Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

17.09.2009 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 4755 гривень матеріальної шкоди і 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги і пояснив суду, що на земельній ділянці, що надана позивачу як його пай, він висадив 317 саджанців фруктових дерев. Відповідач навмисно вчинила підпал, в результаті чого всі дерева були пошкоджені. Позивач стверджував, що вклав в цей сад всі свої кошти, а тому вважає, що відповідач повинна відшкодувати йому разом із матеріальними збитками, які становлять 4755 гривен, ще і відшкодувати моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Відповідач в судовому засіданні заперечувала навмисність спричинення шкоди, пояснивши, що підпалювала лише траву біля смітника і ніяких дерев не бачила, а тому позовні вимоги не визнала. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю набувається відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. На підставі ст. 386 ч. 3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці цорушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Факт пошкодження саджанців відповідачем не оспорений, а тому згідно ст. 61 ЦПК України така обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач зобовязаний надати суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. Набуття громадянами України права власності на землю, або право користування проводиться у відповідності до вимог ст. 116-126 ЗК України, обовязковою умовою чого є отримання громадянином України документу, що посвідчує право власності і державна реєстрація такого права. До моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку особа не набуває такого права незалежно від наявності рішень відповідних органів і наявності правовстановлюючого документу. Довідкою Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 516 від 27.04.2009 року підтверджується, що позивачу надано лише право на розробку технічної документації з оформлення права власності на земельну частку-пай на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області. Земельна ділянка розташована в контурі № 635, № 631, та частково № 625. Цозивач не надав суду доказів правомірності користування земельною ділянкою і не довів, що вирощував саджанці на земельній ділянці, що передана йому у власність і дотримувався цільового використання землі. Тому суд вважає, що позивач не має право на відшкодування завданої шкоди, оскільки не довів правомірність володіння земельною/ ділянкою, на якій сталася пожежа. Інші докази, надані позивачем не мають суттєвого значення для правильного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог. За таких обставин суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимоги і в підставі ст 88 ЦПК України судові витрати відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed