Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

КЖЕП № 35 м. Дніпропетровська 29 квітня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач в своєму позові посилався на те, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON], разом з нею зареєстровано [PERSON], з відповідачем укладено договір про надання послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, який оформлено відкриттям особистого рахунку на імя відповідача, відповідачі користуються послугами, які надає позивач і зобовязані своєчасно проводити оплату цих послуг. Але відповідачі свої зобовязання перед позивачем в частині сплати за надані послуги не виконують в повному обсязі, склалася заборгованість, яка в добровільному порядку не погашена, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди. Відповідальність за скоєння цієї шкоди згідно з укладеним договором та законом повинні нести відповідачі. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування відповідачами наданими послугами з урахуванням уточнень і розрахунків складає 1881 грн. 69 коп. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму збитків, а також витрати на оплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення покласти на відповідачів, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що є письмове повідомлення, про причини не явки суду не повідомили. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачів згідно ст. 169 ЦПК України. Зясувавши думку учасників спору, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №104 від 21 серпня 2003 року управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради «Про реорганізацію житлово-експлуатаційних дільниць» комунальному житлово-експлуатаційному підприємству №35 було передано на утримання, експлуатацію та ремонт житлові будинки, в тому числі житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 4, що знаходиться на балансі комунального виробничого житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська. Між позивачем та КВЖ РЕП Жовтневого району м. Дніпропетровська на виконання вищевказаного наказу № 104 від 21 серпня 2003 року укладено договір від 01 жовтня 2003 року на утримання житлових будинків і прибудинкової території, відповідно до якого КВЖ РЕП Жовтневою району м. Дніпропетровська передав позивачу функції з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків квартиронаймачами житлових приміщень, що відповідно до п. 1.5. та 1.11 Статуту позивача є головною цілю його діяльності. Відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS] згідно довідки № 37 від 31 березня 2010 року. Власником цієї квартири є на підставі договору купівлі-продажу № 6350 від 26 листопада 2004 року [PERSON] Між позивачем та відповідачами укладено договір про надання послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, який оформлено відкриттям особистого рахунку № 222863 на ім'я відповідача. Відповідачі фактично користуються послугами, які їм надає позивач, відмови від споживання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території (комунальних послуг) від відповідачів позивачу не надходило. Пунктом 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. І ч. 1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території) у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року власники та наймачі квартир багатоквартирних будинків повинні вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за утримання будинку та при будинкової території щомісячно не пізніше 10 числа наступного, за оплачуваним місяцем. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Пунктом 1 та 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року встановлено, що утримання приватизованих квартир, здійснюється за рахунок коштів власників згідно Правил користування приміщенням жилих будинків та при домовими територіями незалежно від форм їх власності та власники квартир багатоквартирних будинків є власниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, і зобов'язання приймати участь у загальних витратах з утримання будинку та при домової території у відповідності до своєї долі майна. Але відповідачі свої зобов'язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території не виконують у повному обсязі, у зв'язку з чим у них виникла заборгованість у розмірі 1881 грн. 69 коп. станом на 01 квітня 2010 року. Сума заборгованості розрахована на підставі розрахунку оплати та розрахунку квартплати по місяцям (розрахунок суми боргу), які подані суду. Нарахування плати за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території позивачем проводиться відповідно до тарифів, які були затверджені рішеннями виконкому Дніпропетровської міської ради: рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 5295 від 13 грудня 2005 року, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 4271 від 13 грудня 2007 року, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 57/26 від 26 грудня 2007 року, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 4382 від 20 грудня 2007 року, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 180 від 22 січня 2007 року, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 3763 від 20 листопада 2007 року та рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 4083 від 22 грудня 2008 року. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або односюроння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового оборогу. Відповідачі зобов'язання щодо оплати послуг наданих позивачем невиконані і заборгованість у розмірі 1881.69 грн. в добровільному порядку не погашено. Позивач звільнений рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 9/28 від 06 лютого 2008 року віл сплати судового збору та втрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідачі [PERSON] і [PERSON] повиннi довести, що їх дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачами до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідачів, повязаними з невиконанням умов договорів, позивачу було завдано майнової шкоди, які знаходяться в безпосередньому причинному звязку зі вказаними діями відповідачів. Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідачів проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені. Сама по собі наявність чи відсутність договору на надання послуг безпосередньо з конкретним відповідачем, відсутність зареєстрованої власності на житло мешкання чи інше не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідачі прописані та зареєстровані у вказаному житлі, вважають його своїм і претендують на нього, користуються послугами позивача і частково виконують умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди). За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідачів в скоєнні шкоди шляхом утворення заборгованості по сплаті за надані послуги, згідно розрахунку з урахуванням часу користування послугами заборгованість складає 1881 грн. 69 коп. Таким чином позов вважається обґрунтованим і підлягаючим задоволенню в повному обсязі в сумі 1881 грн. 69 коп., а також суд вважає можливим стягнути на користь держави з відповідачів солідарно витрати в сумі 51 грн., не понесені позивачем (звільнений) при розгляді цієї справи на сплату судового збору (державного мита) і витрат на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved