Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсним кредитного договору від 04.07.2007 року , який укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» вказуючи на те, що 04.07.2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений кредитний договір № 044/1 від 04.07.2007 року. За даним договором банк надав позивачу кредит в сумі 30000,00 доларів СІЛА зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком повернення позики до 03.07.2012 року .Відповідно до умов п. 1.2 договору, кредит був наданий на споживчі цілі. Вважає, що вказаний договір не відповідає вимогам закону та має визнаватися недійсним, оскільки перед укладенням договору кредитодавець зобов»язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови. При укладенні даного договору відповідач не зазначив детальний розпис сукупної вартості кредиту і абсолютне значення подорожчання кредиту та не попередив позивача про покладення на валютних ризиків, пов»язаних з отриманням валютного кредиту. Вважає, що даний договір є недійсним на підставі ст..215 ЦК України, оскільки не відповідає вимогам п.ч.ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п.3.3, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнала , надавши письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що посилання на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки закон не передбачає, що наслідком порушення вимог щодо наданні інформації є визнання договору недійсним. Умовами кредитного договору № 044/1 від 04.07.2007 року передбачається порядок надання, повернення та сплати процентів(п.2). Жодна з умов кредитного договору не суперечить діючому законодавству. У позові не зазначається, яке саме право позивача порушено. Жодного разу позивач не звертався до Банку з заявою про порушення його прав чи надання йому додаткової інформації. Заслухавши пояснення представника позивача за дорученням [PERSON]Г, представника відповідача за дорученням [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення , виходячи з наступного. Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно ч.іст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] за власним волевиявленням звернувся до відповідача - банку з метою отримання споживного кредиту, підтвердив всі умови договору , власноручно року підписав договір про надання споживного кредиту із Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсним кредитного договору № 044/1 від 04.07.2007 року , який укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк». За даним договором позивачу [PERSON] банк надав кредит в сумі 30000,00 долари США на споживчі потреби. Всі умови даного договору викладені в самому договорі. Відповідно до ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними є умови про предмет договору , умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди . Позивачем [PERSON] підтверджена обізнаність з умовами договору про надання споживного кредиту та обставини вільного волевиявлення на укладення кредитного договору . За таких обставин посилання представника позивача за дорученням [PERSON]Г на порушення прав позивача є безпідставним , оскільки Банком ніяким чином не порушено ні умов договору від 03.09.2007 року, ні вимог чинного законодавства . Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність « визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України , нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами ) між клієнтом та банком . Розмір процентної ставки за кредитом залежить від певних факторів , зокрема рівня кредитного ризику , наданого позичальником забезпечення , попиту і пропозиції на ринку кредитних ресурсів , строку кредиту , облікової ставки НБУ . Іі порядку ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами , а саме: зобовязання згідно ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших нормативно - правових актів . Загальні вимоги дійсності правочину визначені ст. 203 ЦК України. Укладений сторонами договір про надання споживного кредиту повністю відповідає цим вимогам . За таких обставин посилання представника позивача на те , що умови договору про надання споживного кредиту мають ознаки несправедливості в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідають фактичним обставинам справи , оскільки за власним волевиявленням підписав цей договір ще 04.07..2007 року , погодив з відповідачем всі істотні умови цього договору . Жодний пункт договору не суперечить Цивільному кодексу України та іншим актів цивільного законодавства, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості. Посилання позивача на те, що умови даного договору щодо валюти зобов»язання є такими, що суперечать ЦК України, іншим актам законодавства є також безпідставним. За результатами судового розгляду суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed