторони у зареєстрованому шлюбі /а.с.2/ від якого мають сина [PERSON] 15.01.2009 р.н./а.с.З/, який мешкає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні /а.с.7,8/. У відповідності зі ст.84, 91 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Як вбачається із копії свідоцтва про народження /а.с.3/ відповідач дійсно є батьком [PERSON] [INFO] Відповідач [PERSON] працює, має постійне місце роботи та стабільний і достатній заробіток, тому може надавати позивачці таку матеріальну допомогу. Однак враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму, що встановлений ст. 52 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2010р.» для осіб які втратили працездатність, яішй сі з 01.07.2010 р. 709 грн., а також матеріальний стан позивачки, яка отримує грошову допомогу на утримання дитини по досягненню нею 3-х років суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання позивачки щомісячно суму у розмірі 350 грн. Таким чином поданий позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного , сг.84,180-184,191 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Сторони мають від шлюбу спільну дитину сина [PERSON], 28.09.2006 року народженя. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.У зв'язку з зазначеними обставинами позивачка змушена звернутися до суду і просить стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач позов визнав повністю. Справу також просив розглянути в його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали вважає позов таким, що підлягає задоволенню тому що в суді знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач дренсі добровільно не надає допомоги в утриманні своєї дитини, що знаходиться на повному утриманні позивачки. Це вбачається із довідки на /а.с. 4/. Відповідач працює, має стабільний доход і на підставі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із копії свідоцтва про народження /а.с.3/ вбачається, що відповідач [PERSON] [PERSON] являється батьком [PERSON] 28.09.2006р.н. Тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця, держмито на користь держави в розмірі 51-00 гри., а також судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120-00 грн. На підставі викладеного, ст. 180-183,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.07.2008 року вони придбали у відповідача автомобіль марки М-2140, 1978 року випуску, сплативши за нього кошти в сумі 5000 грн. При цьому вони домовилися, що оформлять договір купівлі-продажу в нотаріуса наступного дня. Але, отримавши кошти за продане авто, відповідач відмовився від оформлення даної угоди і до цього часу договір не укладено, чим порушуються права позивачів. Тому вони просили визнати договір купівлі-продажу, укладений між ними та відповідачем, дійсним та визнати за ними право власності на вказаний транспортний засіб. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився. Відповідач в попереднє судове засідання також не зявився, в наданій заяві позов визнав та просив справу розглянути у його відсутності. Враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, згідно з вимогами ст. 130 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в попередньому судовому засіданні було встановлено, що 15.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] мав місце договір купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, 1978 року випуску, двигун - № 2070780, кузов - № 465141, реєстраційний № 12 98 СУР, колір зелений, тип ТЗ легковий, який був оформлений у вигляді доручення (а.с. 8). При цьому нотаріально-посвідчений договір між сторонами не укладався і до цього часу залишається не оформлений, оскільки відповідач ухиляється від вчинення таких дій. Відповідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно вимог ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що майнові права позивачів порушені і їх вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та вказує, що в 2008 році зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку Анжеліку, [INFO]. В сім'і не має взаєморозуміння, шлюбні відносини припинили. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку. Відповідач з позовом згоден. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2008 року, мають доньку Анжеліку, [INFO]. В сім'і не має взаєморозуміння, шлюбні відносини припинили в 2009 році. Суд вважає, що сім'ю зберегти не можливо, тому шлюб необхідно розірвати, стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 частини від усіх видів доходів, щомісячно до повноліття

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 23 грудня 1995 року у Новооріхівській сільраді Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 26 зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Одруження з відповідачем не склалося внаслідок ведення відповідачкою аморального способу життя, відсутності допомоги відповідачки у веденні господарства [PERSON] просить постановити рішення, яким шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 23 грудня 1995 року у Новооріхівській сільраді Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 26 розірвати. В судовому засіданні позивач позов під тримав, прохав його задовольнити, пояснив, що на даний час спільно з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, він проживає з іншою жінкою, на примирення не згоден, він хотів би укласти шлюб з жінкою, яка може мати дітей, а відповідачка дітей не має та не може їх мати. Крім цього, вказав, що [PERSON] його постійно принижувала та систематично вчиняла подружні зради, чого він вибачиш не може. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що має намір примиришся з позивачем не зважаючи на те, що він проживає з іншою жінкою, на даний час вони разом з позивачем не проживають та не спілкуються, вона тимчасово проживає в м. Кременчук без реєстрації місця проживання. У випадку розірвання шлюбу прохала залишиш їй дошлюбне прізвище. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Судом встановлено, що 23 грудня 1995 року у Новооріхівській сільраді Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 26 між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки не склалися, внаслідок чого станом на час розгляду справи сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, спільних не повнолітніх дітей не мають, позивач примирюватася на бажає, хоче зареєструвати шлюб з іншою особою, яка може мати дітей. Сторони один одного звинувачують у подружніх зрадах, не спілкуються, проживають у різних населених пунктах. Бажаючи досягти примирення відповідачка не надала суду жодного доводу, яким чином юна бажає це зробиш. За викладених обставин суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, фактично сімя розпалася та відновити її неможливо. Згідно сг. 112 СК Україїш суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

04 червня 2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, третя особа - [PERSON], [PERSON], в якому просив встановити факт, яким визнати, що померла 20.08.1996 року [PERSON] при житті набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою с. Мала Перещепина, вул. Озерна, 42, Новосанжарського району, Полтавської області, який належав їй на праві особистої власності; визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою с. Мала Перещепина, вул. Озерна, 42, Новосанжарського району, Полтавської області, як за спадкоємцем за законом після померлої 20.08.1996 року [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, прохає справу розглянути без участі представника Нехворощанської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області, позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи в судове засідання не зявилися, надали на адресу суду заяву в якій просили розглянути справу в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого за законом незалежно від черги. Згідно технічного паспорту власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Мала Перещепина, вул. Озерна, 42, Полтавської області є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-КЕ №033072 [PERSON] померла 30.08.1996 року. Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] являється [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки Новосанжарської державної нотаріально контори №459 від 25.05.2010 року після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилася. Спадкоємицею за законом після померлої є її чоловік - [PERSON], відповідно до заяви від 30.11.2009 року він відмовився від спадщини на користь свого внука [PERSON], дочка - [PERSON], відповідно до заяви від 03.12.2009 року вона відмовилася від спадщини на користь сина [PERSON]. Виходячи з наведеного та оцінивши всі обставини справи суд вважає, що можливо задовольнити вказаний позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

10 червня 2010 року прокурор звернувся з позовною заявою до відповідачки про позбавлення її батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO], в якій вказує, що за рішенням суду від відповідачки відібрано дочку. [PERSON] не цікавиться дочкою, не провідує її в дитячому будинку. В судовому засіданні прокурор свої позовні вимоги підтримує повністю. Представник служби у справах дітей підгримує позов прокурора. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в суд не прибули. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, про час та місце розгляду повідомлена, що підтверджується розпискою про отримання повістки. . Заслухавши пояснення представника позивача, представника органів опіки і піклування, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачка є мамою неповнолітньої [PERSON]. Дочка відібрана від відповідачки за рішенням суду і знаходиться в дитячому будинку сімейного типу. Відповідачка не займається вихованням своєї дочки - не провідувала її в дитячому будинку з лютого місяця 2009 року. Дані обставини встановлені з пояснень представників позивача та третьої особи, письмових доказів, зокрема рішенням суду про відібрання дитини, рішенням виконавчого комітету про влаштування дитини, акти про невідвідування відповідачкою дитини в дитячому будинку. Орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав. Згідно ст. 164 ч. 1 п.2 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що [PERSON] не вживає належних заходів по вихованню своєї дочки [PERSON], не цікавиться нею, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

13 липня 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу, в якій вказала, що 15 липня 1999 року між ним та відповідачами в простій письмовій формі було укладено договір купівлі продажу будинку № 8 по вул. Передова в м. Миколаєві. Вказаний договір було зареєстровано на біржі нерухомості «Эдвайс Консульт» за № 619, який було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 13630. Всі умови договору виконані сторонами в повному обємі, але в звязку з тим, що договір не був нотаріально посвідчений, він не може на власний розсуд розпоряджатись придбаним будинком. А тому просить суд визнати вказаний договір купівлі продажу будинку дійсним. Позивач до суду зявився, позов підтримав, суду пояснив, що між ним та відповідачами було укладено договір купівлі продажу будинку, який було зареєстровано на біржі нерухомості «Эдвайс Консульт». Всі умови договору виконані повністю, але нотаріально договір посвідчений не був, а тому просить суд визнати його дійсним. Відповідачі до суду не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином /телеграмою/, про причини неявки суд не повідомили, письмового заперечення проти задоволення позову від них не надходило. Вивчивши письмові матеріали справи, враховуючи пояснення позивача, вважаю, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обємі з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (редакція 1963 року, яка діяла на момент укладення договору) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (вказане питання врегульовано ст. 220 ЦК України). В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що між позивачем та відповідачами 15 липня 1999 року в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу будинку, який того ж дня було зареєстровано на біржі нерухомості «Эдвайс Консульт» за №619. Сторонами виконано всі умови договору передбачені ст. 224 ЦК України /редакція 1963 року/, а саме позивач сплатив кошти за будинок, а відповідачі передали йому обєкт нерухомості, але в звязку з тим, що договір не був посвідчений нотаріально, позивач не має можливості вільно розпоряджатись придбаним майном. А тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Тому на підставі викладеного та ст.ст. 47,224 ЦК /редакція 1963 року/ України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Харківський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Харківській області та Мартівської сільської рада Печенізького району Харківської області, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь держави шкоду, заподіяну водним ресурсам 07.08.2008 на Печенізькому водосховищі поблизу Комсомольської затоки на території Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області у розмірі 367,20 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: В ході перевірки, проведеної Головним державним управлінням охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Харківській області, встановлено, що 07.08.2008 [PERSON] на Печенізькому водосховищі поблизу Комсомольської затоки на території Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області здійснено грубе порушення правил рибальства, яке виразилось у незаконному вилові риби, а саме плітки в кількості 21 шт., окуня в кількості 1 шт., плоскирки в кількості 29 шт. забороненим для любительського лову знаряддям - сіткою рибацькою льосовою висотою l -10 м., h 1,7 м., а 55 мм. Державним інспектором рибоохорони в Харківській області відносно [PERSON] складено протокол № 002137 від 07.08.2008 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою Печенізького районного суду Харківської області від 06.10.2008 [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.01.1998 за № 32 « Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших обєктів водного промислу» розраховано розмір шкоди, заподіяної [PERSON] водним ресурсам, яка становить 367,20 грн. (довідка Харківдержрибоохорони від 23.04.2010). Відповідно до ст.. 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заявлені позовні підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 07.04.2010 року між ним та відповідачем у центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони дітей не мають. В звязку з тим, що стосунки між ними погіршились внаслідок несумісності характерів та зловживання відповідачем спиртними напоями, вони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, тому просив задовольнити позов та розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, направив суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.04.2010 року між сторонами у центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (аркуш справи4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені по причині сварок, що виникають через несумісність характерів та зловживання спиртними напоями відповідачем. Спір щодо розподілу майна відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] та [PERSON] розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між подружжям - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved