overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі- позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути на користь ТОВ «МГЗ» з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за комунальні послуги в розмірі 10319 грн. 79 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не систематично оплачують комунальні послуги, в наслідок чого за період з вересня 1999 року по квітень 2010 року заборгованість складає 10319 грн. 79 коп. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за комунальні послуги; добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.05.2006 року з відповідачів було стягнуто 2382 грн. 64 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню у сумі 7937 грн. 15 коп. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Встановлені судом\~обставини і\~визначені відповідно\~до них правовідносини,\~підтверджуються дослідженими\~в судовому\~засіданні матеріалами\~справи:\~довідками; виписками (а. с. 7-9). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив розмірі ЗО грн. та державне мито на користь держави у розмірі 79,37 грн., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010 року № 43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі- позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути на користь ТОВ «МГЗ» з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за комунальні послуги в розмірі 5185 грн. 83 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі ЗО грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не систематично оплачують комунальні послуги, в наслідок чого за період з вересня 1997 року по квітень 2010 року заборгованість складає 5185 грн. 83 коп. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЩІК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за комунальні послуги; добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають. Судом встановлено, що позов підлягає повному задоволенню у сумі 5185 грн. 83 коп. Відповідно до положень ст.ст. 525. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 7-9). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив розмірі 30 грн. та державне мито на користь держави у розмірі 51 грн. 86 коп., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010 року № 43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі- позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути на користь ТОВ «МГЗ» з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за комунальні послуги в розмірі 8179 грн 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не систематично оплачують комунальні послуги, в наслідок чого за період з квітня 2005 року по квітень 2010 року заборгованість складає 8179 грн. 00 коп. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за комунальні послуги; добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.04.2005 року з відповідачів було стягнуто 922 грн. 35 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає повному задоволенню у сумі 8179 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-7). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив розмірі ЗО грн. та державне мито на користь держави у розмірі 81 грн. 79 коп., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010 року № 43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі- позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути на користь ТОВ «МГЗ» з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за комунальні послуги в розмірі 10292 грн. 36 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те що, відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] та не систематично оплачують комунальні послуги, в наслідок чого за період з січня 2001 року по квітень 2010 року заборгованість складає 10292 грн. 36 коп., Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір на постачання теплової енергії та абонентське обслуговування. Для розрахунків за спожиті послуги абонентам була видана розрахункова книжка, яка знаходиться у відповідачів. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України на споживачів комунальних послуг покладено обов`язок своєчасної щомісячної їх сплати. Відповідачі не виконали свої зобов`язання своєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за комунальні послуги; добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.01.2001 року з відповідачів було стягнуто 1644 грн. 22 коп. заборгованості за комунальні послуги. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивач включив цю суму до суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів. Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню у сумі 8648 грн. 14 коп. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: довідками; виписками (а. с. 5-7). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив розмірі ЗО грн. та державне мито на користь держави у розмірі 86 грн. 48 коп., в зв`язку з тим, що згідно рішення Миколаївської міської ради від 22.01.2010 року № 43/5 позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 04 вересня 1982 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна за № 37. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , але на підставі того що відповідач не хоче піти з ним до органів РАГСу для розірвання шлюбу, позивач звернувся з позовом до суду. В обгрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї, неможливо у зв`язку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, про причини не явки повідомила, надіславши заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з перебуванням за межами Миколаївської області, позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, підтвердила факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В надісланій заяві до суду відповідач - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 21 листопада 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, № 698. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачем по справі. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову, підтвердив факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити. Суд враховує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила ви\-знати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , складений на товарній біржі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що 28 жовтня 1997 року вона придбала квартиру [ADDRESS] , який оформила на Маріупольській універса\-льній товарній біржі за біржовим контрактом № 17810 від 28.10.1997 року. Для реалізації її прав, як влас\-ника, необхідно визнати угоду дійсною, тому що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Просила суд визнати даний договір купівлі-продажу дійсним тому що його умови сторонами виконані, однак відсутність нотаріальної форми договору перешкоджає їй розпоряджатися власністю. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позову. Представник Маріупольської універсальної товарної біржі в судове засідання не з`явився, у зв`язку з ліквідацією біржі. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу... квартири заключається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися відносно усіх важливих умов догово\-ру, що підтверджується письмовими доказами, та склалося повне або часткове виконання договору, але сторони не посвідчили його нотаріально, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку по\-слідовне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлений той факт, що [PERSON] був складений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , що підтверджується біржовим контрактом № 17810 від 28.10.1997 року, укладеним на Маріупольській універсальній товарній біржі. Той факт, що сторони виконали свої обов`язки за договором у суду сумнівів не викликає, однак відсутність нотаріальної форми посвідчення цього договору створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні нерухомістю, які підлягають усуненню у судовому порядку. Таким чином, є передбачені ч. 2 ст. 220 ЦК України підстави для задоволення заявлених [PERSON] \-ною позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

11 жовтня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу у сторін є дочка, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружнє життя не склалось, взаємини з відповідачем розладились через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Між сторонами втрачено почуття любові і взаємоповаги. Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Оскільки шлюб існує формально, просить його розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву з проханням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засіданні не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням справу розглянути в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з позовної заяви у сторін в сім`ї склалися ненормальні відносини, сторони припинили спільне вести господарство, не підтримують сімейно - шлюбні відносини. Сторони не заперечують про розірвання шлюбу. На примирення не погоджуються. Майнового спору не мають. Не мають спору про місце проживання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони різні за характером люди, не можуть досягти взаєморозуміння. З серпня 2008р. вони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують. В попереднє судове засідання з`явилась позивач, яка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причин неявки суду не повідомив, тому суд, згідно ст.224 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, та ухвалити заочне рішення. Позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 24.11.2006р. Сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які до розірвання шлюбу проживають з матір`ю [PERSON] . В період сумісного життя між сторонами виникали сварки з різних питань, оскільки вони різні за характером люди, не можуть досягти взаєморозуміння, що привело до відчуження сторін. З серпня 2008р. сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують. Суперечки про майно не має. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. До вирішення між сторонами в судовому порядку спору про місце проживання дітей та про участь батьків в їх вихованні, малолітні - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] будуть проживати з матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

28 липня 2010 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 01 жовтня 2005 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалося, втрачено взаємопорозуміння один до одного, сторони мають різні погляди на життя, спільного господарства не ведеться, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просила суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволені наполягала. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 жовтня 2005 року, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1090, що підтверджуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, шо підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що сторони мають різні погляди на життя, а також не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, а відповідач згоден з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved