Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 05.11.2009 року до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2011 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку, зазначивши, що відповідач є батьком [PERSON] В теперішній час син навчається на денному відділенні Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму 1 рівня акредитації. Строк навчання закінчується 30.06.2011 року. Син стипендію не отримує, оскільки навчається за контрактом, за його навчання вона сплачує 3 500 грн. за кожний навчальний рік. Будь-яких інших джерел доходу [PERSON] не має, а тому потребує матеріальної допомоги батька. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON], в звязку з тим, що є громадянином [PERSON] Федерації, був допитаний згідно з умовами Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільнім, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року. 15.03.2010 року з Головного управління юстиції в Запорізькій області на адресу суду надійшли документи, складені в звязку з виконанням на території [PERSON] Федерації доручення про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] Зокрема, підтвердження про вручення документів з підписом відповідача, протоколи судових засідань від 21.01.2010 року та 27.01.2010 року та ухвала Ставропольського крайового суду від 27.01.2010 року, згідно яких відповідач повністю визнав позовні вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина. Просив розглядати справу без його участі. Однак 23.07.2010 року від відповідача надійшло письмове заперечення на позовну заяву, згідно якого він просив відмовити у позові, оскільки не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. В теперішній час він уклав повторний шлюб, проживає з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, також на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка є пенсіонеркою та на свою пенсію не має можливості забезпечувати своє існування, а також в повній мірі сплачувати комунальні послуги. Крім того, його дружина також звернулась до суду про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Згідно судового наказу з нього стягненні аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів. Також він не має жодного нерухомого майна, мешкає в будинку, який належить його дружині. Зі своєї заробітної платні він утримує себе, дружину, сплачує аліменти на утримання двох дітей, утримує непрацездатну мати, сплачує комунальні послуги тощо. Його доходів не вистачає здійснювати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину в порядку ст. 199 Сімейного кодексу України. Крім того, вважає, що оскільки його син є повнолітнім, то він сам повинен забезпечити своє існування, знайти роботу та сплачувати за навчання. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. 19 січня 1991 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії IV-ЖС №348225 /а.с.6/. Від спільного життя 23 жовтня 1991 року у сторін народився син [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний - [PERSON] /а.с.7/. 27 грудня 1995 року Мелітопольським райвідділом РАГС в Запорізькій області шлюб між сторонами було розірвано, актовий запис №158 /а.с.8/. Згідно довідки Мирненської селищної ради № 912 від 26.10.2009 року [PERSON] мешкає в [ADDRESS]. Син [PERSON], [INFO] мешкає разом з нею за вказаною адресою /а.с.11/. Згідно довідки № 201 від 20.10.2009 року [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму 1 рівня акредитації. Навчання з 01.09.2007 року до 30.06.2011 року /а.с.9/. Як вбачається з довідки №607 від 28.10.2009 року [PERSON] є студентом Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму 1 рівня акредитації. Навчається на денному відділенні за спеціальністю Обслуговування та ремонт автомобілів та двигунів. Стипендія не нараховується, оскільки він навчається за контрактом та сплачує 3 500 грн. за навчальний рік згідно договору №ДД-55/9 від 08.07.2008 року /а.с.6/. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року №520 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить з наступного: Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГН №305447 21.07.1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 237, дружині присвоєно прізвище [PERSON] /а.с.47/ Відповідно до копій свідоцтв про народження серії І-ГН № 335773 та серії І-ДН № 669382 відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.46,48/. Як вбачається з довідки про склад сімї від 03.06.2010 року [PERSON] мешкає в Ставропольському краї, м. Мінеральні води, вул. Набережна 55 та має склад родини: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] /а.с.44/. Згідно довідки про заробітну плату № 03-47/1724 від 28.05.2010 року [PERSON] працює в Філії державного унітарного підприємства Ставропольського краю Ставрополькрайводоканал Мінераловодський Водоканал та отримує заробітну плату за період з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року в розмірі 57 354,58 грн., податок на прибуток 6 312 грн., аліменти 10 268,29 грн /а.с.49/. Згідно повідомлення про відмову в наданні інформації, що запитується від 28.01.2010 року №21/009/2010-005 в Єдиному державному реєстрі прав відсутня запис про реєстрацію прав на нерухоме майно на [PERSON] /а.с.50/. Однак суд відноситься критично до доводів відповідача щодо неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, з тих підстав, що його доходу не вистачає на утримання двох неповнолітніх дітей, яким він сплачує аліменти згідно судового наказу від 02.02.2010 року, утримує непрацездатну мати, яка є пенсіонеркою, сплачує комунальні послуги тощо. Відповідачем не було надано жодного доказу про розмір отриманих доходів дружини, яка мешкає разом з ним та веде спільне з відповідачем господарство. З доданих відповідачем документів не вбачається, що дружина є непрацездатною, а отже вона має можливість працювати та отримувати доходи. Крім того, непрацездатна мати відповідача, як зазначено ним, є пенсіонеркою, отримує пенсію, однак довідки про розмір цієї пенсії, відповідачем також не надано. Окрім цього, згідно судового наказу від 02.02.2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів. Однак зазначений судовий наказ був виданий вже після первісного допиту [PERSON] в якості відповідача за вказаним позовом, тобто, коли він вже дізнався про намір позивачки [PERSON] на отримання аліментів на повнолітню дитину. Тому звернення другої дружини [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, після його допиту в якості відповідача за первісним позовом, суд розцінює, як намір відповідача уникнути зобовязань перед повнолітнім сином, який продовжує навчання та, в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Надані відповідачем копії квитанцій про сплату комунальних послуг, суд не розцінює як підставу для звільнення від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина. Крім того, надані відповідачем квитанції виписані на імя [PERSON] та в них зазначена адреса м. Мінеральні Води вул. Набережна 51, а з матеріалів справи, зокрема копії паспорту /а.с.42/, довідки про склад родини /а.с.44/, протоколу допиту [PERSON] в якості відповідача від 21.01.2010 року /а.с.36-37/ вбачається, що він зареєстрований та мешкає по вул. Набережна,55. Підстав для звільнення відповідача від обовязку сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина за станом здоровя судом також не встановлено. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, судом при визначенні розміру аліментів було враховано матеріальне становище повнолітнього сина [PERSON], матеріальне становище відповідача [PERSON], наявність у відповідача двох неповнолітніх синів, матері пенсіонерки, відсутність непрацездатної дружини, а також інші обставини у справі, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 05.11.2009 року та до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2011 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

Outcome: partial