Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначав, що продав [PERSON] квасну бочку вартістю 1 250 грн.. про що було складено розписку. [PERSON] зобов'язалася повернути зазначу суму у гри етапи: 29 травня 2006 року - 250 гри., до 21 червня 2006 року - 500 грн.. до 21 липня 2009 року - 500 грн. Посилаючись на ге. що відповідачка не виплатила зазначену суму грошей, просив стягнути з останньої на його користь 1 250 грн. основної заборгованості. 12 765 грн. пені за прострочку виконання зобов'язань. 2 012 грн. 25 коп. інфляційних і судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на те. що частину коштів нею було повернуто. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом установлено, що 21 травня 2006 року позивач передав у власність відповідачці квасну бочку вартістю 1 250 грн., про що було складено розписку (а.с. 7). Згідно з розпискою встановлена поетапна оплата вартості квасної бочки у три етапи: 29 травня 2006 року 250 грн., до 21 червня 2006 року 500 грн.. до 21 липня 2009 року 500 грн. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 3 ст. 692 ЦК України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару га сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, па вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЩІК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заперечуючи проти позову відповідачка зазначала, що нею була сплачена частина коштів, однак доказів на підтвердження зазначеної обставини суду не надано. Виходячи з наведеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1 250 грн. основної заборгованості та сума інфляційних у розмірі 778 грн. 75 когі. (період з 22 липня 2006 року до 14 квітня 2009 року). Разом з тим, не підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочку виконання зобов'язань у розмірі 12 752 грн. 50 коп.. оскільки не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ІДПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial