Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] та ТОВ "Лізингова компанія "Аверс-Груп" і просив визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13 травня 2009 року здійснений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вказаний виконавчий напис був здійснений нотаріусом з порушенням вимог закону, зокрема, в ньому неправильно зазначена адреса боржника; при вчиненні напису нотаріус не врахував відсутність даних про направлення йому як лізінгоодержувачу письмової вимоги і рахунку з відміткою про несплату платежів і наявність письмового повідомлення про отримання ним цих документів. Рішенням Дніпропетровського районного суду від 25 травня 2010 року позов [PERSON] задоволено; визнано недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13 травня 2009 року здійснений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4055; вирішено питання щодо судових витрат. ТОВ "Лізингова компанія "Аверс-Груп" звернулась до апеляційного суду із апеляційною скаргою і просить скасувати рішення суду, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд не врахував вимоги норм матеріального права, порушив при ухваленні рішення норми процесуального права. Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2008 року між ТОВ "Лізингова компанія "Аверс-Груп"(Лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 32Ф-08, згідно з умовами якого Лізингоодержувач приймає від Лізингодавця в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність, вказане у додатку до договору майно з оплатою за нього 1 625 710,00 грн. та комісійних у розмірі 2% від суми лізингу (а. с. 33-40). 13 травня 2009 року нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу здійснила виконавчий напис, про повернення від фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь TOB "Лізингова компанія "Аверс-Груп" майна, переданого йому на підставі вказаного договору, за невиплачену в строк до 26 квітня 2009 року заборгованість у розмірі 491 837,60 грн. (а. с. 8). Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що і договір фінансового лізингу і виконавчий напис стосуються [PERSON] як фізичну особу-підприємця, а позов про визнання недійсним та таким що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса ним подано просто як фізичною особою до загального суду. Районний суд розглянув цей позов по суті, задовольнивши його. Тим самим, районний суд порушив вимоги норм процесуального права щодо права на звернення до суду за захистом (ст. З ЦПК України) і задовольнив позовні вимоги особи, яка не має права вимагати захисту порушених прав, оскільки не є стороною спірних правовідносин. За таких обставин апеляційний суд, вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України, і враховуючи, що допущене судом порушення норм процесуального права призвело до постановления незаконного рішення, вважає за необхідне скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позову.

Outcome: dismissed