Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості по договору оренди та пені за несвоєчасну сплату грошових обовязків, посилаючись на наступні обставини. 1 квітня 2008 року між сторонами був укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно якого позивачка передала відповідачці у володіння та користування нежитлове приміщення площею 29 метрів квадратних, розташоване в с.Тузли Татарбунарського району по вул.Леніна,33, а відповідачка зобовязалася сплачувати орендну плату щомісячно по 250 грн., що на той час було еквівалентно 50 доларам США. Договір був кладений строком на 2 роки до 1 квітня 2010 року. Позивачка зі свого боку виконала умови договору оренди, передавши вищезазначене приміщення відповідачці, яка спочатку добросовісно виконувала умови договору, але наприкінці 2008 року заборгувала за користування приміщенням 200 грн., а починаючи з 1 січня 2009 року по 1 лютого 2010 року сплатила лише 1053 грн. орендної плати. Позивачка почала звертатися на адресу [PERSON] з проханнями сплатити заборгованість по орендній платі та повернути приміщення, але остання ігнорує всі вимоги і до теперішнього часу не сплатила суму боргу. В звязку з цими обставинами позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 2397 грн., 71,91 грн. пені за несвоєчасне виконання договору, що становить 3 відсотки від суми боргу, всі судові витрати та витрати за надання юридичної допомоги. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачка в першому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, але не надала суду своїх заперечень в звязку з поганим самопочуттям, в подальшому в судові засідання відповідачка не зявлялася, будучи належним чином повідомленою про дати слухання справи, заяв про причини неявки та можливість розгляду справи у її відсутності суду не надавала, тому суд вважає можливим, зі згоди позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення та доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 01.04.2008 року було укладено договір оренди обєкта нерухомості, у відповідності до ст.793 ЦК України, а саме позивачка передала відповідачці у тимчасове платне користування будівлю під магазин по вул.Леніна,33 в с.Тузли Татарбунарського району площею 29 кв.м, який повинен був використовуватися відповідачкою для торгівельної діяльності (а.с.5-9). За користування вказаним обєктом відповідачка повинна, згідно вищевказаного договору, сплачувати орендну плату щомісячно в розмірі 250 грн., що на час укладання договору було еквівалентно вартості 50 доларам США, згідно курсу НБУ. Позивачкою умови договору були виконані належним чином, так як вказаний обєкт оренди був невідкладно переданий відповідачці в користування за що вона щомісячно сплачувала орендну плату, в розмірі оговореної договором суми таким чином погодившись з умовами договору оренди, сплативши позивачці відповідно майже повністю орендну плату за 2008 рік, заборгувавши 200 грн. за грудень 2008 року та за 2009 рік частину належної до сплати суму в розмірі 1503 грн.(а.с.20-21). В подальшому відповідачка, порушивши умови договору, відмовилася сплачувати орендну плату, незважаючи на претензію, направлену на її адресу позивачкою (а.с.12), таким чином заборгувавши суму в розмірі 1947 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивачки. Суд також вважає, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивачки 3-х процентів від суми грошового зобовязання, що складає 58,41 грн., підлягають задоволенню, в порядку ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, стягненню на користь позивачки також підлягають суми судових витрат в розмірі 171 грн. та витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 200 грн.

Outcome: partial