Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - Дмитра [INFO]. В період шлюбу в березні 2008 року вони за рахунок власних кредитних коштів придбали автомобіль [NUMBER], який зареєстрований за відповідачем. В технічний паспорт автомобіля внесено особу яка має право керувати автомобілем - їхнього сина [PERSON]. Договір кредиту оформлено на відповідача в Яготинському відділені № [NUMBER] "Державний ощадний банк України. Суму кредиту вони виплачували за спільні кошти. В лютому 2010 року відповідач залишив сімю та перейшов проживати до своєї матері в с. Сотниківна Яготинського району, забравши із собою автомобіль. Вважає вказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та так, як він є неподільною річчю просила стягнути з відповідача компенсацію в розмірі половини його вартості. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та вказала, що в звязку з надходженням довідки про сплату кредиту за автомобіль вона просила стягнути з відповідача 28981 гривню в рахунок компенсації за автомобіль. В розрахунку суми виходила з наступного: вартість транспортного засобу складає 91960 гривень; сплачено готівкою при придбанні автомобіля - 9196 гривень; сплачено ВАТ Державний Ощадбанк України при оформленні кредиту - 1654 гривні; страхові платежі при оформленні автомобіля - 5683 гривні; сплачено кошти погашення кредиту ВАТ Державний Ощадбанк України за період з 25 березня 2008 року по 01 лютого 2009 року - 41429 гривень, а всього сплачено 51962 гривні. Половина даної суми складає 28981 гривні, які і просила стягнути з відповідача, від інших позовних вимог відмовилась. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та вказав, що відповідач заперечує проти надання компенсації за зазначений автомобіль і оскільки жодною із сторін не внесено на депозитний рахунок суду суми вартості компенсації за частку майна позов не підлягає до задоволення. Відповідач та його представник звернулися із зустрічним позовом про розподіл спільного майна подружжя. В судовому засіданні представник відповідача відмовився від зустрічного позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Так з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з ІД. 11.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 7).Разом не проживають з лютого місяця 2010 гоку. Відповідно кредитного договору № 2247 від 28.03.2008 року укладеним між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] відповідач отримав у кредит І2764 гривень. Вказаний кредит-був отриманий на придбання автомобіля CHEVROLET Lacetti NF25B. До лютого місяця 2010 року з якого сторони почали проживати окремо кредитні зобовязання виконувалися сторонами за спільні сімейні кошти. З лютого місяця відповідач здійснює погашення кредиту за власні кошти. Вказані обставини по справі сторони у судовому засіданні визнали, проти них не заперечували та відповідно до статті 61 ЦПК України доведенню вони не підлягають. Згідно договору застави між ВАТ Державний ощадний банк України з одного боку - далі заставодержатель та [PERSON] далі заставодавець від 28.03.2008 року без номеру видно, що сторони домовилися з метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № 2247 від 28.03.2008 року, про надання у заставу автомобіля [NUMBER]. Відповідно пункту 1.3 даного договору транспортний засіб є власністю Заставодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АІС № 114004, що виданий Баришівським РЕВ при УДАІ ТУ МВС України у Київській області від 25.03.2008 року (а.с 19). З кредитної справи наданої філією - Яготинським відділенням № [NUMBER] Державного ощадного банку України вбачається, що згідно розпорядження відділу бухгалтерського обліку від 28.03.2008 року в рахунок дозволеного кредиту перераховано з рахунку наданого кредиту [PERSON] 82764 гривні на рахунок ТОВ УкрАвтоЗАЗ - сервіс, як оплату за автомобіль; згідно квитанцій № 3438.893.1 та № 3438.892.1 від 28.03.2008 року відповідач сплатив за страхування автомобіля 5683 гривні; згідно прибуткового касового ордеру від 28.03.2008 року відповідач сплатив за отримання кредиту-1634 гривні 28 копійок; згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.03.2008 року [PERSON] в рахунок доплати за автомобіль було сплачено СВТ Фортуна 9196 гривень. Згідно довідку - рахунку № 257753, рахунку - фактури від 21.03.2008 року, договору купівлі - продажу № 374 від 22.03.2008 року укладеного між ТОВ УкрАвтоЗАЗ-сервіс та [PERSON] вартість спірного автомобіля складає 91960 гривень. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником CHEVROLET Lacetti NF25B реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, враховуючи пояснення сторін, усі надані сторонами докази у сукупності, суд вважає встановленим у судовому засіданні, що на момент укладення кредитного договору на купівлю спірного автомобіля сторони проживали однією сімєю та до лютого місяця 2009 року сплачували по зобовязанням кредитного договору за кошти сімейного бюджету. Вказані обставини сторони не заперечували та будь - яких доказів на спростування даних обставин суду не надали. Позивачка не бажає виділення частки автомобіля та просить стягнути з відповідача компенсацію за автомобіль розраховуючи її із коштів сплачених на лютий місяць 2009 року за спірний автомобіль. Власником автомобіля рахується відповідач та з лютого місяця 2009 року останній самостійно здійснює платежі по кредиту в звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, про що позивачка та її представник підтвердили у судовому засіданні. Згідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України вказано, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівнини, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4, 5 статті 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними........ Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною 2 статті 364 ЦК України зазначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З урахуванням наведеного, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, їхні частки у праві спільної сумісної власності є рівними, автомобіль є неподільною річчю відповідно вимог статті 183 ЦК України. Позивачка не бажає виділу в натурі частки із майна, а відповідно таке виділення є неможливим, оскільки спірне майно є неподільною річчю, суд вважає, що посилання представника відповідача на ту обставину, що сторонами по справі не внесено відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду, не може бути підставою для відмови у позові. Так як, відповідно вимог частини 4 статті 71 СК України, як вже було зазначено, присудження одному з подружжя грошової компенсації його частки у спільній сумісній власності допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України, що і просить позивачка. Тобто, згода відповідача у даному випадку не є обовязковою, оскільки позивачка не просить виділити свою частку у натурі, а просить грошову компенсацію частки автомобіля у вигляді половини суми сплачених за кредитним договором на момент фактичного припинення шлюбних відносин. Виниклі правовідносини на думку суду, регулюються вимогами статті 364 ЦК України, враховуючи неможливість виділу частки майна у натурі. Однак, слід зазначити, що згідно розрахунку по оплаті кредиту № 2247 від 28.03.2008 року [PERSON] станом на лютий місяць 2009 року було сплачено 18072 гривні. Отже враховуючи інші суми сплачені на придбання автомобіля, та : значені позивачкою, а саме сплачену готівкою при придбанні автомобіля - 9196 гривень; сплачену ВАТ Державний Ощадбанк України при оформленні кредиту - 1654 гривні; страхові платежі при оформленні автомобіля - 5683 гривні, загальна сума сплачених коштів станом на лютий місяць 2009 року становить 34605 гривень, а не 51962 гривні, як зазначала позивачка. Половина даної суми складає 17302 гривні 05 копійок, що відповідає частці позивачки у розмірі суми сплаченої за автомобіль станом на лютий 2009 року, яка і підлягає стягненню. Враховуючи положення статті 88 ЦПК України в якій зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в відповідачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути половину понесених позивачкою судових витрат, а саме 290 гривень. Судом також вважає, за необхідно зазначити, що у відповідності до ч.З статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Outcome: partial