Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

У лютому 2008 року позивачка, яка в подальшому відповідно до свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу змінила та на даний час має шлюбне прізвище [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить винести рішення, яким визнати незаконною її виписку 15 лютого 2000 року з адреси: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що з часу народження вона була прописана за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] їй стало відомо її батько [PERSON], самовільно, без її згоди та згоди її матері [PERSON] виписав її з зазначеної адреси. На час виписки її батьки проживали окремо, та вона більшу частину мешкала з матір»ю у м. Бровари. Тому, 14.07.1999 року її мати [PERSON], як законний представник, надала [PERSON] довіреність на приватизацію спірної квартири, але батько не виконав цього доручення т а виписав її, з матір»ю зі спірної квартири. Вважає, що відповідачі [PERSON] та ЖЕУ № 2 незаконно виписали її зі спірної квартири. Також просить поновити строки позовної давності для звернення до суду для захисту своїх прав на житло, як виняток. У звязку з цим, позивачка і вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. А також додав, що сам відповідач [PERSON] та свідок [PERSON], підтвердили той факт, що в лютому 2000 року [PERSON] без згоди дружини здійснив виписку на той час неповнолітньої позивачки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивачки, так як свої дії розцінює, як неналежні. Пояснив, що, як подружжя, він та [PERSON], з якою шлюб розірвано на даний час, домовилися приватизувати квартиру [ADDRESS]. Але він самостійно, без дозволу дружини, взяв її паспорт та заповнив картки на виписку дружини у лютому 2000 року, тоді, як їх дочка автоматично була виписана разом з матір»ю до м. Бровари Київської області. Метою здійснення зазначених дій був продаж спірної квартири, так як вони, як подружжя вже разом не проживали, а якщо б у спірній квартирі залишалась прописана неповнолітня дитина, то були б складнощі у продажі цієї квартири. У судовому засіданні представник відповідача КП УЖКГ позов не визнала посилаючись на те, що на даний час будь-якого рішення про встановлення неправомірності дій посадових осіб не має. Крім того, відповідно до наданої довідки від 22.10.2009 року пояснила, що [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON], [INFO] були зняті з реєстраційного обліку 16.02.2000 року у м. Бровари, Київської області з адреси: [ADDRESS]. Пояснила, що не мають змоги надати первинні документи за 2000 рік, які підтверджують на основі чого було проведено зняття з обліку, так як на той час чинне законодавство не вимагало при здійсненні зняття з реєстраційного обліку складати заяви на відповідні дії. При знятті з реєстрації заповнювались лише талони на зняття з реєстрації, які в ЖЕД не зберігаються. Тому цілком зрозуміло є те, що наймачем [PERSON], відповідачем по справі, були складені талони на випис його дружини на підставі наявного паспорту дружини, в якому була зроблена відмітка про зняття з реєстрації, а дочка, позивачка по справі була виписана автоматично. В подальшому представник відповідача КП УЖКГ відповідно до заяви просила розглядати справу без її участі. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні покладалась у вирішенні справи на розсуд суду, відповідно до наданого листа Павлоградського МВ УМВС України пояснила, що до прийняття Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 10.01.2004 року заява на зняття з реєстраційного обліку не була передбачена законодавством, заповнювалися лише листки вибуття передбачені п. 5.5. «Інструкції з організації роботи адресно-довідкових бюро в системі МВС України», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 22.04.2005 року за № 430/10710 та зберігались в картотеці протягом шести років, після чого вилучались та знищувались. [PERSON] знята з реєстраційного обліку та картки вибуття знищені. В подальшому відповідно до заяви просила розглядати справу без її участі. У судовому засіданні представники третіх осіб [PERSON], [PERSON] просили відмови у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що співвласники спірної квартири [PERSON], [PERSON] у рівних частинах є добросовісними покупцями квартири [ADDRESS], яку вони придбали у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2000 року посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою зареєстрованого в реєстрі за № 1-833. Свідок [PERSON], яка раніше виступала в якості третьої особи, але ухвалою суду від 11.08.2009 року було вирішено питання про те, що вона не повинна приймати участь у справі в якості третьої особи, так як рішення у справі не може вплинути на її права та обов»язки. Відповідно до протоколу судового засідання від 24.03.2010 року Броварського міськрайонного суду Київської області, який виконував окреме доручення Павлоградського міськрайонного суду, пояснила, що дійсно ініціатором її виписки зі спірної квартири був її колишній чоловік [PERSON], якому вона не надавала доручень на виписку зі спірної квартири. Підтвердила той факт, що у лютому 2006 року її паспорт був відсутній у неї декілька днів, а потім його привіз її син, в якому вже стояла відмітка про її виписку з квартири [ADDRESS], також 18 чи 20 лютого 2006 року вона дізналась про те, що виписана і їх неповнолітня дочка [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що як родич [PERSON] вона знала про те, що подружжя [PERSON] мають намір приватизувати своє житло у м. Павлограді, з подальшим продажем, так як [PERSON] виїхала на постійне місце проживання у [INFO]. Вислухавши представників сторін, відповідача, представників третіх осіб, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступного. У судовому засіданні встановлено, що спірним є житлове приміщення квартира [ADDRESS], де були зареєстровані: наймач [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії поквартальної карточки ЖЕД № 2 КП УЖКГ усі мешканці зняті з реєстраційного обліку зі спірної квартири, а саме, наймач [PERSON] 28.05.2002 року, дружина [PERSON] 16.02.2000 року, син [PERSON] 06.06.1997 року, дочка [PERSON] 16.02.2000 року. Між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано відділом РАЦС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про що зроблений відповідний запис у реєстрі за № 361 від 24.12.2001 року. На даний час співвласниками спірної квартири є [PERSON], [PERSON] у рівних частинах на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2000 року посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою зареєстрованого в реєстрі за № 1-833. Спірну квартиру вони придбали у [PERSON], яка йому належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Павлоградським жилвідділом 23.02.2000 року за № 18333 та зареєстрованого у Павлоградському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 47-281. Відповідно до свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу виданих відділом РАЦС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про що зроблені відповідні записи у реєстрі за № 621 від 08.09.2007 року та за № 306 від 20.06.2008 року [PERSON] має шлюбне прізвище [PERSON]. У судову засіданні не заперечувався той факт про те, що [PERSON] приймав участь самостійно у приватизації спірного житла. За своєю ініціативою, для проведення самостійної приватизації, відповідач [PERSON] здійснив, як наймач житла, зняття з реєстрації дружини [PERSON], так як мав паспорт дружини, який посвідчує її особу та самостійно заповнив талон вибуття. Відповідно до довідки ЖЕД № 2 КП УЖКГ від 22.10.2009 року [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON], [INFO] були зняті з реєстраційного обліку 16.02.2000 року у м. Бровари, Київської області з адреси [ADDRESS] на підставі заповнених талонів зняття з реєстрації, так як на той час чинне законодавство не вимагало при здійсненні зняття з реєстраційного обліку складати заяви на відповідні дії, які в ЖЕД не зберігаються. У разі виписки матері, автоматично проводилась і виписка неповнолітньої дитини. Суд критично відносить до пояснень свідка [PERSON] про те, що вона дізналась про свою виписку її та дочки, позивачки по справі, у лютому 2006 року, після отримання свого паспорту від сина. Тоді , як вона отримала новий паспорт на ім»я [PERSON] у Броварському МВ ГУ МВС України в Київській області 18.11.2003 року та значиться зареєстрованою у [INFO], з 13.06.2000 року. Тоді як пояснення іншого свідка, представників третіх осіб стикуються з матеріалами справи та не викликають сумнівів у суду у їх достовірності. Крім того, відповідно до листа Павлоградського МВ УМВС України від 04.11.2009 року до прийняття Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 10.01.2004 року заява на зняття з реєстраційного обліку не була передбачена законодавством, заповнювалися лише листки вибуття передбачені п. 5.5. «Інструкції з організації роботи адресно-довідкових бюро в системі МВС України», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 22.04.2005 року за № 430/10710, з терміном зберігання в картотеці протягом шести років, після чого вилучаються та знищуються. На даний час листки вибуття стосовно зняття з реєстрації мешканців спірної квартири знищені. Тому суду не доведено, що мали місце порушення діючого законодавства зі сторони Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», відділу громадянства, еміграції та паспортної реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області. Також суду не було доведено неправомірність дій посадових осіб здійснюючих зняття з реєстрації мешканців спірного житла, які були б встановлені будь якими рішеннями будь-яких органів з цього приводу, тоді як відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може прийняти визнання позову відповідачем [PERSON] щодо визнання виписки незаконною, так як зняття з реєстрації здійснював не він особисто, а посадові особи, які наділені повноваженнями щодо проведення цих дій, а також суд не дає оцінку його діям, які він розцінює як неналежні. У даному випадку суд вважає, що позивачкою був порушений порядок захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦПК України. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правовідносини щодо зняття з реєстрації зі спірного будинку виникли 16.02.2000 року, на той час інтереси неповнолітньої [PERSON], позивачки по справі, здійснювала її законний представник мати [PERSON]. Відповідно до паспорту [PERSON], який був їй виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 18.11.2003 року, [PERSON] значиться зареєстрованою у [INFO], з 13.06.2000 року, тому цілком зрозумілим та таким, що стикується з матеріалами справи є те, що [PERSON] знала про зняття її з реєстраційного обліку у місті Павлограді 16.02.2000 року та повинна була усвідомлювати факт зняття з реєстрації її та її неповнолітньої дочки. Але ставилась зневажливо до питання про захист своїх прав та прав своєї неповнолітньої дитини, яка у 2000 році виїхала разом з матір»ю до м. Бровари. Тому суд приходить до висновку, що підстав для поновлення строків не має. З урахуванням наведеного, суд вважає, що не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed