Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківста, посилаючись на наступні обставини, що в 2006 році він познайомився з [PERSON] та [PERSON], які на той час являлись подружжям. З моменту знайомства їх відносини були приятельськими. Однак за спливом часу відносини між ним та [PERSON] переросли у близькі, наближені до сімейних. У грудні 2006 року він припинив спілкування з [PERSON] за причини сварки. У 2009 року він випадково зустрів спільну знайому, яка проінформувала його про розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON], яка до того ж у 2007 році народила дитину. Він вирішив здійснити візит, в оді якого згодом дізнався, що саме він являється біологічним батьком дитини, народженої 20 липня 2007 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі, просить суд виключити з актового запису № 1015 від 19 вересня 2007 року про народження [PERSON] відомості про [PERSON] як батька дитини, визнати його батьком [PERSON], [INFO], а/з № 1015; зобовязати Саксаганський відділ РАЦСу Криворізького міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 1015 від 19 вересня 2007 року про народження [PERSON], [INFO], записавши бутьком [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. 3-тя особа у судовому засіданні вимоги позову визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-КИ № 019313 від 23.09.2005 року. [PERSON] та [PERSON] внаслідок збігу життєвих обставин познайомились з позивачем. Сторонами не оспорено факт, що між ними існували дружні відносини. Як встановлено судом, між позивачем та 3-тя особою внаслідок тривалого спілкування відносини стали носити характер близьких інтимних стосунків. У грудні 2006 року [PERSON] повідомила позивача про намір збереження сімейних стосунків з відповідачем, у звязку з чим позивачем прийнято рішення про розрив взаємин. Відповідно до свідоцтва про народження 1-КИ № 139107 від 19 вересня 2007 року [PERSON] народилась 20 липня 2007 року, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. 07 листопада 2007 року Саксаганським відділом РАЦСу Криворізького міського управління юстиції здійснено актовий запис № 533 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Позивач у 2009 року дізнався про народження [PERSON] дитини. В ході приватною зустрічі позивачу стало відомо про батьківство народженої дитини, а тому прийнято рішення про визнання батьківства. Судом встановлено, що внесення відомостей про батька при народженні дитини здійснено внаслідок перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON]. Статтею 129 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідачем не оспорено обставини на які посилається позивач, крім того, підтверджено факти встановлені судом, у суду відсутні підстави вважати про неналежність та недопустимість доказів, наданих позивачем. Одночасно судом прийнято до уваги, що позивачу стало відомо про народження дитини лише у 2009 році, звернення до суду мало місце протягом року з моменту виявлення права на звернення. Тому у суду відсутні підстави до поновлення строку на звернення оскільки останній не сплив, вимоги щодо поновлення не належні. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та відсутності заперечень відповідача щодо викладених обставин та вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: partial