overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Сторони одружені з 23.08.2003 р., шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 946. Мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя на теперішній час фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить шлюб розірвати. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов предявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлен одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечело б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сімя сторін на теперішній час фактично розпалася, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Сторони 03 жовтня 2008 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу 15 серпня 2009 року народився син [PERSON] . Позивач просить шлюб розірвати, мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось , спільно прожили декілька місяців. З 2009 року проживають окремо , подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально . В судовому засіданні 26 серпня 2010 року представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила шлюб розірвати. Судом сторонам був наданий строк на примирення до 27 жовтня 2010 року. В судовому засіданні 27 жовтня 2010 року позивач позов підтримала, посилаючись на те, що з відповідачем не примирились, просить шлюб розірвати . Відповідач позов визнав, пояснив , що з дружиною не примирились , проти розірвання шлюбу не заперечує . Сторони наполягають на розірванні шлюбу, своє рішення мотивують тим, що тривалий час проживають окремо , примирення неможливе. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПКУ у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у неприязних відносинах, з 2009 року проживають окремо, позивач проживає в іншому місті , наполягають на розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Сторони 03 червня 2006 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу 05.12.2008 року народився син [PERSON]. Позивач просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось . Причиною розпаду сім"ї стало , те, що на протязі спільного проживання виникали постійні суперечки, з приводу різних поглядів на життя. В зв"язку з неприязними відносинами в сім"ї травмувалася дитина. Вони проживають окремо , дитина проживає з матірю, спільного майна не мають, тому шлюб існує формально. Судом сторонам неодноразово надавався строк на примирення , проте вони не примирились. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. В судове засідання відповідач не зявився,належним чином повідомлений, про, що свідчить поштове повідомлення. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням вимог сторін , дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторонам судом надавався строк на примирення, проте вони не примирились, проживають окремо, шлюб існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], втратившим право на житлове приміщення по вул. Радянської міліції, 23-а, кімнат 60, в м. Ізмаїл Одеської області, мотивуючи тим, що він фактично протягом тривалого часу за даною адресою не мешкає, його місцезнаходження не відоме, його реєстрація позбавляє можливості іншим особам зареєструватися за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснила, що працівники КП «Житсервіс -2» двічі перевіряли наявність [PERSON], за місцем реєстрації, але дома його не знайшли, про що склали акти. Відповідач [PERSON], позов не визнав та пояснив, що його дружині належить квартира № 2 житловою площею 14,5 кв.м. по вул. Леніна, 66, у звязку з розширенням його сімї 26.03.2002 року йому був наданий ордер на житлову площу в гуртожитку кімната № 60 за адресою м. Ізмаїл вул. Радянської міліції, № 23-а, куди він вселився де проживає постійно, на теперішній час його дружина хворіє тому переважно проживає [INFO], а у кімнаті № 60 вказаного гуртожитку проживає його син який постійно здійснює оплату комунальних платежів та доглядає за кімнатою, тому саме він у кімнаті не проживає. Вислухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Виконкому Ізмаїльської міської ради від 22.02.2002 р., № 155, будинок який має статус гуртожитку по вул. Радянської міліції, 23а, кім. 60, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради. 26.03.2002 р., [PERSON], у звязку з розширенням його сімї був виданий ордер № 38 на житлову площу у будинку № 23-а кімната № 60 вул. Радянської міліції, в м. Ізмаїлі. Згідно технічного паспорту на квартиру № 2 житловою площею 14,5 кв.м. по вул. Леніна, 66 в м. Ізмаїлі, яка на підставі свідоцтва про право власності від 02.12.1994 р., належить [PERSON] [PERSON], [PERSON] Копіями квитанцій про сплату комунальних послуг, за послуги по користуванню електроенергією, послуг по опаленню, підтверджено що, заборгованість відсутня. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], пояснили, що являються сусідами відповідача, на теперішній час у кімнаті проживає його син [PERSON], з яким вони разом проводили у кімнати воду, який постійно сплачує комунальні послуги, також бачать що у кімнату періодично приходять відповідач та його дружина. З урахуванням наведених обставин, суд не погоджується з думкою позивача що у вищезазначеній кімнаті має проживати саме відповідач, однак кімната була надана відповідачу у звязку з розширенням його сімї, на підставі того, що вони проживали у квартирі житловою площею лише 14,6 кв.м., саме тому на цей час у кімнаті проживає його син [PERSON], за згодою відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON], з житлового приміщення [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що працівники КП «Житсервіс -2» тричі 17.11.2008 р., та 18.02.2009р., 26.02.2009 р., перевіряли наявність відповідачки в квартирі, яка самовільно проживає більше десяти років в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка в судове засідання не прибула, викликалась неодноразово, до суду повернувся конверт про виклик відповідачки з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Третя особа [PERSON], у звязку зі смертю відсутня. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що будинок по вул. Краснофлотській, 26, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради, згідно рішення виконкому Ізмаїльської міської ради від 03.01.1978 р. Відповідно довідки від 13.09.2010 р., адресного бюро Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, відповідачка [PERSON], зареєстрована з 19.12.1990 р., за адресою: [ADDRESS]. Також згідно відмітки зробленої КП «Житсервіс-2 м. Ізмаїл» у повістці про виклик до суду, відповідачка за адресою: [ADDRESS], не проживає вже більше трьох років. Основний квартиро зйомник [PERSON], відповідно акту перевірки паспортного режиму від 18.02.2010 р., була знята з реєстрації [ADDRESS], та знята 29.10.2002 року з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], у звязку зі смертю а/з 788 від 02.09.2002 року, що підтверджено довідкою від 13.09.2010 р., адресного бюро Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області. З урахуванням наведених обставин, суд вважає не доведеним, факт того, що відповідачка [PERSON], за вищевказаною адресою проживає, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Ізмаїльська міська Рада звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], втратившою право користування житловим приміщенням по вул. Нахімова, 288-а кімната № 18, в м. Ізмаїл Одеської області, мотивуючи тим, що вона фактично протягом тривалого часу за даною адресою не мешкає, її місцезнаходження не відоме, її реєстрація позбавляє можливості іншим особам зареєструватися за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснила, що працівники КП «Житсервіс -2» тричі 28.09.2009р. та 26.10.2009р., 23.11.2009 р., перевіряли наявність відповідачки за місцем реєстрації, але дома її не знайшли, про що склали акти. Відповідачка в судове засідання не прибула, викликалась неодноразово, до суду повернувся конверт про виклик відповідача з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що будинок по вул. Нахімова, 288-а, знаходиться в комунальній власності Ізмаїльської міської Ради, згідно рішення виконкому Ізмаїльської міської ради від 09.10.2003 р., № 1381. У кімнаті № 18 по вул. Нахімова, 288-а м. Ізмаїл, [PERSON] не зареєстрована, що підтверджено довідкою від 17.08.2010 р., адресного бюро Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, про те, що відповідачка з 12.05.1983 року зареєстрована в кімнаті № 4 по вул. Нахімова, 288-а, в м. Ізмаїл Одеської області. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Оскільки відповідачка зареєстрована в іншій кімнаті, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, до 28 грудня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 23.12.1988 року в с.Шарк Карасуйського району Ошської області республіки Киргизстан. У травні 1989 року він прибув на територію України з Республіки Киргизстан , зі своїми батьками до міста Харкова,де постійно проживав за адресою: [INFO] до 28 грудня 1991 року. Потім виїхав до Киргизстану, а в 2006 році знову приїхав до міста Харкова, де проживає постійно до теперішнього часу. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 18 грудня 1991 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] в період з травня 1989 року по 28 грудня 1991 року проживав в місті Харкові, а потім виїхав в Киргизстан. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] Патіма та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України до 28.12.1991 року. Підстав ставити під сумнів показання даних свідків у суду немає. Окрім цього факт постійного проживання на території України засвідчує і імміграційна віза в паспортному документі [PERSON] Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України з травня 1989 року по 28 грудня 1991 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, до 28 липня 1990 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 02.07.1986 року в с.Шарк Карасуйського районцу Ошської області Киргизстану. В червні 1989 року він зі своїми батьками прибув на територію України, до міста Харкова, де проживав у родичів за адресою: [ADDRESS]. На території України він знаходився до 28 липня 1990 року, а потім він повернувся до Киргизстану. В 2008 році він знову приїхав в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Заявник має на Україні постійну реєстрацію, про що свідчить відмітка в паспорті. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив заяву задовольнити Представник зацікавленої особи СГІРФО Комінтернівського РО ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту проживання на території України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи , вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 16 липня 1990 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживав у своїх родичів в м.Харкові до 28 липня 1990 року. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] та Ісматулаєва Патіма в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України. Окрім цього факт постійного проживання на території України засвідчує і імміграційна віза в паспортному документі [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України з червня 1989 року по 28 липня 1990 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому зазначає, що 25 липня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції актовий запис №848. Від спільного проживання дітей не мають. З відповідачем подружнє життя не склалося , яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги. Вже більше трьох років вони проживають окремо , не ведуть спільного господарства , припинили фактичні шлюбні стосунки , і в них обох утворились інші сім»ї . В з»язку із тим , що незважаючи на наявність іншої сім»ї , вона не має можливості у добровільному порядку домовитися із відповідачем про розірвання шлюбу , тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Просить суд між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги позивачки підтримала та суду пояснила, що сторони протягом трьох років проживають окремо. Позивачка створила іншу сім»ю тобто проживає з іншим чоловіком з яким має намір зареєструвати шлюб. І немає можливості зустрітися із відповідачем для розірвання шлюбу в органах РАЦС. Просить шлюб між ними розірвати. Відповідач в судове засідання не з"явився не повідомив суд про причини неявки , хоча про місце та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями Корецького вузла зв'язку про розгляд справи на 20 та 27 жовтня 2010 року. Згідно довідок «Укрпошти» відповідач за зазначеною адресою не проживає. Однак , згідно довідки СПРФО Корецького РВ УМВС відповідач зареєстрований в [INFO]. Наведене дає суду підстави для винесення заочного рішення в справі. Відповідно до ч.І ст.224 ЦПК України ,у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від його не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сукупність даних обставин, суд, вважає достатньою для винесення заочного рішення по даній справі, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін. Вислухавши представника позивачки, перевіривши наявні письмові докази, суд, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та сімейного бюджету. Позивачка проживає з іншим чоловіко із яким має намір створити сі»ю. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до п.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин , суд вважає, що шлюб слід тозірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому зазначає, що 22 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Корецькому відділі РАЦС актовий запис №13. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину [PERSON] 27.09.2007 року. З відповідачем подружнє життя не склалося, в сім»ї постійно виникали сварки та непорозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує формально, перспектив для збереження сім»ї не має. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що в даний час із відповідачем проживають окремо. Просить шлюб між ними розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання 13.10.2010р. та 27.10.2010р. не з"явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про місце та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями Корецького вузла звязку. Позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від його не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сукупність даних обставин, суд, вважає достатньою для винесення заочного рішення по даній справі, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін. Вислухавши позивачку , перевіривши наявні письмові докази, суд, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та сімейного бюджету. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до п.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин , суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено з 2007 сімя розпалася оскільки подружнє життя не склалося. Від спільного проживання вони мають одну спільну неповнолітню дитину: доньку Ганну, [INFO] У судовому засіданні позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, пояснивши, що сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе за різністю характерів та поглядів на життя, спільне проживання і господарство не ведеться. Наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення надавати не доцільно. Відповідачка, що належним повідомлена про розгляд справи в судове засідання повторно не зявилася, не повідомивши про причину своєї неявки. Отже справу розглянуто судом заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сімя розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання на протязі тривалого часу, небажання сторін примиритись. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету сторони - не мають. Спору про поділ спільного майна не має. За таких обставин, суд вважає, що примирення сторонам надавати не доцільно. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

[PERSON] просила стягнути з [PERSON] 1\\3 частину його заробітку на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON],оскільки відповідач не утримує дітей добровільно. Відповідач [PERSON] позов визнав і вважає, що є необхідність стягувати аліменти. Дослідивши зібрані докази, суд вважає , що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надає добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей,що зобов»язаний робити як батько. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved