Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визначити місце проживання її малолітнього сина [PERSON] з нею. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала в зареєстровану шлюбі з відповідачем. 08.02.2001 року у них народився син [PERSON] В даний час шлюб між нею та відповідачем розірвано. 27.03.2010 року вона була вимушена переїхати з будинку де вони мешкали з відповідачем проживати до своїх батьків, так як сумісне проживання з відповідачем стало неможливим. Сина [PERSON] відповідач заборонив їй забрати з собою, та з того часу він забороняє забирати сина за місцем її мешкання, настроює його негативно по відношенню до неї, дідуся та бабусі (її батьків).Син надто заляканий і намагається уникати зустрічей з нею. Також позивач зазначила, що вона зверталася до органу опіки та піклування - опікунської ради Можняківської сільської ради з заявою щодо визначення місця проживання сина, але в зв»язку з тим, що на засіданні опікунської ради вони з відповідачем не дійшли згоди, щодо місця проживання сина, їм було рекомендовано звернутися за розв»язання даного спору до суду. Представник позивача підтримала доводи свого довірителя, просить позов задовольнити та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з його матір»ю, посилаючись на те, що [PERSON] знаходиться ще в такому віці, коли він не може бути позбавлений материнської турботи та уваги. Крім того, позивач працює, має самостійний дохід, місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно, добре ставиться до сина, тобто підстави, які б унеможливлювали проживання дитини з позивачем відсутні. Відповідач з вимогами позивача не згоден, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, та вважає, що син повинен залишитися проживати з ним. В обґрунтування заперечень, представник відповідача зазначив, що відповідач самим належним чином виконує свої батьківські обов»язки відносно сина. Відповідач на праві приватної власності має будинок, в якому створені всі необхідні умови для проживання дитини, чого позбавлена позивач, яка в даний час не має власного житла та мешкає в будинку своїх батьків, за адресою: с.Можняківка, вул. Ворошилова, 9 без реєстрації, тому вважає , що посилання позивача щодо визначення місця проживання сина за вказаною адресою є безпідставними. Тобто позивач має гірші побутово матеріальні умови для проживання сина, ніж відповідач. Крім того, в буд. 22 по вул. Пушкіна с.Можняківка дитина мешкає з самого свого народження зі своїм рідним братом - повнолітнім [PERSON], до якого як до старшого брата дитина дуже прихильна. Розірвання щоденного спілкування дитини з її старшим братом буде переноситися дитиною вкрай тяжко та може завдати дитині психологічної травми. Представник органу опіки та піклування - опікунської ради Можняківської сільської ради в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до наданого до суду висновку щодо визначення місця проживання дитини, вважає, що в інтересах дитини доцільно визначити місце проживання дитини саме за матір»ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку малолітнього [PERSON], пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з січня 2000 року по травень 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Новопсковського районного суду від 05.05.2010 року шлюб між ними розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про його народження (а.с.6). З 27 березня 2010 року но теперішній час малолітній [PERSON] проживає разом з відповідачем за адресою : с.Можняківка, вул. Пушкіна, 22 Новопсковського району, оскільки відповідач після припинення сімейних стосунків з позивачем заборонив їй забрати сина проживати з нею. Позивач мешкає без реєстрації за адресою: с. Можняківка, вул. Ворошилова, 9 Новопсковського району, в будинку своїх батьків, що підтверджено довідкою № 244 від 07.05.2010 року виконкому Можняківської сільської ради (а.с. 5). Позивач зверталася з заявою до опікунської ради Можняківської сільської ради щодо визначення місця проживання сина [PERSON] з нею. 28.04.2010 року відбулося засідання опікунської ради, на якому відповідач не погодився, щоб їх син проживав з позивачем. В зв»язку з чим, опікунська рада рекомендувала позивачу та відповідачу звернутися до суду для розв»язання спору з приводу місця проживання малолітньої дитини, що підтверджено листом № 111 від 29.04.2010 року ( а.с.7). Згідно ч.І ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійдуть згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення. Судом встановлено, що кожен із батьків (позивач та відповідач) позитивно характеризується (а.с. 11,12.15,34), матеріально забезпечений і у кожного з батьків за місцем проживання створені всі необхідні умови для належного виховання дитини, що підтверджено актами обстеження матеріально побутових умов ( а.с.8,73). Кожен з батьків належним чином виконує свої батьківські обов»язки. приділяє належну увагу вихованню сина, піклується про духовний та фізичний розвиток дитини, що підтверджено поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до висновку опікунської ради при Можняківській сільській раді № 215 від 11.08.2010 року опікунська рада вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з маті»рю. Під час розгляду даної справи, в присутності педагога була вислухана думка малолітнього [PERSON] щодо його місця проживання, який в судовому засіданні був надто заляканий, але висловив свою думку з приводу того, що він також хотів би проживати разом з мамою. Враховуючи ці обставини, а також те, що дитина, якій ще не виповнилось десяти років не може бути позбавлена у цьому віці материнської турботи, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про те, що визначення місця проживання дитини разом з матір»ю буде відповідати інтересам дитини. Суд не погоджується з доводами відповідача та його представника відносно того, що позивач з даний час не має власного житла, а у відповідача є на праві власності будинок, де створені всі необхідні умови для проживання сина, оскільки на думку суду кращі матеріально-побутові умови життя відповідача не можуть бути самодостатньою підставою для того, щоб син залишився проживати з ним. В своїх поясненнях відповідач посилається на те, що позивач, просить визначити місце проживання дитини за адресою : с.Можняківка, вул. Ворошилова, 9 , не маючи законного права користування даним житловим приміщенням, так як не зареєстрована за зазначеною адресою але данні посилання не відповідають обставинам справи, оскільки позивач в своїх позовних вимогах не просить визначити місце проживання сина за конкретною адресою, а лише разом з нею, оскільки предметом спору є вирішення питання про те, з ким із батьків повинна залишитися дитина (ч.І ст.161 СК України), а не визначення конкретного помешкання дитини. Суд вважає безпідставними доводи відповідача відносно того, що визначення місця проживання сина разом з матір»ю завдасть психологічної травми сину [PERSON], оскільки буде розірванню щоденне спілкування дитини з його старшим братом [PERSON], який є вже повнолітнім і який мешкає разом з ним. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідач не надав доказів , які б свідчили, що малолітній син [PERSON] дуже прихильний до свого старшої : повнолітнього брата [PERSON]., і розірвання щоденного спілкування буде переноситися дитиною вкрай тяжко. Зазначені обставини не встановлені судом і під час спілкування з малолітнім [PERSON], та під час допиту в якості свідка повнолітнього [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У чинність ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати при подачі позову до суду у розмірі 128,50 грн.

Outcome: approved