Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

*Рура І.М. 14.04.2010р. звернувся до суду із позовом, в якому просить винести рішення про зменшення розміру аліментів в користь відповідачки [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 27.12.2000р.н., визначеного за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.07.2006р. В обгрунтування позову покликається на те, що рішенням суду він зобовязаний до сплати аліментів на дитину в розмірі V* частини всіх видів заробітку. Однак він є інвалідом третьої групи, страждає рядом захворювань, постійно перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Він проживає в с.Глібовичі разом з батьками пенсіонерами. Він отримує пенсію по інвалідності, не працює, йому потрібні кошти на лікування та утримання батьків.. За станом здоровя після перенесеної травми ноги позивач поніс значні матеріальні витрати на лікування і по даний час потребує медичного нагляду та матеріальних витрат на лікування. Відповідачка [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини [PERSON], 27.12.2000р.н., в розмірі 125грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та разово 2500грн. на лікування та оздоровлення дитини. Покликається на те, що вона несе постійні додаткові витрати на дитину в розмірі 250грн. на місяць, що полягають у додаткових заняттях дитини іноземною мовою та танцями. Крім того, дитина потребує оздоровлення влітку, санаторного лікування. Середня вартість путівки в санаторій у Криму становить 5000грн. Вважає, що половину цих витрат повинен нести позивач. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали первісні позовні вимоги, проти зустрічних позовних вимог заперечили. Покликаються на обставини, вказані у позові та в письмовому запереченні на зустрічний позов. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, зустрічні позовні вимоги підтримала повністю Дала пояснення аналогічні вказаним у зустрічній позовній заяві та запереченні на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що в первісному та зустрічному позові слід відмовити з таких мотивів. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 27.12.2000р.н. Малолітня дитина проживає з відповідачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.11.2009р. позбавлений батьківський прав щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01.06.2006р. позивач зобовязаний до сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON], 27.12.2000р.н., в розмірі 1А частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 13.04.2006р. до повноліття дитини. Позбавлення відповідача батьківських прав не звільняє його від обовязку утримувати дитину. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або , домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Позивач [PERSON] є інвалідом 3-ої групи повторно, йому рекомендована праця в приміщенні без фізичних навантажень. Однак позивач не працює, отримує пенсію по інвалідності. Також з пояснень позивача та наданої довідки з місце проживання встановлено, що він проживає з батьками пенсійного віку в с.Глібовичі, вони користуються земельною ділянкою для вирощування городини, що є додатковим джерелом забезпечення їх потреб. Даних про те, що батьки отримують пенсію в розмірі менше прожиткового мінімуму та потребують матеріальної допомоги позивачем не надано. Позивач подав суду документи, що свідчать про стан його здоровя, необхідність лікування. Однак обовязок утримувати дитину покладається на батьків незалежно від їх матеріального становища, та розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме в такому розмірі і нараховуються позивачу аліменти, що підлягають до сплати, що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах, складеним ВДВС Перемишлянського РУЮ станом на 01.09.2010р. Суд вважає вимоги позивача про зменшення розміру аліментів не обгрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. І' За ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд вважає, що наведені відповідачкою в обгрунтування своїх позовних вимог обставини про оплату додаткових занять з іноземної мови та участь дитини у танцювальному гуртку не можуть вважатися особливими обставинами. Також особливими обставинами суд не вважає простудні захворювання дитини, які ускладнюються бронхітами, та рекомендації лікарів уникати переохолодження та оздоровлювати дитину. Крім того, обставиною, що має значення при вирішенні даної позовної вимоги, є стан здоровя платника аліментів. ^ Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний та * зустрічний позови до задоволення не підлягають. '

Outcome: dismissed