Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так в судовому засіданні було встановлено, що 28 серпня 2009 року відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом «Фольцваген-Венто», д/з 5681ОЕ та рухаючись по вул. Чкалова в напрямку вул.Калініна в м.Білгород-Дністровський Одеської області на перехресті нерівнозначних доріг, при виїзді з другорядної на головну не надав перевагу автомобілю «Опель-Кадет», д/з ВН5690АР, що належить позивачу [PERSON], який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення, порушуючи цим п.16.11 «Правил дорожнього руху України». В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача причинені механічні ушкодження. 08 вересня 2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено постанову, згідно якої [PERSON] визнано винним в скоєні правопорушення згідно ст.124 КУпАП України і піддано адміністративному штрафу у сумі 340 гривень на користь держави. Згідно висновку №81 спеціаліста експертного, товарознавчого дослідження від 02.09.2009 року сума матеріальної шкоди, спричинена автомобілю позивача «Опель-Кадет», д/з ВН5690АР становить 167588 грн. (шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят вісім гривень). Крім цього, позивачем оплачено УДАІ ГУМВС України в Одеській область за поставку автомобіля на штраф площадку 50 грн., за зберігання автомобіля 52 грн., за евакуатор 600 грн., витрати за роботу експерта в розмірі 450 грн. та за юридичну допомогу 2500 грн.. Окрім того, позивач являється фізично-особою підприємцем, самостійно забезпечує себе роботою і спричинення його машині ушкоджень призвело до того, що він припинив роботу і у зв'язку з цим втратив дохід в сумі 6250,86 грн.. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Викладені обставини привели позивача до стресового стану та моральних страждань, до позбавлення можливості реалізації власних звичок та бажань, погіршення відносин з оточенням та інші негативні наслідки морального характеру. Це вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що між діями відповідача - скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та результатом - пошкодження транспортного засобу, якій належить позивачу, встановлений причинний зв'язок, також встановлений причинним зв'язком між скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та моральними стражданнями, які переніс позивач. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial