Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

04 березня 2010 року [PERSON] звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з [PERSON], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, на його користь, на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання в Миколаївському міжрегіональному інституті розвитку людини ВНЗ Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна або до досягнення віку 23 років. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу, якій полягають в підготовці документів і складанні позовної заяви в сумі 250 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є батьком [PERSON], [INFO], а відповідач у справі матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. [PERSON] навчається на І курсі денного відділення Дніпропетровської філії Миколаївського міжрегіонального інституту розвитку людини ВНЗ Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна, тому не працює і знаходиться на повному утриманні батька, який працює, однак йому складно самостійно забезпечувати нормальний розвиток сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти не на власну користь, а на користь повнолітнього сина [PERSON], на його утримання, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення сином віку 23 років, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, погодилась сплатити аліменти на користь сина за період з 04 березня 2010 року і до досягнення ним віку 23-х років. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 199-200 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо ті продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення дитиною віку двадцяти трьох років, у разі, якщо батьки мають можливість надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін, наявність у платника аліментів інших осіб на утриманні та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [PERSON] (л.с. 5), актовий запис № 2204 від 14 липня 1987 року, зроблено міським відділом реєстрації записів актів громадянського стану м. Дніпродзержинська, його батьком є [PERSON] - позивач у справі, а матір'ю [PERSON] [PERSON] не працює, навчається на І курсі денного відділення Дніпропетровської філії Миколаївського міжрегіонального інституту розвитку людини ВНЗ Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу (л.с. 10), проживає разом з батьком і знаходиться на повному його утриманні. Батько [PERSON] позивач у справі [PERSON], працює і самостійно утримує сина, однак у зв'язку з тим, що син [PERSON] навчається і не працює, потребує матеріальної допомоги з боку матері. 31 травня 2010 року [PERSON] досяг віку 23 років. Відповідач не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON], на його користь, в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення сином віку 23 років, що підтверджується її заявою, доказів, які б доводили її неспроможність надавати матеріальне утримання сину до досягнення ним віку 23 років, нею не наведено. Таким чином, виходячи з доказів, наданих сторонами у справі, суд дійшов висновку про те, що матеріальне становище відповідача дозволяє їй сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення ним віку 23 років, тобто з 04 березня 2010 року до 31 травня 2010 року включно. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 250 грн., оскільки в матеріалах позовної заяви відсутня копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. Крім того, ст.79 ЦПК України передбачає види судових витрат, повязаних з розглядом справи, а ст. 88 ЦПК України встановлює правила розподілу судових витрат між сторонами. До зазначених витрат не віднесені витрати сторін на допомогу, надану спеціалістом до залучення його до участі у справі, а матеріали справи не містять даних про участь у її розгляді адвоката чи іншого фахівця в галузі права до того ж адвокат не був допущений до участі у справі у якості представника позивача. Відповідно до ст. ст. 182, 198-201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved