Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивач, приватне акціонерне товариство «Бізнес-Центр «[PERSON]» звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та зобовязання вчинити нотаріальні дії. Позовні вимоги ПрАТ «Бізнес - Центр «Лідер Клас» мотивовані з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач посилається на те, що він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про зняття заборони відчуження обєктів нерухомого майна та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Але, на думку позивача, відповідач неправомірно відмовила у вчиненні зазначеної нотаріальної дії. В судовому засіданні присутній представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, але 27 серпня 2010 року через канцелярію суду надійшла заява від відповідача з клопотанням слухати справу у відсутність останнього. Також відповідачем через канцелярію суду був надісланий відзив на позовну заяву з викладенням міркувань стосовно позовних вимог. Так, відповідач проти заявленого позову не заперечувала. У відзиві на позовну заяву зазначила, що дійсно Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що наслідками визнання боржника банкрутом з дня прийняття господарським судом постанови з цього приводу, є скасування арештів, накладених на його майно, чи інших обмежень щодо розпорядження майном такого боржника. Тобто, юридично арештів та інших обмежень щодо розпорядження майном такого боржника (в тому числі заборон на відчуження, накладених нотаріусами при посвідченні іпотечних договорів) не існує з моменту винесення відповідної постанови господарським судом. Але, фактично запис про ці заборони (які вже юридично не мають чинності) існує в Реєстрі заборон. Таким чином, Законом, який має найвищу юридичну силу по відношенню до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, встановлено обов»язкове скасування всіх арештів та заборон на майно боржника. Але спеціальним нормативним актом, яким керується у своїй діяльності нотаріус, такого випадку не встановлено, У зв»язку з цим, відповідачем було відмовлено у знятті заборон на нерухоме майно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ухвалою від 24.06.2010 року господарським судом Харківської області було порушено провадження у справі № Б-24/93-10 про банкрутство приватного акціонерного товариства «Бізнес - Центр «Лідер Клас». 8 липня 2010 року постановою господарського суду Харківської області у справі № Б-24/93-10 позивача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру щодо нього. Крім того, цією постановою господарського суду Харківської області від 08.07.2010 року скасовані всі арешти та заборони, що накладені на майно позивача, інші обмеження щодо розпорядження майном позивача, які внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. На виконання постанови господарського суду Харківської області від 08.07.2010 року по справі № 24/93-10 з питання зняття заборони відчуження обєктів нерухомого майна та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] звернувся позивач в особі ліквідатора [PERSON] Постановою від 26.07.2010 року відповідачем відмовлено позивачу у вилученні заборони щодо відчуження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Відмова відповідача являється неправомірною у зв»язку з наступним. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є спеціальним законом, що , встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури в судовому порядку. Нормами зазначеного закону передбачені наслідки відкриття ліквідаційної процедури. Так, з моменту відкриття ліквідаційної процедури скасовуються всі арешти чи обмеження щодо розпорядження майном боржника, в т.ч. заборони на відчуження нерухомого майна, накладені у звязку з укладенням іпотечних договорів у якості забезпечення виконання зобовязань, незалежно від існування іпотечного договору та кредитора, який має отримати задоволення вимог саме за рахунок майна, переданого в іпотеку. Реалізація ліквідатором такого майна передбачена вказаним законом з Урахуванням положень законодавства, що регулює посвідчення правочинів з нерухомим майном. Закон України «Про нотаріат» передбачає, що при посвідченні угод про відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового- будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна (стаття 55 Закону). Будь-які виключення з цього правилу в даному законі відсутні. Аналогічне положення містить п. 38 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних лій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5. Законодавством встановлено те, шо незалежно віл специфіки вчинення нотаріальної дії у разі, якщо покупець не має бажання набути майно, обтяжене боргом, заборону відчуження майна повинно бути знято. Статтею 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або конання його банкрутом», встановлюється, що наслідками визнання боржника банкрутом з дня прийняття господарським судом постанови з цього приводу, с скасування арештів, накладених на його майно, чи інших обмежень щодо розпорядження майном такого боржника. Реалізацію цього положення, тобто процедуру скасування арештів, заборон передбачено законодавством в сфері нотаріату. Категоричність Закону України «Про нотаріат» обумовлює відсутність заборон відчуження для продажу майна, у тому числі і ліквідатором. Таким чином, існування запису про заборону відчуження майна позивача (заборони, якої вже не існує відповідно до закону і яка скасована господарським судом) у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек перешкоджає позивачу здійснювати ліквідаційні дії, які визначені законодавством про банкрутство підприємств, зокрема продавати майно у ліквідаційній процедурі, в результаті чого позивач позбавляється можливості провести остаточний розрахунок з працівниками позивача та іншими кредиторами і завершити у встановлені законом строки ліквідацію товариства. Відповідно до п. 9 ч.І ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації. Пунктом 252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 ( далі - Інструкція) передбачено, що накладання заборони щодо відчуження реєструються нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. На підставі абз. 9, 10 п. 253 зазначеної Інструкції про зняття заборони щодо відчуження нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судаки, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів та в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких зборов та арештів. Зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, підлягає обовязковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року N 31/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за N 364/3657 (зі змінами) (далі-Положення), чи в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 року N 830. Згідно п, 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 31/5 від 09.06.1999 року - єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна (далі - реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна та вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Отже, Єдиний реєстр уявляє собою сукупність відомостей про накладені та скасовані заборони та арешти. Таким чином, відсутність запису про вже скасовані заборони на майно позивача в Сяйному реєстрі заборон не буде створювати достовірну інформацію про майно позивача, адже згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майко. Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що записи про обтяження погашаються на підставі актів (рішень) уповноважених на це органів або посадових осіб. Господарський суд який діє виключно на підставі та в рамках чинного законодавства України, являється уповноваженим Законом органом, що приймає рішення про погашення обтяження майна. На підставі пункту 1.5 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр заборон на нерухоме майно реєстраторами Реєстру заборон є в тому числі приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через компютерну мережу. Як передбачено п. 2.1.2 розділу 2 цього Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на обєкти нерухомого майна є заява про реєстрацію (вилучення) обтяження обєкта нерухомого майна, що подається судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкта нерухомого майна (звільненням з-під арешту). Відповідно до п.2.5 розділу 2 цього Положення відомості про накладені (зняті) вборони та арешти на об'єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження. Чиним законодавством (2.3 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр заборон) передбачено, що реєстратор може відмовити у внесенні відомостей до Реєстру заборон якщо у заяві в паперовій, електронній формах відсутні або вказані не повністю, не чітко не розбірливо відомості, передбачені пунктами 2.6.1 - 2.6.3 цього Положення. А саме, п. 2.6.1. Положення передбачено, що даними про підстави виникнення обтяження являються: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження Пунктом 2.6.2. встановлено, що відомостями про обтяжувача та про особу (осіб), щодо майна якої (яких) встановлено обтяження являються для юридичних осіб - резидентів - найменування, ідентифікаційний код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, місцезнаходження. Пункт 2.6.3. передбачає, що відомостями про об'єкт обтяження є ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження. Як вбачається з матеріалів справи, всі необхідні відомості позивачем були представлені відповідачу у повному обсязі. Отже, приватний нотаріус має право відмовити у вчиненні цієї нотаріальної дії лише у випадку недостатності представленої інформації (або не чітко чи нерозбірливо зазначено) щодо обтяження майна, його місцезнаходження, ідентифікаційного номеру, органу що знімає обтяження, на підставі якого документу, та інші відомості ідентифікації юридичної особи. Інших випадків для відмови нотаріусом у внесенні запису про скасування заборони щодо нерухомого майна законодавством не передбачено. Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, здійснивши на основі всебічного, повного і обєктивного дослідження поданих доказів, суд виходить з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved