Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, ГУ земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, ДП «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». В ході судового розгляду позовні вимоги уточнювались, змінювались, зменшувались. Остаточно позивач просила визнати недійсним Державний акт на право власності на землю від 14.07.2000 р. зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] виданий [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]); зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] погребом зазначеним літерою «г» на технічному паспорті будинку по [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою між точками 2,3,4,5,6,7,8 земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], зобов'язати [PERSON] звільнити дану земельну ділянку, визначену між точками 2.5.4.5.6.7.8 земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] від всіх своїх речей, парканів, огорож, стовпів, інших споруд. Вимоги мотивовані тим, що у відповідача [PERSON] відсутні права та підстави на користування земельною ділянкою кадастровий № [NUMBER] між : точками 2.3.4.5.6,7,8, зазначені в Державному акті на право власності на землю від 14. ".2000 p., зареєстрованому в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], виданому [PERSON] розміром 0.03 га. [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що з 1970-х років на дворищі земельної ділянки нині кадастровий № [NUMBER]) по [ADDRESS] знаходилось домоволодіння, яке належало [PERSON] і [PERSON] (брат та сестра), та за яким знаходився город ( нині кадастровий № [NUMBER]), що був виділений [PERSON] ВАТ «Племінний завод Бортничі» (радгосп «Бортничі»), В подальшому, на вказаному дворищі по [ADDRESS] було побудовано ще один будинок, який належав [PERSON] і його дружині [PERSON] У зв'язку з тим, що прибутна вода знесла старий будинок [PERSON]., на території дворища нині кадастровий № [NUMBER]) по [ADDRESS], але в іншому місці було побудовано для неї будинок та якому присвоєно номер - [ADDRESS]. Таким чином, город (нині кадастровий № [NUMBER]), який належав [PERSON], залишився бути розташованим проти будинку по [ADDRESS]. За результатом загального переобміру земельних ділянок, який проводився в селищі Бортничі в 1971 p., було видано по радгоспу «Бортничі» Наказ від 1) р. № 126, згідно з яким за [PERSON] встановлено фактичне землекористування земельною ділянкою площею 0,25 га, без врахування дворища 0, 06 га; за [PERSON] встановлено фактичне користування земельною ділянкою площею 0,14 га, без врахування дворища 0, 06 га. Згідно Довідки ВАТ «Племенний завод Бортничі» № 106 від 27.04. 2001 р, зазначено, що при виданні вищевказаного Наказу було допущено помилку щодо розміру земельних ділянок, в числі якого не було враховано розмір спадкоємного від батьків дворища та встановлено фактичний загальний розмір ділянок, а саме [PERSON] - 0.30 га, [PERSON] - 0.20 га. На підставі Розпорядження Представника Президента України, рішенням Харківської районної адміністрації м. Києва від 28.12.1993 р. № 623 було виділено земельні ділянки [PERSON], як багатодітній сім'ї, та [PERSON] по 0,08 га кожній. Починаючи з 1994 р. [PERSON] сплачує земельні податки за 0,08 га, а в 1) р. за її замовленням виготовлений відповідний технічній звіт по встановленню зовнішніх меж між землекористувачами. Також, у 1993 р частиною земельної ділянки [PERSON] почала користуватись її онука [PERSON] На початку 1998 р. [PERSON], як вчитель, що перебуває на квартирному обліку, звернулась до Бортницької ради громадського територіального самоврядування з проханням виділити їй у користування земельну ділянку з числа земель, що перебували у користуванні [PERSON] Враховуючи те, що на початку 1998 р у користуванні [PERSON] в [ADDRESS] знаходилось 0,141 га, з них 0,083 га город , то [PERSON] виготовився Технічний звіт (1998 р.) на 0,083 га, після чого [PERSON] з 1) р. постійно сплачує земельний податок за 0,083 га. У користуванні [PERSON] залишилось близько 0,07 га - фактичний розмір земельної ділянки (спадкоємного дворища) на якому розташований житловий будинок, що був предметом Договору купівлі-продажу по [ADDRESS], укладеного 26.11.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] Відповідно, набуваючи право власності на будинок по [ADDRESS] [PERSON] набув право користування земельною ділянкою розміром 0.07 га. Рішенням Київської міської ради та відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 14.07.2000 p., [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,1 га. Згоди на вилучення частини земельної ділянки [PERSON] не надавала. Таким рішенням Київської міської ради були порушені права позивачів як землекористувачів, оскільки частина земельної ділянки, що належала [PERSON] (спадкоємицею домоволодіння якої є [PERSON].) на праві землекористування, була приватизована [PERSON] із порушенням норм чинного законодавства України, в тому числі без узгодження меж земельної ділянки. На частині даної земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], яку було всупереч закону приватизовано відповідачем [PERSON] та, відповідно в 2001 році огороджено парканом, залишились господарські будівлі які належать до домоволодіння [PERSON] Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила. Пояснила, що 26 листопада 1998 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, погріб, сарай, вбиральню та інші споруди, розташовані на земельній ділянці за адресою [ADDRESS]. При цьому [PERSON] надала довідку-характеристику, видану Київським міським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 1998 року, в якій вказано, що площа земельної ділянки, на якій знаходиться придбана нерухомість, становить 3267 м . Таким чином, [PERSON] вважав, що йому перейшла в користування земельна ділянка розміром 3267 м. Також, пояснила, що на момент купівлі нерухомого майна технічний паспорт [PERSON] ([ADDRESS]) був інший, ніж його надали у 2000 році, а саме в останньому техпаспорті безпідставно додано спірну земельну ділянку. Таким чином вважала, що підстав для задоволення позову немає. Від представника відповідача Київської міської державної адміністрації гад 2 надійшла заява з проханням розглядати справи за відсутності представника. Також в запереченнях проти позову просили врахувати те, що і о в до КМДА подано безпідставно, оскільки Київська міська державна адміністрація не має повноважень щодо розпорядження землями в межах міста - Києва оскільки це відноситься до повноважень Київської міської ради. Від представника відповідача Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) надійшла заява з проханням розглядати справи за відсутності представника. В запереченнях проти позову вказано про що відповідачем права позивача не порушені. Так відповідач не має ліцензії на виконання робіт із землеустрою, а отже і не має права їх виконувати. Крім того, згідно чинного законодавства до компетенції судів не відносяться важення щодо розпорядження землями, а отже і вирішення питань про визнання права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Згідно зі ст.ст. 19, 20, 78, 92, 93, 118, 123, 124 Земельного кодексу України користування земельними ділянками можливо лише на титулах права власності, права постійного користування та права оренди земельних ділянок, а користування землею здійснюється у відповідності : до цільового призначення, яке встановлюється органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень при вирішенні питання про передачу у власність або користування земельних ділянок. Рішення Київради прийнято на підставі поданих [PERSON] Просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Від представника відповідача Київської міської ради надійшла заява з проханням розглядати справи у відсутності представника. Також просив врахувати пояснення, долучені до матеріалів справи, згідно яких рішення від 02.12.1999 року №127-4/629 про приватизацію земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] прийнято у відповідності до вимог Земельного кодексу України. Також, згідно норм чинного законодавства громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, повинні переоформити своє право на земельну ділянку на умовах приватної власності або оренди. Представник відповідача ДП «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв щодо відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В 1971 р. в селищі Бортничі проводився загальний переобмір присадибних ділянок, за результатами якого по радгоспу «Бортничі» було видано наказ від 1) р. № 126 (Т. 1 а.с. 22), згідно якого за [PERSON] по шнуровій книзі рахувалась земельна ділянка площею 0,24 га., а фактично при обмірі було встановлено 0,30 га., а за [PERSON] по шнуровій книзі рахувалась земельна ділянка площею 0,20 га., а фактично при обмірі було встановлено 0,14 га. При цьому з довідки ВАТ «Племінний завод Бортничі» (т.1 а.с. 23), наданої [PERSON], вбачається, що при видачі наказу була допущена помилка (не було враховане спадкоємне дворище від батьків), а при обмірі фактичний розмір земельної ділянки, яка перебувала в користуванні [PERSON], становив 0,20 га. Згідно витягу з погосподарської книги № 4 в користуванні господарства по [ADDRESS] станом на 1 червня 1988 року знаходилося 0, 25 га землі, в тому числі під забудовою- 0,01 га (т.1 а.с. 21). Розпорядженням Представника Президента від 28.12.1993 р (т.2 а.с. 83), [PERSON] дозволено користуватись земельною ділянкою під городи в мікрорайоні «Бортничі» (землекористувач Держплемзавод «Бортничі») для вирощування сільськогосподарської продукції без права забудови по 0, 08 га. [PERSON], спадкоємицею якої є [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 11 листопада 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Харківської районної Ради народних депутатів № 477, є власником будинку [ADDRESS] (т.1 а.с.5). Згідно технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] від 28.07.2000 р., який не посвідчує права землекористування, в користу ванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0, 1525 га., з якої під будівлями знаходилось 0,066 га., під подвір'ям - 0,0137 га., під садом · 0.0874 га., під городом - 0,0448 га. (Т. 1 а.с. 25-26). Згідно даних технічного паспорту на жилий будинок [ADDRESS] станом на 20 листопада 1998 року, який не посвідчує права землекористування, загальна площа земельної ділянки по фактичному користуванню [PERSON] складає 3267 кв.м, в тому числі під будівлями - 160 кв.м. під двором- 601 кв.м, під городом 2506 кв.м (т.1 а.с. 12-17). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в суді пояснили, що при продажі будинку [PERSON] [PERSON] землі було не більше семи соток. Також свідки вказували, що з земель [PERSON] було виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] приблизно по 0,08 га кожній. Відповідно до ст. 30 ЗК України, введеного в дію Постановою Верховної ради УРСР від 18 грудня 1990 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить в розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодекс, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно положень ст. 22 Земельного кодеку (1990 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Такі ж положення щодо користування земельною ділянкою та оформлення такого права були закріплені в статтях 20-22 ЗК УРСР (1970 р.) При цьому позивачкою не подано будь-яких документів про надання у користування спірної земельної ділянки. Доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] (спадкоємець [PERSON].) була виділена в натурі в користування спірна земельна ділянка до суду не подано. За наведених обставин суд вважає встановленим, що [PERSON], спадкоємицею якої є позивачка [PERSON], та сама позивачка, з клопотанням про надання у користування спірної земельної ділянки до відповідних компетентних органів - Київської міської ради чи до відповідного органу згідно ст.9 ЗК УРСР (1970 р.) не зверталась. Відповідні документи, які б відповідно до вимог ст. 20 ЗК УРСР (1970 p.), ст. 23 ЗК України (1990 p.), ст.125 ЗК України (2001 р.) підтвердили право користування спірними земельними ділянками позивачкою до суду не надано. Дані щодо реєстрації вказаних документів відсутні (т.1 а.с. 287). Разом з тим як видно з матеріалів справи, а саме копії кадастрової справи про передачу [PERSON] у приватну власність відповідних земельних ділянок, саме відповідач [PERSON] звернувся у встановленому законом порядку до Київського міського голови з приводу передачі йому земельної ділянки. Так. на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-3165, [PERSON] купив у [PERSON] будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.6-7). 1) вересня 1999 року [PERSON] звернувся до Київської міської Ради із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,1 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель по [ADDRESS] (а.с. 18 т.1). На підставі рішення Київської міської ради від 02 грудня 1999 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,1000 га по [ADDRESS] ( а.с. 38 т.1). Переданій у власність [PERSON] земельній ділянці у базі даних Державного земельного кадастру було присвоєно номер № [NUMBER]. Вказана земельна ділянка межує з сусідньою земельною ділянкою [ADDRESS], якою користується позивач [PERSON] (спадкоємиця [PERSON].) (кадастровий номер [NUMBER]). Межа між вказаними суміжними земельними ділянками, згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER], (Т. 2 а.с. 60), являє собою ламану лінію, визначену від літери А до літери Б та включає в себе точки межі 3, 4, 5, 6, 7, 8, що також підтверджено даними протоколу огляду земельної ділянки. Крім того, на момент вирішення питання про передання у власність [PERSON] в тому числі спірної земельної ділянки, у будь-кого, зокрема [PERSON], спадкоємицею якої є [PERSON], не було належним чином оформлених документів, що підтверджували її право користування спірною земельною ділянкою. Порушень при прийнятті рішення щодо передачу у власність [PERSON] земельної ділянки та видачі Державного акту на право власності на землю судом не встановлено. Не погодження меж з суміжними землекористувачами само по собі не є підставою для визнання недійсним Державного акту про право власності на землю. Як вбачається з інформації 16 Державної нотаріальної контори (т.З а.с.95) при оформленні договору купівлі-продажу домоволодіння відомості відносно розміру земельної ділянки не надаються. Таким чином, оскільки предметом купівлі-продажу був саме будинок по [ADDRESS], продавець будинку - [PERSON], подала свідоцтво про право власності на вказаний будинок, а довідка щодо розміру земельної ділянки - 0,761 при оформленні угоди до уваги не бралась. Крім того, територіальна громада не є уповноваженим органом, який посвідчує право землекористування земельними ділянками (т.1 а.с. 39). З огляду на викладене суд вважає, що [PERSON] не доведено порушення її прав [PERSON], і тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed