Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Кіцманському районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій щодо нарахування державної соціальної допомоги дітям війни за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та забезпечення її виплати, посилаючись на те, що він є пенсіонером за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Його звернення про збільшення пенсії залишено без задоволення. У 2007 - 2009 роках така допомога виплачувалася йому лише у розмірі 10%. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 09.07.2007 року про визнання неконституційними окремих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року, яким визнано неконституційним положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Вказує, що Закон України «Про Державний бюджет на 2009 рік» зупинений, змінений або скасований не був, а тому пенсійний орган мав діяти у відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", на підставі якої йому повинна була бути нарахована соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009рік. Позивач підтримав свої позовні вимоги, погодився на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, не повідомивши причини неявки та неподавши заяви про розгляд справи у його відсутності, тому, відповідно до ст. 224 ЦПК України, наявні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачем подане письмове заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити е задоволенні позовних вимог, вказуючи на відсутність механізму нарахування підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 році, фінансування виплат згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться Державного бюджету, а не з бюджету Пенсійного фонду України, всі виплати позивачу проводились відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Пенсійний фонд України діє на підставі Положення "Про Пенсійний фонд України" та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення і перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, яким по даній справі є відповідач. Згідно статті 6 Закону (в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-1У, який набрав чинності з 01.01.2006 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 28 частини 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-1У мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 19.01.2006 року № 3367-ІУ, який набрав чинності з 02.04.2006 року було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджуються з 01.01.2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. На 2007 рік дію статті 6 Закону зупинено з урахуванням статті 111 Закону України від 19.12.2006 року № 489-У згідно із Заковом України від 19.12.2006 року № 489-У. Статтею 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону виплачується особам, які є інвалідами ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни, в іншій частині положення статті 6 Закону - залишено без змін. Відповідно до статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-ХИ учасникам війни не нагородженим орденами та медалями колишнього СРСР, пенсія підвищується на 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 року зупинення дії статті 6 Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Законом України від 28.12.2007 року № 107-УІ (пункт 2 статті 41) в статтю 6 Закону було внесено зміни, якими змінено розмір підвищення та встановлено, що дане підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни і становить 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до статті 58 Закону України від 28.12.2007 року № 107-УІ прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить: з 01.01.2008року - 470 грн.; з 01.04.2008 року - 481 грн.; з 01.07.2008 року - 482 грн.; з 01.10.2008 року-498 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 статті 41 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. У період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року нараховано та виплачено підвищення до пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих громадян" у розмірах: з 22.05.2008 року - 48,1 грн., з 01.07.2008 року - 48,2 грн. та з 01.10.2008 року - 49,8 грн. Виходячи із вищенаведених встановлених судом обставин, суд вважає, що звернення позивача, до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів є правомірним в частині, визнаних судом обґрунтованими. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 3 частиною 2 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові І акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність і з дня ухвалення Конституційним Судом України рішень про їх неконституційність. 1 Рішення Конституційного Суду №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зворотної дії в часі не мають і на період до 09.07.2007 року не \ поширюється. Рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) встановлено, в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинним (пункт 23 Рішення). Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. , Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесеш нею та документально підтверджені судові витрати (а.с.1,2). На підставі ст.ст. 6 п.1, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 1,3, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195- 1У, ст.28 ч.і Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1У, ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 року № 3235-1 У, ст.ст. 71ШЗакону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року №489-У, ст.ст.62, 71 Закону України "Про Державний бюджет України 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.20С року № 107-УІ, ст. 16 Цивільного кодексу та

Outcome: approved