Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.08.2010 р. звернулась до суду з позовом до Краснопільської сільської Ради Березанського району та [PERSON] райдержадміністрації про визнання права власності, мотивуючи тим, що вона тривалий час проживає в [INFO] та з березня 1988 р. по червень 1995р. працювала у радгоспі Краснопільський ветеринарним лікарем. Звільнилася з роботі через необхідність догляду за сином, 06.09.1988р.н., який є інвалідом дитинства першої групи. Радгосп Краснопільський було реорганізовано в КПС Краснопілля і рішенням загальних зборів КСП від 20.01.2000р. її було включено до додаткового списку громадян, які мають право на земельну частку (пай). Оскільки вона вважала, що Краснопільською сільської радою відповідно до законодавства було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) на її імя та була зайнята лікуванням сина і доглядом за ним, тому тривалий час не зверталася до сільської Ради для одержання сертифікату. При зверненні до сільської Ради з приводу отримання сертифікату було виявлено, що сертифікат на її імя не виготовлявся і видати на даний час сертифікат сільська Рада не може, так як відсутні спеціальні номерні бланки для видачі сертифікатів. Оскільки на території Краснопільської сільської Ради є землі запасу, які знаходяться у віданні [PERSON] РДА, позивачка просить поновити їй строки звернення до суду та прийняти рішення про визнання за нею права на отримання земельної частки (паю) в розмірі 11,25 умовних кадастрових гектара із земель запасу, які знаходяться в межах території Краснопільської сільської Ради, Березанського району Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі, пояснивши, що в 2000р. позивачку було включено до додаткового списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), як матір, що виховує дитину-інваліда. Вони здали документи на отримання сертифікату, але в звязку з тим, що син хворів, не мали змоги вияснювати, виписаний сертифікат чи ні. Про те, що позивачку не внесено в список осіб, які мають право на отримання сертифікату, вони дізналися в кінці 2009 на початку 2010р., тому представник позивачки просить поновити строки звернення до суду та визнати за позивачкою право на отримання земельної частки (паю) в розмірі 11,25 умовних гектара. Представник відповідача [PERSON] РДА позовні вимоги визнала та пояснила, що вона не заперечує проти задоволення позову, оскільки землі запасу є і позивачка має право на отримання земельної частки (паю), строки звернення до суду нею пропущено з поважної причини. Представник відповідача Краснопільської сільської Ради надав письмову заяву до суду про визнання позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача [PERSON] РДА, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, радгосп Краснопільський реформовано в КСП Краснопілля, про що [PERSON] РДА видано свідоцтво про державну реєстрацію № 64 від 18.06.1998р. та 25.01.2000р. КСП Краснопілля реформавано в СГВК Краснопільський, про що [PERSON] РДА видано свідоцтво про державну реєстрацію № 17 від 25.01.2000р., 09.01.2001р. в журналі обліку реєстраційних справ за № 10 зроблено запис про реорганізцію СГВК Краснопільський в ПСП Агрофірму Краснопільська (а.с.8). Як вбачається з трудової книжки серії БТ-11 № 1723786, [PERSON] з 11.03.1988р. по 01.06.1995р. працювала в радгоспі Краснопільський (а.с.13-15). Згідно виписки з протоколу № 8 загальних зборів колективного сільськогосподарського підприємства Краснопілля від 20.01.2000р. [PERSON] внесено в додатковий список до державного акту на право колективної власності, як таку, що працювала в господарстві і виховує дитину-інваліда 1 групи (а.с.9). З довідок виконкому Краснопільської сільської Ради вбачається, що при розпаюванні земель КСП Краснопілля середній розмір земельного паю складав 11,25 умовних гектар (а.с.24) та що [PERSON] земельну частку (пай) не отримувала (а.с.25). Згідно довідки [PERSON] ЦРЛ [PERSON], 06.09.1988р.н. знаходиться на диспансерному обліку [PERSON] ЦРЛ з 1993р. з діагнозом прогресуюча мішечна дистрофія, форма Беккера, признаний інвалідом 1 групи (а.с.26). Довідкою сер. МСЕ № 003477 (а.с.11) підтверджено, що [PERSON] є інвалідом дитинства 1 групи, який потребує постійної сторонньої допомоги. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пункт 7 зазначеного Указу встановлює порядок використання земель резервного фонду. Оскільки позивачку включено в додатковий список до державного акта на право колективної власності, яка має право на земельний пай, розмір якого становить 11,25 умовних кадастрових гектара і на території Краснопільської сільської Ради є в наявності землі резервного фонду, її позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає, що задоволенню підлягають і вимоги позивачки щодо поновлення пропущеного нею строку на звернення до суду. Згідно ст.73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотання сторони у разі його пропущення з поважної причини. Враховуючи, що строк позовної давності [PERSON] пропустила з поважної причини, тому відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України її порушене право підлягає захисту.

Outcome: approved