Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 18 травня 2010 року він позичив відповідачу гроші в розмірі 25\~000 (двадцять пять тисяч) доларів для вирішення раптово виниклих у нього проблем. При отриманні грошових коштів сторони обговорили всі питання по поверненню грошей та виклали всі умови в розписці, яку підписав відповідач власноручно, зобовязуючись повернути гроші до 18.06.2010 року. У зазначений в розписці термін відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав та гроші не повернув у звязку з чим позивач змушений був звернутись до суду із зазначеним позовом. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] повернути гроші не бажає [PERSON] просить суд стягнути в судовому порядку борг за договором позики. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та суду пояснили, що на прохання [PERSON] він позичив йому гроші в розмірі двадцять пять тисяч доларів США, що на день розгляду справи відповідають про що відповідач написав розписку та зобовязався повернути гроші до 18.06.2010 року. У зазначений в розписці день, відповідач позичені гроші не повернув, на телефоні дзвінкі не відповідає, вдома його ніколи не буває а при зустрічі уникає його. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не зявився по невідомим для суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. При таких обставинах суд згідно ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків [PERSON], [PERSON] яки підтвердили наявність договірних відносин та невиконання їх відповідачем, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом 18 травня 2010 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти, на умовах строковості до 18 червня 2010 року про, що власноруч написав розписку. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та доведено поясненням позивача в судовому засіданні сума боргу на день предявлення позову (09.07.2010р) складає 25\~000 доларів США, які складають в гривні за курсом НБУ 197\~750 грн. ( 25\~000 доларів США х 7.9099 грн. = 197\~747,50 грн.). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що понесені позивачем судові витрати складають 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрати ІТЗ, та які позивач просить суд стягнути з відповідача. Суд вважає обґрунтованим дану вимогу та такою що підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved