overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувсь з позовом до [PERSON] про стягнення 347,05 грн. боргу за договором позики, 150 грн. витрат на мобільний зв»язок, 177 грн. судових витрат. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він позичив 200 доларів США з терміном повернення - 14.11.2008р. та сплатою 5% щомісячно винагороди. Відповідач йому частково сплачувала борг та відсотки за користування позиченими коштами, однак залишилась вина, вищевказану суму і відмовляється її повернути, хоча він неодноразово звертався до неї, як усно так і по телефону. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач в судове засідання не зявивсь повторно, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] 05.11.2002р. позичила у [PERSON] 200 доларів США з терміном повернення - 14.11.2008р. та сплатою 5% щомісячно винагороди, однак борг в розмірі 347,05 грн. не повернула. Даний факт підтверджується поясненнями позивача, розписками відповідача від 014.11.2008р,розрахунком заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В звязку з тим, що відповідач не виконав своїх зобовязань, тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати - 177 грн. (51 грн. судового збору + 120 грн. ІТЗ). Не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 150 грн. витрат на мобільний зв»язок, оскільки позивачем не доведено дані обставини в суді та не представлені відповідні документи, що підтверджують такі витрати, а також дане не було обумовлено договором позики, укладеним сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

[PERSON] в травні 2010 року звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сім»я розпалась, примирення та збереження сім»ї не можливе, проживають окремо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач не зявилась в судове засідання без поважних причин і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, тому суд вважає можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу і ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони зареєстрували шлюб 14.07.1997р. в Старокостянтинівському РАЦСі, актовий запис №2. Від спільного проживання у шлюбі мають сина - [PERSON], 08.08.1997р.н. Сімейне життя не склалось з причин різностей характерів, сторонни проживають окремо, примирення та збереження сімї не можливе. Відповідно до ст. 112 СК України 1. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. 2. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Данні правовідносини регулюються ст.ст. 104, 105,110 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач 13.09.2010 року звернувся в Христинівський районний суд з позовом до відповідачки про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано 26.08.2010 року. Від шлюбних відносин сторони мають сина - Костянтина, [INFO] та дочку - Софію, [INFO]. Рішенням Христинівеького районного суду від 26.08.2010 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей 1/3 частину його заробітку щомісячно, починаючи з 10.08.2009 року. Позивач також вказує на те, що після розірвання шлюбу зі своєю колишньою дружиною, створив нову сімю, з 16 травня 2009 року ніде не працює. Живе з родиною за рахунок доходів теперішньої дружини [PERSON] та підсобного домашнього господарства. Коштів не вистачає для задоволення тридцяти відсоткового прожиткового мінімуму на кожного із дітей відповідно вікової категорії і додає довідки (а.с. 10,12,13). Під час слухання попереднього розгляду справи позивач [PERSON] змінив позовні вимоги про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей на тверду грошову суму в розмірі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину. Під час слухання попереднього розгляду справи відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, проти його задоволення не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач надав суду докази про те, що він немає можливості сплачувати кошти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожного із дітей відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: Костянтина, [INFO] та дочку - Софію, [INFO], визначеного рішенням Христинівського районного суду від 26.08.2010 року з 1/3 усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожного із дітей відповідної вікової категорії, на тверду грошову суму в розмірі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 13.09.2010 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво. Посилаючись на те, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по вул. Першотравневій, 120, м. Христинівка, Черкаської області виданого Христинівським відділком комунального підприємства Черкаське обєднане бюро технічної інвентаризації 6 серпня 2010 року, Маляренко^Л.