Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

В лютому 2010р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором в сумі 31117,74 гривень, посилаючись на те, що 02.08.2005 року між АТ „Кредит Банк (Україна), правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Кредобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № А050015. Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 31110,0 гривень на строк до 31.07.2010р., а позичальник зобов`язався у встановлені договором строки повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 12,8% річних. З 03.11.2005р. розмір відсоткової ставки було підвищено до 18,4%, про що сторони уклали додатковий договір. Цільове призначення кредиту- оплата за договором купівлі-продажу автомобіля. Банк свої зобов`язання виконав, перерахувавши гроші за придбаний автомобіль. 10.11.2006р. [PERSON] помер; [INFO] між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого до останньої перейшли усі права та обов`язки позичальника. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала і тому станом на 01.02.2010р. має загальну заборгованість у сумі 31117,74 гривні, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку та відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином (рекомендованим листом), про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2005 року між АТ „Кредит Банк (Україна), правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Кредобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № А050015. Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 31110,0 гривень на строк до 31.07.2010р., а позичальник зобов`язався у встановлені договором строки повернутикредит та сплатити процента у розмірі 12,8% річних. З 03.11.2005р. розмір відсоткової ставки було підвищено до 18,4%, про що сторони уклали додатковий договір. Цільове призначення кредиту- оплата за договором купівлі-продажу автомобіля. Банк свої зобов`язання виконав, перерахувавши гроші за придбаний автомобіль. 10.11.2006р. [PERSON] помер; [INFO] між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого до останньої перейшли усі права та обов`язки позичальника. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала. Згідно наданого розрахунку заборгованість станом на 01.02.2010 р., становить 31 117, 74 гривень, що складається з: заборгованісті по кредиту- 17122,0 гривень, заборгованість по сплаті відсотків- 7214,55 гривень, заборгованість по сплаті комісій- 650,0 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредиту, сплату відсотків та комісій- 6131,19 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином . відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, проценти від суми боргу та пеню. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином судом встановлено, що відповідачка своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернула, продовжувала користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривала, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 431,18 грн.

Outcome: approved