Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2007 - 2009 роки в розмірі 6250 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити, пояснив, що [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, брав участь в ліквідації аварії, отримав інвалідність ІІІ групи. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, проте відповідач не виплачує йому допомогу у встановленому розмірі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що Управління праці та соціального захисту населення діяло в межах законодавства, порушень по питанню нарахування щорічної допомоги на оздоровлення не було. Просила суд відмовити в позові, посилаючись на те, що Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" та Законом України „Про Державний бюджет України на 2009 рік" призупинялась дія ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, тому і не було відповідного фінансування. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року щорічна допомога на оздоровлення потерпілим 1 категорії, інвалідам III групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат і відповідно до ч.5 ст.48 вищезазначеного Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, і відповідно до ч.7 ст.48 даного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. В суді встановлено, що позивач дійсно являється потерпілим в наслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом III групи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 108313. Враховуючи те, що мінімальна заробітна плата на момент проведення позивачу виплат в 2007 році становила 400 грн., 2008 році становила 605 гривень, в 2009 році становила 625 гривень, то провівши відповідні розрахунки належних до сплати сум (в 2007 році - 400X4 = 1600 грн., в 2008 році -605 х 4=2420 гривень, в 2009 році - 625 х 4-3720 гривень, а всього 6520 гривень), вказану суму щорічної допомоги на оздоровлення повинен був виплати позивачу відповідач за вищевказаний період часу, однак за даний період відповідачем було виплачено по 90 грн. в 2007, в 2008 та 2009 роках, що стверджується довідкою відповідача, тобто недоплачена сума щорічної допомоги на оздоровлення за вищевказаний період часу складає 6250-90X3= 6250 гривень. В рішеннях Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня, який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. На підставі викладеного та

Outcome: approved