Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом , яку потім уточнив до Кредитної Спілки «Україна» про визнання неправомірною відмову кредитної спілки в поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків відповідно до договору, стягнення суми вкладу та відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, про причину своєї неявки до суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України Суд , вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи, вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 10 січня 2008 року між [PERSON], та Кредитною Спілкою «Україна» було укладено депозитний Договір № 11, у відповідності з яким [PERSON] розташував в кредитній спілці депозит в розмірі 17650,00 грн.(сімнадцять тисяч шістсот пятдесят гривень 00 коп.) на строк 6 (шість) місяців з 10 січня 2008 року по 10 липня 2008 року включно, з правом пролонгації договору, під 24 % (двадцять чотири відсотка) річних з виплатою протягом строку вкладу або в кінці цього строку. 25 червня 2008 року між [PERSON] та відповідачем було укладено Додатковий Договір про продовження строку дії договору, про залучення внеску на депозитний рахунок № 11 від 10.01.2008 року на 2 (два) місяці, з 10 липня 2008 року до 10 вересня 2008 року. Також було проведено пролонгацію договору з 10 вересня 2008 року по 10 грудня 2008 року, але в усній формі. 10 грудня 2008 року також, між [PERSON] та відповідачем було укладено Додатковий Договір про продовження строку дії договору про залучення внеску на депозитний рахунок № 11 від 10.01.2008 року на 4 (чотири) місяці з 10 грудня 2008 року до 10 квітня 2009 року. 25.02.2010 року, вже після закінчення строку вкладу, відповідно до п. 2.10.1 Договору № 11 про залучення внеску (вкладу) «Строковий» на депозитний рахунок, позивач звернувся до кредитної спілки та запропонував повернути суму вкладу та нараховані відсотки, на що отримав відмову. До відповідача я звертався кілька разів. На кожну заяву про повернення вкладу, відповідач посилався на світову кризу та пропонував не заважати праці кредитної спілки. Відповідач в відповіді від 12 березня повідомив, що не може виконати зобовязання у звязку з кризою в Україні та призначив строк з якого буде погашатися заборгованість, тобто з 01 квітня 2010 року. 02 квітня 2010 року позивач знов звернувся до відповідача з заявою про виключення мене з членів кредитної спілки та повернення суми вкладу з відсотками. Де також повідомив, що вразі відмови, справа буде передана на розгляд суду. Відповідач у своїй відповіді повідомив, що досі в Україні триває фінансова криза, не повертаються борги по кредитах і це є причиною для повернення мені суми вкладу та нарахованих відсотків. Термін повернення вже перевищив один рік . .Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», вклади (внески) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, належать членам кредитної спілки на правах приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право отримати належні йому вказане майно в шляхом та в строки, які визначені відповідно з ч. 7 ст. 10 вказаного Закону. Повернення вкладів проводиться по взаємному погодженні сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором, уставом кредитної спілки. Відповідно до ст. 41 Конституції України, «кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися свою власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним..». Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач відмовившись повернути вклад по строку його закінчення, порушив право приватної власності на вклад, закріплене Конституцією України. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України: особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобовязання Відповідача, що виникло на підставі депозитного Договору № 11, регулюється Цивільним Кодексом України: ч.1 ст. 509 ЦК України «Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку». Зобовязання, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При виконанні, Відповідач зобов'язаний виконати свій обов'язок, а я повинна прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Оскільки законодавством встановлено строк виконання зобовязання, а це є термін дії депозитного Договору № 11 від 10.01.2008 року, то зобовязання підлягає виконанню у цей строк (термін), або зі спливом цього строку. Як зазначено в самому Договорі: п.2.10.1. «..у звязку із закінченням терміну внеску..». Частина1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події». Подією яка слугує початком виконання зобовязання було закінчення терміну дії депозитного договору та звернення до Відповідача із заявою про повернення суми вкладу. Порушенням зобовязання, відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Та відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач не може бути звільнений від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу (з урахуванням встановленого індексу інфляції) за весь час прострочення, (а також три проценти річних від простроченої суми), якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобовязання регламентовано ч. 1 ст. 611 ЦК України, де зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема п.4 зазначає про відшкодування збитків та моральної шкоди. На момент подання позову до суду, кредитна спілка, не повернула суму вкладу та нараховані відсотки, чим порушила свої зобовязання та вказані статті Цивільного кодексу України. При цьому ні договором, ні жодним законом кредитний союз свої дії не обґрунтовує. Суд враховує фізичний стан здоровя позивача. Оскільки він відповідно довідки МСЕК серії ХАР-04 №010108 є інвалідом першої (1) групи, ця сума грошей необхідна для проведення операції. Суд визнає неправомірною відмову кредитної спілки „Україна в поверненні [PERSON] основної суми вкладу та нарахованих відсотків відповідно до договору. І стягує з КС „Україна на користь [PERSON] 17650 гривен , а також 24% в сумі 5295 гр , усього 22945 гривень. Також стягує з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 120 грн. у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення., а також на користь держави державне мито в розмірі 229 гривень 00 коп. Відповідно до частини 1,2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4/у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суду не надано доказів на підтвердження моральних страждань позивача та причинно наслідкового звязку між діями КС „Україна та настанням моральної шкоди, у звязку з чим суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення суми моральної шкоди не підлягає задоволенню. Виходячи з вищевикладеного, вважаю відмову відповідача в поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків відповідно до договору, незаконними та такими, що порушують Конституційні, цивільні та взагалі майнові права позивача, яка позбавляє мене права вільно розпоряджатися, користуватися своїми власними коштами На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial