Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

10 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів про визнання державного акту недійсним та про скасування реєстрації(а.с. 3-7) 13 грудня 2007 року по даній цивільній справі було винесено рішення суду, яке було скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2008 року та направлено дану цивільну справу на новий розгляд(а.с.98-99). 16 липня 2008 року суддею Маймур Ф.Ф. було прийнято цивільну справу №3589/2008 (2-438/10) за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів про визнання державного акту недійсним та про скасування реєстрації до свого провадження та призначено до розгляду(а.с.101) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2008 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи у якості третьої особи було притягнуто Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, а неналежного відповідача - Дніпропетровську регіональну філїю Державного підприємства «Центр державного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» замінено на належного - Державне підприємство «Центр державного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» (а.с. 142-144) У судовому засіданні 08.12.2008 року, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до участі у розгляді справи у якості третьої особи було притягнуто Прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська з метою представництва в суді інтересів позивачів (а.с. 149-150) В звязку зі смертю позивача [PERSON], який помер 07 грудня 2008 року (а.с.177), до визначення кола його спадкоємців, ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2009 року провадження по цивільній справі 2-438/10 було зупинено (а.с.181) Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2009 року провадження по цивільній справі №2-1103/09 (2-438/10) було відновлено, справу призначено до розгляду та залучено до участі у справі в порядку правонаступництва в якості позивача [PERSON](а.с.194) У судовому засіданні 13 жовтня 2010 року, судом було прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог, та на підставі цього змінено процесуальний статус [PERSON] з позивача на третю особу на стороні позивача(а.с.228-231) Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнень, та у судовому засіданні разом зі своїм представником, в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що батько позивача [PERSON], який помер 07 грудня 2008 року разом з дружиною [PERSON] в 1969 році придбали 3/10 частини домоволодіння №17 по вулиці Телевізійній у м. Дніпропетровську. В 2007 році коли батьки позивача вирішили оформити право приватної власності на земельну ділянку під домоволодінням, їм стало відомо, що власником інших 7/10 частини домоволодіння №17 по вулиці Телевізійній у м. Дніпропетровську [PERSON] вже було приватизовано свою частину земельної ділянки, але з порушенням прав [PERSON] та [PERSON], так як земельна ділянка по вул. Телевізійна, 17 у м. Дніпропетровську знаходилась у спільному користуванні батьків позивача та відповідача без визначення межі між співвласниками, а розмежування ділянок було проведено без участі [PERSON], та начебто зі згоди [PERSON] Але, зважаючи, що [PERSON] регулярно вживав спиртними напоями, був неврівноваженою людиною, хворів на захворювання «шизофренія», регулярно знаходився на лікуванні у Дніпропетровському психоневрологічному диспансері, тому не міг відповідати за свої дії та усвідомлювати їх, та на те, що [PERSON] за життя стверджував, що не погоджував з [PERSON] межі земельних ділянок, приватизація була проведена з порушеннями, в результаті чого відповідач отримав фактично більшу земельну ділянку ніж йому належить. Крім того, порушення при розмежуванні земельних ділянок, призвело до того, що позивач позбавлений можливості вільного доступу до лічильників, вигрібної ями та проїзду в двір домоволодіння. Тому позивач [PERSON] та його представник [PERSON] та просили суд скасувати Державний акт № 010588 від 19 червня 1998 року на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: вул. Телевізійна, 17 м. Дніпропетровськ на імя [PERSON], а також скасувати державну реєстрацію даного акту(а.с.228-231) Відповідач [PERSON] та його представник, у судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те, що відповідачем у 1998 році з метою здійснення подальшого улаштування та покращення умов використання належного позивачу на праві власності майна він розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, що знаходиться по вул. Телевізійна, 17 у м. Дніпропетровську. Після погодження з усіма суміжними землекористувачами, в тому числі і [PERSON], який усвідомлював свої дії при житті, розмежування земельної ділянки домоволодіння №17 по вулиці Телевізійній у м. Дніпропетровську, та вчинення всієї передбаченої законодавством процедури приватизації, [PERSON] отримав державний акт на земельну ділянку від 19.06.1998 року. Згода [PERSON] не передбачалась, так як вона вже давно не проживала з [PERSON], та не перебувала зареєстрована з ним в шлюбі, тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, який