І. являється власником даного житлового будинку з надвірними спорудами. Будучи власником житлового будинку №120 по вул. Першотравневій, м. Христинівка, Черкаської області, нею самочинно здійснено будівництво - під літерами „а прибудова, площею 7,9 м. кв., вартістю 10248,00 грн, під „Д гараж, площею 20,8 м. кв., вартістю 15439,00 грн. та під літерою „Ж сарай - збільшено площу на 13,7 м. кв. вартістю 12013,00 грн., всього здійснено самовільного будівництва площею 42,4 м. кв. на загальну вартість 37695 грн. Вказане збільшення житлової площі та будівництво гаража хоч і здійснено з порушенням Державних будівельних норм, але згідно висновку №244 від 17.08.2010 року відділу у справах містобудування та архітектури Христинівської районної державної адміністрації воно відповідає містобудівній документації, порушень відносно інженерних мереж не виявлено, тому розміщення казаних обєктів нерухомого майна дозволяється. Законом не передбачено іншої можливості для визнання права власності на самочинно (будоване приміщення, крім рішення суду, а тому, позивачка звернулася із позовом до суду за іахистом своїх прав. Під час попереднього розгляду справи представник позивача [PERSON] в судовому асіданні позов підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та [росить задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] позов визнає повністю, не заперечує проти його адоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає адоволенню в попередньому судовому засіданні виходячи з наступного: -відповідно до висновку відділу у справах містобудування і архітектури Христинівської айонної державної адміністрації № 244 від 17.08.2010 року, самовільно побудована споруда ідповідає містобудівній документації та державним будівельнимчюрмам; -згідно ч.2 ст. 331 ЦК України особа, яка виготовила /створила/ річ зі своїх матеріалів, є пасником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) «никає з моменту завершення будівництва (створення майна).Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Отже, позивачем самочинно збільшена житлова площа та побудовано гараж, які 1 знаходяться по вул. Першотравневій, 120, м. Христинівка Черкаської області, без порушення ; будівельних норм та без порушення прав інших осіб. У позивача маються правові підстави для визнання за ним права власності на самочинно здійснене будівництво в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім»єю, а саме, факт проживання однією сім»єю з 2001р. її та [PERSON], яка померла 22.10.2009р. Встановлення даного факту їй необхідно для вирішення питання про оформлення спадщини. Заявник в судовому засіданні підтримав свою заяву, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явись, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], яка померла 22.10.2009р. (свідоцтво про смерть серії 1-БВ №124256 від 22.10.2009р.) проживали однією сім»єю з 2001р. по день смерті останньої. Даний факт підтверджується поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], не вірити яким у суду не має підстав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2008 року гр. [PERSON] був позбавлений батьківських прав у відношенні сина - [PERSON], [INFO] і доньки - [PERSON], [INFO], останню було передано під опіку гр. [PERSON], проте питання відносно стягнення аліментів не розглядалось. З 20 травня 2008 року [PERSON], [INFO], перебуває під опікою своєї сестри - [PERSON], [INFO], яка мешкає в с. Давидівка Фрунзівського району Одеської області. Батько не приймає участі в утриманні дитини, ухиляється від покладених обов'язків, передбачених ст. 180 СК України щодо матеріального забезпечення своєї дитини. З моменту позбавлення батьківських прав відповідач не провідував свою доньку, не надавав їй необхідну матеріальну допомогу, не цікавився її справами. В судовому засідання прокурор Фрунзівського району позовні вимоги підтримав у повному обсязі, тобто просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі Уа частки всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з перерахуванням суми аліментів на особистий рахунок [PERSON] у відділення Державного ощадного банку України до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позовні вимоги визнав, згодився на виплачувати аліменти на користь своєї доньки - [PERSON], [INFO]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, згідно копії свідоцтва про народження дитини серії І-ЖД № 159949 від 28 грудня 1998 року, актовий запис № 82, є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області № 2-85/2008 р. від 16 квітня 1998 року, [PERSON], [INFO], позбавлений батьківських прав у відношенні своєї доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Фрунзівської селищної ради Фрунзівського рай ону Одеської області № 72 від 20 травня 2008 року, [PERSON] призначена опікуном своєї сестри - [PERSON] ,[INFO]. Отже, на підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

В вересні 2010 року позивач звернулася з позовом до суду, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7650,20 грн. та судові витрати по справі. Позивач свої позовні вимоги мотивувала тим, що 28 липня 2008 року між КС "Ніка Плюс" та [PERSON] укладено договір кредиту №39/08.30, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 5050 грн. із сплатою 45% річних за користування кредитними коштами. Відповідач в свою чергу зобовязання перед КС "Ніка Плюс" не виконує. Станом на 15.09.2010 року виникла заборгованість в розмірі 7650,20 грн., з них: заборгованість по основній сумі у розмірі 4565,48 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 3084,72 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила задоволити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2008 року між КС "Ніка Плюс" та [PERSON] укладено договір кредиту №39/08.30, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 5050 грн. із сплатою 45% річних за користування кредитними коштами. Відповідач в свою чергу зобовязання перед КС "Ніка Плюс" не виконує. Станом на 15.09.2010 року виникла заборгованість в розмірі 7650,20 грн., з них: заборгованість по основній сумі у розмірі 4565,48 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 3084,72 грн.. Ці обставини справи підтверджуються як поясненнями сторін, копіює кредитного договору №39/08.30 від 28.07.2008 року, так і іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 526, 1054 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

[PERSON] 16.09.2010 р. звернулася до суду з цією заявою. У заяві зазначила, що вона зверталася до Міжгірського відділення Пенсійного фонду України про оформлення пенсії. Однак у оформленні пенсії заявниці було відмовлено на підставі того, що в трудовій книжці, яка їй належить, у графі „Імя записали неправильно імя заявниці „Ольга, а пізніше було виправлено на Елена хоча насправді її імя „Олена. Турбаза «Міжгіря», де 5 вересня 1972 року заявниця була прийнята на роботу, ліквідована, а архівні матеріали на основі яких можна було б встановити, що трудова книжка заповнена 6 вересня 1972 року належить їй [PERSON] не збереглися і тому позивачка змушена звертатися до суду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] просила встановити належність неправильності запису імені у трудовій книжці. Представник третьої особи з управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі на розгляд справи не зявився, про що подав заяву без про розгляд справи без його участі, заяву не заперечив. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши подані докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що у трудовій книжці заявниці [PERSON] дійсно зазначено помилково імя Ольга-Елена. Згідно поданих документів у справі, а саме: копії паспорта заявниці, копії свідоцтва про народження, копії свідоцтва про укладення шлюбу, копії трудової книжки, вбачається, що імя заявниці має бути у трудовій книжці Олена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного кредитного договору № 1002-113/08 від 24 червня 2008 року [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних з кінцевим терміном повернення 23.06.2011 року. Вказує на те, що протягом дії кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 22.07.2010року виникла заборгованість в сумі 4813,26 гривень, а тому просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно з укладеного кредитного договору № 1002-113/08 від 24 червня 2008 року [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних з кінцевим терміном повернення 23.06.2011 року. Зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за його користування відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, як наслідок, з розрахунку загальної суми заборгованості, виданої ВАТ «ВіЕйБі Банк» вбачається, що сума заборгованості станом на 22.07.2010року становить 4813,26 гривень. У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а статтею 525 цього ж кодексу встановлено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його не допускається. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. На підставі ст. ст. 2, 11, 14, 16, 514, 525, 526, 530, 543, 554, 611, 612, 1054, 1055 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлі, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 1997 році між ним та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництва, що знаходиться у с. Новий Киселів по вул. Галицький Шлях, 14 Кіцманського району Чернівецької області. Вказує на те, що договір був укладений в простій письмовій формі, за яким він передав відповідачам гроші, а вони йому незавершені будівництвом будівлі. Посилається на те, що він змушений був укласти договір в простій письмовій формі, оскільки на той час не був врегульований правовий статус с. Новий Киселів та правовстановлюючі документи на будівлі були відсутні. Зазначає, що в даний час правовий статус с. Новий Киселів врегульований і він бажає узаконити будівлі, а оскільки відповідачі ніяких претензій матеріального характеру не мають та дотримані всі істотні умови договору купівлі - продажу, просив суд позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved