Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

15.07.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про перерахунок пенсії. У позовній заяві позивач [PERSON] вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, у звязку з чим йому було призначено пенсію, але пенсію яку він отримує не відповідає діючому законодавству України. Посилаючись на ст.ст.49,50,54,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив зробити перерахунок пенсії із рахунку не менш 8 мінімальних пенсій за віком прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, з 01.02.2010 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив в позові відмовити, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, з тих підстав, що відповідач при здійснені виплати пенсії позивачу діє в межах чинного законодавства, не порушуючи його вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, визнаний інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії А №083923 від 27.02.2002 року, та перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва та отримує пенсію по інвалідності. Згідно зі ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі-Закон №796-XII) позивач, як інвалід 2-ої групи, захворювання якої повязано з Чорнобильською катастрофою, має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, та розмір пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно п.4 Постанови КМУ №523 від 30.05.1997 року «Про Затвердження нового Порядку обчислення пенсії по інвалідності, яка наступила в результаті каліцтв чи захворювань, і пенсії в звязку з втратою годувальника в результаті Чорнобильської катастрофи» з подальшими змінами та додатками передбачено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, у відношенні яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 2-ій інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Статтею 49 Закону України № Закон №796-XII пенсії особам, віднесених до категорій 1,2,3,4 встановлюється у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю; і призначається після виникнення права на державну пенсію. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст.50 даного Закону, особам віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» була встановлена мінімальна пенсія за віком, передбачена ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 573грн. з 01.11.2009 року. Розмір пенсії, яку отримує позивач не відповідає 8 мінімальних пенсіям за віком, не відповідає тій сумі, яку отримує позивач. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМУ від 30.05.1997 №523. Ця постанова є чинною, і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50,54 Закону України №796. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення, рахунок і перерахунок пенсій громадянам здійснюється Пенсійними фондами України і його територіальними органами. Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» встановлено, що фінансування витрат, повязаних із реалізацією цього Закону, виконується за рахунок державного бюджету. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, від 22.05.2008 року, визнані неконституційними, серед іншого, і положення, якими були внесенні зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», якими звужено права вказаної категорії громадян. У своїх рішеннях Конституційний Суд України зазначав, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою Конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом при зняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Тому, громадянин України має право на пенсійне забезпечення, передбачене ст.ст.1,3, ч.2ст.6, ст.8, ч.2ст.19, ст.ст.22,23, ч.1ст.24,ст.46 Конституції України, яке набуте у сфері пенсійного забезпечення і не може бути скасоване та звужене. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності. Частина друга вищенаведеної статті визначає, що за наявності у непрацюючих інвалідів 2 і 3 груп у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається у розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст.27 і 28 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком , встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що зазначена стаття частиною 3 доповнена Законом України №2505 від 25.03.2005 року (набрав чинності з 31.03.2005 року), тоді як частина 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінена Законом України від 17.11.2005 року №3108-15 (набрав чинності з 13.12.2005 року). Неврахування відповідачем зазначених змін стало однією з причин хибного висновку щодо неможливості застосування стосовно позивача норм ст.28 загального закону в частині визначення мінімального розміру пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму. Враховуючи, що порядок обчислення мінімальної пенсії за віком встановлений лише нормами Закону України №1058, суд вважає за необхідне також застосувати аналогію закону, що передбачено ст.8ЦПК України, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. Визначення прожиткового мінімум, закладання правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року №966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-111, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону №2505-4 від 25.03.2005 року, що діє з 31.03.2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, для позивача як інваліда 2 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижній розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із розмірів прожиткового мінімуму, встановленого щороку у Законі про Держбюджет. Крім того, суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією соціальних прав громадян, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальним законом. У рішеннях Конституційного суду України зазначалось, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. За приписом ст.22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд зазначає, що за нормами ч.3ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-ХІV. Що стосується позиції представника відповідача то вони ґрунтуються на постановах КМУ, огляд яких не підтверджує доводи стосовно того, що будь-яким із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на ЧАЕС. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя» від 01.11.1996 року №9 в разі, якщо закон чи інший нормативно-правовий акт не відповідають Конституції України, то застосовують Конституцію, як акт вищої юридичної сили. Тобто вищевказані суди чітко вказують на те, що Конституція України та Закони України мають вищу юридичну силу, а не постанови Кабінету Міністрів. Враховуючи вищевикладене, суд при розгляді і вирішені даного позову застосовує норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідачем не доведено правомірність своїх дій у період, визначений у позовних вимогах. Також, відповідно до викладеного вище, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на конкретній рік, а саме за 2010 рік, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, зобовязавши Управління пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва провести перерахунок пенсії позивача, із рахунку не менш 8 мінімальних пенсій за віком прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, за період з 01.02.2010 року по 15.07.2010 року. Згідно з п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «про державне мито» за № 7-93 від 21.01.1993 року, громадяни, віднесені до категорії 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають поверненню з місцевого бюджету, а саме з управління Державного Казначейства у м.Миколаєві понесені судові витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00грн.

Outcome: approved