є необґрунтованим та не підтвердженим доказами. Представник відповідача - Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів, у судове засідання не зявився, але надав суду заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що [PERSON] є належним власником земельної ділянки по вул. Телевізійна, 17 у м. Дніпропетровську, видача державного акту на дану земельну ділянку здійснювалась на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів, порушень з боку Управління Держкомзему у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області не було, а посилання позивача, що не було визначено меж користування частками земельної ділянки, не відповідає дійсним обставинам, так як [PERSON] було підписано проект поділу земельної ділянки, та який був з ним погоджено(а.с.242-245) Представник відповідача - Державне підприємство «Центр державного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», у судове засідання не зявився, але у письмовій формі заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів того що приватизація земельної ділянки по вул. Телевізійна, 17 у м. Дніпропетровську була здійснена із порушенням прав [PERSON] чи [PERSON], а тим самим правонаступника [PERSON], тому просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі(а.с.247-250) Представник відповідача - Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що процедура приватизації земельної ділянки по вул. Телевізійна, 17 у м. Дніпропетровську була проведена відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та не підтвердженими доказами. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх. Прокурор Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, в звязку зі смертю [PERSON], інтереси якого представляв при розгляді даної цивільної справи, вибув з осіб які приймають участь у розгляді справи, тому свого представника у судове засідання не направив (а.с. 163-164) Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу та представника третьої особи , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що право власності на домоволодіння по вул. Телевізійна, 17 у м. Дніпропетровську зареєстровано за [PERSON] в розмірі 3/10 частини, на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1969 року посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №1-8293 та [PERSON] в розмірі 7/10 частки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1990 року виданого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №5-2338, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, а саме копією зазначеного договору купівлі - продажу, довідки № 6085 від 11.06.2007 року виданої КП «ДМБТІ» та поясненнями сторін у судовому засіданні (а.с.10,12-13) У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 06.07.1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, наявного в матеріалах справи(а.с.9) Судом також встановлено, що згідно проекту розподілу земельної ділянки по вул Телевізійній, 17 у м. Дніпропетровську від 31.10.1997 року виконаного Управлінням земельних ресурсів м.Дніпропетровська, [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди, щодо попереднього дольового співвідношення по землекористуванню по вул. Телевізійна, 17 в розмірі 89/100 від території яка підлягає приватизації [PERSON], що підтверджується копією даного проекту (а.с. 84-86) Також судом встановлено, що при проведені встановлення в натурі меж земельної ділянки [PERSON], що знаходиться за адресою: вул Телевізійній, 17/2, м. Дніпропетровськ, суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановлені існуючих меж землекористування не заявлено, що підтверджується копією акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 17 листопада 1997 року, наявним в матеріалах справи(а.с.88-89) Судом встановлено, що 19.06.1998 року [PERSON], на підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 895 від 21.05.1998 року було передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0704 гектарів в межах згідно з планом за адресою вул Телевізійній, 17, м. Дніпропетровськ та видано державний акт на право приватної власності на землю № 010588 від 19.06.1998 року, що підтверджується копією даного акту(а.с.83) У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з 11.12.2002 року мав другу групу інвалідності, та йому було рекомендовано лікування у терапевта, що підтверджується копією довідки №322751 від 20.01.2003 року (а.с.19) Також у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходився на лікуванні в ДОКПБ з 09.12.1986 року по 29.01.1987 року з діагнозом - «епізодичне зловживання спиртними напоями» та з 24.01.1994 року по 11.03.1994 року в стаціонарі ГГК ЛТМ з діагнозом «шизофренія», але з 2001 року до лікарні не звертався, що підтверджується довідкою КЗ «Дніпропетровська міська лікарня №14» №11/162 від 11.07.2008 року (а.с.105) Судом встановлено, що 07.12.2008 року помер первинний позивач [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис за № 9728 в Книзі реєстрації смертей, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, наявного в матеріалах справи (а.с.234) Також встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], який помер 07.12.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом(а.с.232) Правовідносини, які виникли між сторонами у регульовані нормами Конституції України, нормами Цивільного кодексу УРСР в редакції закону 1963 року, нормами Цивільного кодексу України (2003 року), Земельним Кодексом України (в редакції 1990 року) Стаття 113 Цивільного кодексу УРСР в редакції закону 1963 року передбачає, що володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Статтею 17 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) передбачено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться [PERSON] народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ст..30 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Згідно ст..42 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною [PERSON] народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Відповідно до Постанови Верховної [PERSON] України від 13 березня 1992 року № 2200-XII «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі», Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 і Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України земельні ділянки , надані громадянам для ведення особистого підсобного господарства, будівництва й обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального гаражного і дачного будівництва, безоплатно передаються їм у приватну власність у передбачених статтями 56,57,67 Земельного Кодексу розмірах відповідними радами за місцем розташування цих ділянок. Встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, у натурі (на місцевості) виконують землевпорядні організації на замовлення рад, після чого громадяни одержують державний акт на право власності на землю. Якщо при встановлені меж земельних ділянок були виявлені розбіжності даних про розміри ділянок, переданих у власність, із фактичними розмірами, то остаточний розмір такої ділянки визначається місцевою радою. Статтею 257 Цивільного кодексу України (2003 року) та статтею 71 Цивільного кодексу УРСР в редакції закону 1963 року передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 76. Цивільного Кодексу (1963 року) та ст.. 261 Цивільного Кодексу України (2003 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Суд критично оцінює твердження позивача про те, що [PERSON] не усвідомлював свої дії при підписанні документів про згоду на розмежування вищезазначеної земельної ділянки, посилаючись на довідку КЗ «Дніпропетровська міська лікарня №14» №11/162 від 11.07.2008 року, так як [PERSON] не був визнаний недієздатним або обмеженим цивільною дієздатністю фізичної особи на момент проведення відповідачем приватизації. Також суд критично оцінює фотографії домоволодіння № 17 по вулиці Телевізійній у м. Дніпропетровську, надані позивачем як доказ порушень його прав, щодо доступу до необхідних обєктів обслуговування домоволодіння, так як вони не відображають обєктивних обставин, які можуть враховуватися для вирішення даної цивільної справи та не належно оформлені. Відносно твердження позивача та третьої особи щодо порушення прав [PERSON] з боку [PERSON] та інших відповідачів, суд вважає його необґрунтованим та неприйнятним, так як шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у 1985 році, документів які підтверджували б, що [PERSON] була чи є належним власником або співвласником 3/10 частини житлового будинку №17 по вул. Телевізійна у м. Дніпропетровську сторонами не надано. Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що заповнення державного акту № 010588 від 19 червня 1998 року на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: вул. Телевізійна, 17 м. Дніпропетровськ здійснювалося на підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 895 від 21.05.1998 року, правильність і законність якого не оскаржувалось позивачем, а отже і державний акт, який є похідною від рішення є законним. Суд також враховував, що позивачем не доведено, що отримання [PERSON] державного акту № 010588 від 19 червня 1998 року на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: вул. Телевізійна, 17 м. Дніпропетровськ порушило законні права [PERSON], а в подальшому його правонаступника позивача [PERSON], позбавило його частини належної йому земельної ділянки, можливості користуватися своєю частиною будинку та суперечить архітектурнобудівельним, санітарним чи протипожежним правилам, а також не знайшов підтвердження факт того, що приватизація земельної ділянки [PERSON] була проведена з порушеннями чинного на той час законодавства. Також, зважаючи на те, що [PERSON] приймав учать в узгодженні розмежування земельної ділянки за вищезазначеною адресою, знав ще з 1998 року про оформлення відповідачем документів на належну йому земельну ділянку, але претензій до відповідача або інших субєктів не заявляв, суд вважає, що строк позовної давності для позивача почав спливати з 1998 року і закінчився у 2001 році, що є ще однією підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позивачу у задоволені позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed