overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

14.06.2010 року представник ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" звернувся до суд> з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] та виданої розрахункової книжки для здійснення розрахунків за спожиту електроенергію є споживачем електричної енергії. В період з 01.08.2008 року по 01.06.2010 року відповідачка використала електроенергію у кількості 10595 кВт'г на загальну суму 2383 грн. 91 коп., але у вказаний період [PERSON] лише сплатила 138 грн 77 коп, а тому заборгованість за спожиту електроенергію складає 2245 грн 14 коп. Представник ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" просить суд стягнути з відповідача заборгованість за використану електроенергію в сумі 2245 грн. 14 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 2245 грн. 14 копта судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з»явився. Причини неявки суду невідомі. Про час та місце слухання справи сповіщена належним чином. За таких обставин, суд вважас за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднант мережу одна сторона ( постачальник зобов'язується надавати другій стороні! споживачеві, абонентові) енергитичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], і є споживачем електроенергії на підставі договору про корисгл вання електричною енергією та особового рахунку № [NUMBER] відкритого 01.01.1980 року. З довідки ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" (а.с.4) видно, що заборгованість [PERSON] перед ВАТ ЕК "Миколаївобленерго"складає 2245 грн 14 коп. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що є правові підстави длі задоволення позовних вимог на підставі ст.ст. 526, 714 ЦК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

14.06.2010 року представник ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] та виданої розрахункової книжки для здійснення розрахунків за спожиту електроенергію є споживачем електричної енергії. В період з 01.11.2008 року по 01.02,2009 року відповідач використав електроенергію у кількості 1393 кВт/г на загальну суму 237 грн. 53 коп., але у вказаний період [PERSON] лише сплатив 26 грн 57 коп, а тому заборгованість за спожиту електроенергію складає 210 грн. 96 коп. Представник ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" просить суд стягнути з відповідача заборгованість за використану електроенергію в сумі 210 грн. 96 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 210 грн. 96 коп та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з»явився. Причини неявки суду невідомі. Про час та місце слухання справи сповіщений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднанну мережу одна сторона ( постачальник зобов'язується надавати другій стороні( споживачеві, абонентові) енергитичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В судовому засданні встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] і є споживачем електроенергії на підставі договору про користування електричною енергією та особового рахунку № [NUMBER] відкритого 01.01.1980 року. З довідки ВАГ ЕК "Миколаївобленерго" (а.с.4) видно, що заборгованість [PERSON] перед ВАТ ЕК "Миколаївобленерго"складає 210 грн 96 коп. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог на підставі сг.ст. 526, 714 ЦК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

В травні 2010 року в суд надійшов позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Галицького-4" до [PERSON] про стягнення заборгованості плати за житлово-комунальні послуги станом на 01.05.2010 року по тих підставах, що будучи наймачем квартири [ADDRESS], вона, в порушення вимог чинного законодавства, не вносила вищевказану плату, чим заборгувала позивачу кошти на загальну суму 1703 грн. 23 коп. На неодноразові нагадування про сплату боргу відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Представник позивача подала клопотання, в якому зменшила розмір позовних вимог до суми 1698 грн. 00 коп. станом на 01.10.2010 року, в зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала, з урахуванням їх зменшеного розміру, дала пояснення по суті позову. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 1698 грн. 00 коп. та покласти на відповідача судові витрати по справі. Відповідач повністю визнала позовні вимоги в суді та пояснення представника позивача, не заперечує розрахунку заборгованості. Причину невиконання зобов'язань по договору пояснила тяжким майновим станом. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем двохкімнатної квартири [ADDRESS] із загальною площею 48,1 кв.м. В порушення вимог п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006р. № 45, якими передбачено, що власник та наймач квартири зобов'язаний, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, житлово-комунальні та інші послуги, відповідач протягом тривалого часу оплату не проводить, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 01.10.2010р. в сумі 1698,00 грн., вся в межах строку позовної давності. Вказана заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги із достовірністю підтверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком позивача по особовому рахунку № 57589 відповідача та не оспорена нею. Підстав для звільнення відповідача від вказаних платежів судом не встановлено. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, у відповідності до положень чинного законодавства, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними доказами в справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9570-С від 02.04.2007 року в сумі 54208,06 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 24996,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 18370,45 грн., штрафу в сумі 10841,61 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 54208 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду спарви повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд, що відповідає вимогам ст. 224 ЦП К України. Обставини справи, встановлені судом. 02.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 9570-С (далі - Договір) на суму 30000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,6 % річних, строком до 01.04.2010 року. Відповідач зобов'язався погашати кредит щомісячними платежами згідно графіку погашення заборгованості. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 27.07.2010 року заборгованість склала 54208,06 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 24996,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 18370.45 грн., штрафу в сумі 10841,61 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Кредитним договором передбачено право банку нарахувати штраф в разі порушення позичальником зобовязань, сума якого складає 10841,61 грн. У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, враховуючи розмір заборгованості, відсотків, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій та стягнення з відповідачів пені в сумі 8000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 19570-С від 02.04.2007 року в сумі 51366,45 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 24996,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 18370,45 грн., штрафу в сумі 8000,00 грн., тобто позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід сіягнути судові витрати у розмірі 712,79 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13230-С від 30.07.2007 року в сумі 59279,36 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 27498,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 20189,17 грн., штрафу в сумі 11592,19 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 529,79 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду спарви повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 30.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 13230-С (далі - Договір) на суму 30000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,6 % річних, строком до 29.07.2010 року. Відповідач зобов'язався погашати кредит щомісячними платежами згідно графіку погашення заборгованості. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, р зв'язку з чим станом на 27.07.2010 року заборгованість склала 59279,36 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 27498,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 20189,17 грн., штрафу в сумі 11592,19 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Кредитним договором передбачено право банку нарахувати штраф в разі порушення позичальником зобовязань, сума якого складає 11592,19 грн. У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, враховуючи розмір заборгованості, відсотків, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій та стягнення з відповідачів пені в сумі 8000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 13230-С від 30.07.2007 року в сумі 55687,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 27498,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 20189,17 грн., штрафу в сумі 8000,00 грн., тобто позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 712,79 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

26.07.2010р. Публічне акціонерне товариство „[PERSON] Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції (далі - ПАТ „[PERSON] Аваль") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 90415,7 9грн., а також судових витрат, а саме державного мита в розмірі 904,16грн. та судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120грн., мотивуючи свої вимоги тим, що Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не з*явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання відповідач з'явився, позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством „[PERSON] Аваль" правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство „[PERSON] Аваль" та відповідачем [PERSON] 15.02.2007р. укладено кредитний договір №014/08-112/60900(далі Кредитний договір) про надання кредиту по програмі «Авто в кредит» з лімітом 15960,00дол.СшА, із відсотковою ставкою 13,5% річних строком до 15 лютого 2013року (включно). В забезпечення виконання зобов*язань за вищевказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу від 15.02.2007року, згідно якого відповідач [PERSON] надав в заставу належний йому автомобіль «CHEVROLET AVEO SF69Y» д/н ВЕ97 55ВЕ. У судовому засіданні було встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином. Однак, [PERSON] своїх договірних зобов*язань не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків. Так, станом на 04.02.2010р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ „[PERSON] Аваль" за кредитним договором складає 11408,50дол.США, що еквівалентно 90415,79грн. з яких: заборгованість за кредитом 10571,78дол.США, що еквівалентно 83784,53грн., заборгованість за відсотками 715,37дол.США,що еквівалентно 5669,52грн., заборгованість за поточними відсотками 212,35дол.США, що еквівалентно 961,74грн. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно до положень Кредитного договору, та вимог ст.1050ЦК України, кредитор у випадку прострочення займу, має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користуванням кредитом та штрафні санкції. В зв*язку с тим, що відповідач тривалий час не виконує своїх договірних зобов*язань, що є значним порушенням вимог договору, на підставі ст.651ЦК України, банк за рішенням суду має право розі.рвати кредитний договір з [PERSON] Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю свої позовні вимоги підтримав по підставам вказаним в позовній заяві і просить суд стягнути з відповідача на користь Орджонікідзевського міського центру зайнятості Дніпропетровської області 1138 грн. 64 коп., як незаконно отриману матеріальну допомогу у період професійного навчання, і 120 грн. 00 коп. судових витрат, а всього 1258 (одна тисяча двісті пятдесят вісім) грн. 64 коп., а також в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, причину своєї неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позовні вимоги згідно зі ст.. 623 ЦК України необхідно задовольнити, так як в ході судового засідання встановлено, що з позивачем за заявою відповідача (а.с.5) було укладено договір № 048710031800024 від 19.03.2010 року (а.с.6) згідно якого останній направлявся на перепідготовку в Орджонікідзевське професійно-технічне училище за професією «токар» із строком навчання 560 год. Відповідно до вищезазначеного договору відповідачу за наказом позивача було призначено матеріальну допомогу у період професійного навчання (а.с.10). У порушення умов договору № 048710031800024 від 19.03.2010 року та вищезазначеної норми закону останній не виконував свої зобовязання, у звязку з пропусками занять (а.с.7-9). В результаті вищевказаних дій відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 1138 грн. 64 коп. (а.с.20), тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також в ході судового розгляду справи позивач поніс судові витрати в розмірі 51 грн. 00 коп., які підтверджуються наданими ним квитанціями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом заяву [PERSON] до [PERSON], Відділу громадянства та міграції фізичних осіб АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 31.10.2003, укладеного між нею та [PERSON], належить домоволодіння №23а по пров.Таганрозький у м. Дніпропетровську. У зазначеному будинку з 02.02.2009 з дозволу позивачки зареєстрований відповідач, який з 02.02.2010 вибув з вказаної адреси, але добровільно з реєстрації не знявся, тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування домоволодінням №23а по пров.Таганрозький в м. Дніпропетровську. Зобовязати Відділу громадянства та міграції фізичних осіб АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO], в домоволодінні №23а по пров.Таганрозький в м.Дніпропетровську. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча були судом повідомлені належним чином про день слухання справи, про причини неявки суд не повідомили, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за їх відсутності на підставі доказів, наданих у справі, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, постановивши у справі заочне рішення. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачці на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 31.10.2003, укладеного між нею та [PERSON], належить домоволодіння №23а по пров.Таганрозький у м. Дніпропетровську. Так, ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідачем порушені права позивачки, як власника домоволодіння №23а по пров.Таганрозький у м.Дніпропетровську, тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

05.08.2010 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 24.08.1996 року, вказуючи, що від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час позивач з чоловіком та дітьми проживають разом, але спільне проживання стає неможливим через те, що чоловік зловживає спиртними напоями, провокує скандали, застосовує фізичний вплив та нецензурні вирази щодо позивача. Все це негативно впливає на дітей. Зберегти родину неможливо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та обставини на які посилається у позові. Суду пояснила, що сумісне проживання та збереження родини з відповідачем не можливе, спір про поділ майна має намір вирішувати у судовому порядку в іншому проваджені, а спір, щодо виховання та утримання дітей вирішується у суді, справа перебуває в провадженні іншого судді. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини не явки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав також, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних, в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.08.1996 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу, копіями свідоцтва про народження дітей (а.с.4,5,6). Спір щодо поділу сумісного майна позивач має намір вирішувати у судовому порядку в іншому провадженні, спір, щодо утримання та виховання дітей вирішується на теперішній час в судовому порядку. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При зазначених обставинах сім'я не може бути збережена, існують підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved