Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

У вересні 2009 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП. Заявник вказав, що 25.07.2009 р. близько 12 години він рухався по вул. Постишева у смт. Капітанівка, Новомиргородського району Кіровоградської області на власному автомобілі [NUMBER], коли неповнолітній водій [PERSON], не маючи посвідчення на право керування легковим автомобілем його батька [PERSON] ВАЗ-21099 р. н. ВА 3428 АА, в порушення п. 10.1 ПДР, не переконавшись у безпечності маневру та не надавши переваги у русі, виїхав від магазину на проїзну частину дороги і допустив зіткнення автомобілів. Посилаючись на ст. ст. 23, 1166 ч. 1, 1179 ч. 1, ч. 2, 1187 ч. 2, 1188 ч. 1 ЦК України, вимагає стягнути з відповідачів вище згадану шкоду, що виникла внаслідок ДТП через зіткнення автомобілів сторін з вини [PERSON], у розмірі: 12.854,75 грн. матеріальних збитків, 1.650 грн. моральної шкоди, а також судові витрати у справі. У судовому засіданні 28.10.2010 р. позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги: зменшив розмір відшкодування матеріальної шкоди до 10 тис. грн. та відмовився від стягнення моральної шкоди у сумі 1.650 грн. За ухвалою суду від 28.10.2010 р. провадження у справі щодо відшкодування моральної шкоди було закрите із вище згаданих підстав. В той же час [PERSON] підтримав решту позову повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у попередніх судових засіданнях визнав позов частково і пояснив, що дійсно завдав майнових збитків позивачеві за наведених ним обставин. Проте вважає розмір шкоди завищеним, а перевищення швидкості руху заявником сприяло її заподіянню. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання 28.10.2010 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність згаданого відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. Згідно з вимогами: ЦК України: Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах (ч. 1 ст. 1179, ст. 1180). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1187). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188). За правилами ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно зясовано, що 25 липня 2009 р. близько 12 години [PERSON] рухався по вул. Постишева у смт. Капітанівка, Новомиргородського району Кіровоградської області на власному автомобілі [NUMBER], коли неповнолітній водій [PERSON], не маючи посвідчення на право керування легковим автомобілем його батька [PERSON] ВАЗ-21099 р. н. ВА 3428 АА, в порушення п. 10.1 ПДР, не переконавшись у безпечності маневру та не надавши переваги у русі, виїхав від магазину на проїзну частину дороги і допустив зіткнення автомобілів. В результаті автомобілю були заподіяні ушкодження загальною вартістю 12.854,75 грн. За постановою судді Новомиргородського районного суду від 25.07.2009 р. [PERSON] піддано адміністративному стягненню за ст. ст. 124 ч. 2, 126 КУпАП. Ці ж обставини підтверджуються: свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.07.2009 р. та схемою до нього; копією вказаної постанови судді; звітом про експертну оцінку транспортного засобу від 01.08.2009 р.; іншими матеріалами справи. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету КМ України Про державне мито та ст. ст. 79-81, 88 ЦПК України судові витрати у справі по оплаті позивачем судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 220 грн. потрібно стягнути на його користь із відповідачів [PERSON] і [PERSON] у рівних частинах з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved