Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області про зобов»язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що належить до І категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом 2 групи. Відповідач у справі - Головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області нараховує та сплачує позивачеві додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, однак розмір такої пенсії суперечить вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є значно нижчим, ніж 75% мінімальної пенсії за віком. Позивач просив суд зобов»язати відповідача провести з 01.01.2006 р. до 15.03.2010 р. перегляд призначень та нарахувань до виплат додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 14008,17 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача 37,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 6,00 грн. плати за послуги банку; зобов»язати відповідача здійснити індексацію не нарахованої та несплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, де посилався на наступне. Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.01.2007 р. Окрім того, позивач отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що конкретні розмірі всіх доплат, пенсій, компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. На підставі цих норм Пенсійний Фонд при нарахуванні додаткової пенсії [PERSON] керувався Постановою КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1 п.п. а,б ч.1 якої встановлює, що виходячи з розміру 19,91 грн. провадиться розрахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 01.09.2008 р. вказана Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. Редакція ст. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в якій зазначається, що додаткова пенсія для інвалідів нараховується в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та ст. 54 цього ж Закону, яка встановлює розмір основної пенсії не нижчим по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком , були змінені на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Положення п.28 розділу ІІ вказаного Закону, якими були внесені зміни до ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008. Пунктом 4 Постанови КМУ від 28.05.2008 р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що місячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачувати інвалідам ІІ групи 20% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З урахування зазначеної Постанови позивачеві виплачується додаткова пенсія в розмірі 20% прожиткового мінімуму. Стаття 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 р. встановлює норму, згідно якої КМУ в 2009 році надається право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами. Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що призначення додаткової пенсії [PERSON] проводиться згідно чинного законодавства. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди представник відповідача просив відмовити, оскільки в діях відповідача відсутня вина у спричиненні позивачеві такої шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено що [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Головному Управління пенсійного фонду України в Харківській області з 01.01.2007 р. та отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю інвалідам ІІ групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 р.р. у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмірі пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення йому державної пенсії і розмірі, не нижчому від 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». За змістом абзацу третього ст. 1 вказаного Закону державні соціальні гарантії встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розмірі інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою країни в Закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею28 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 № 523. Її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50,54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А в п.2 Постанови КМУ № 1 від 03.01.2002 року встановлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей закону і ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв»язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає. А отже, положення ч.3 ст. 28 Закону «Про загальнообв»язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якого мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.1 цієї статті, застосовується виключено для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом, не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших пов»язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційного права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на зазначене та виходячи з пріоритету законів перед нормативними актами, суд вважає. що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії та розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі з 01 січня 2007 року 380 грн., з квітня 406 грн., з 1 жовтня 411 грн. Згідно зі ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлюється в розмірі з 1 січня 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн. Законом України про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з цими змінами було встановлено таке. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які віднесені до категорії І, які визнані інвалідами 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, згідно з цими змінами, внесеними до ст. 54 цього ж Закону було визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи , щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, відповідно до вищевказаних змін, було також встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про державний бюджет і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Вищезазначена редакція Закону діяла увесь час до прийняття Конституційним Судом України 22 травня 2008 року рішення № 10-рп/2008 про визнання змін, внесених законом України від 28 грудня 2007 року «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційними. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституцій України закони, інші нормативні акти або їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. За таких обставин суд приходить до висновку, що з 22 травня 2008 року Головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області повинно було керуватися вимогами статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06 червня 1996 року та статтею 67 цього Закону. Протягом 2009,2010 року змін у вказані норми закону внесено не було. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про невідповідність дій відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачеві додаткової пенсії діючому законодавству з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 12 квітня 2010 року (на час звернення позивача до суду). Вимоги [PERSON] щодо поновлення процесуального строку звернення до суду суд задовольняє, оскільки в судовому засіданні встановлено, що процесуальний строк, встановлений ст. 257 , 267 ЦК України пропущено позивачем з поважних причин. Позивачем заявлені, в числі інших, позовні вимоги щодо стягнення конкретної суми заборгованості без врахування вже отриманих ним за вказаний період сум державної та додаткової пенсії. Стосовно вказаної позовної вимоги суд зазначає, що до повноважень суду не входить розрахунок сум відповідних соціальних виплат. Проведення вказаного розрахунку додаткової пенсії позивача належить до компетенції відповідача. Крім того, перерахунок має бути проведений з урахуванням фактично отриманих позивачем за цей період сум. Вимоги позивача про стягнення суми у відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено факт завдання йому такої шкоди, також позивачем не доведено зв»язок між винними діями відповідача та фактом завдання йому моральної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] про здійснення індексації не нарахованої та несплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача 37 грн. витрат з інформаційно-технічного розгляду справи. У стягненні 6 грн. , сплачених позивачем за послуги банку суд відмовляє, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України комісійна винагорода за здійснення банківських операцій не віднесена до витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного, ст. 46 Конституції України, ст. 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 10,11,84,88,209,212,214-218 ЦПК України, суд

Outcome: partial