Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який в під час судового засідання доповнила та уточнила. В судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог пояснила наступне. У 1996 році позивачка та відповідач [PERSON] склали сімю , стали мешкати разом без реєстрації шлюбу в квартирі позивачки [ADDRESS]. На той час кожна з сторін знаходились в зареєстрованих шлюбах , які розірвали [PERSON] 17 вересня 1998року, а [PERSON] 23 липня 2001року. З квітня 1997 року по грудень 1997року позивачка разом з відповідачем [PERSON] знаходились у рейсі на судні «Dubai Orient», в наступний рейс [PERSON] пішов через 9 місяців 24 вересня 1998року. Стверджує, що у 1999році на сумісні кошти з сімейного бюджету була придбана однокімнатна квартира по вул. Лавицького. В цьому же році [PERSON] втратив роботу з причин скорочення посади начальника радіостанції. Вони вимушені були понести витрати на отримання диплома штурмана в Ростовському морехідному училищі. [PERSON] не працював 1 рік та 4 місяці. В звязку з скрутним матеріальним становищем була продана квартира по вул. Лавицького в м. Маріуполі. В серпні 2000 року [PERSON] почав працювати, її син [PERSON] також почав свою трудову діяльність і всі гроші які він заробляв у закордонному рейсі були покладені до сімейного бюджету. В вересні 2001року на сумісні гроші позивачка разом з відповідачем у [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі продажу квартири був укладений на Донбаській товарній біржі на імя [PERSON] 03 вересня 2001року, який був зареєстрований в БТІ м. Маріуполі 04 вересня 2001року. Квартири була придбана за сумісні гроші, так як в цей час позивачка теж знаходилась в закордонному рейсі з червня 2000року по травень 2001року. 31 травня 2007 року позивачка разом з відповідачем [PERSON] у [PERSON] по генеральній довіреності придбали автомобіль NISSAN X-TRAIL, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]. Вважає, що між нею , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу автомобіля у вигляді видачі [PERSON] на її імя та імя відповідача [PERSON] генеральної довіреності на предмет користування та керування автомобілем строком на три роки. Позивачка стверджує, що під час укладення довіреності вона разом з [PERSON] віддала [PERSON] гроші в сумі 25\~000 доларів США. Гроші були з спільного бюджету, частина грошей була надана її сином [PERSON] В червні 2008року під час сварки з [PERSON] вони вирішили поділити майно. За цією усною домовленістю [PERSON] повинен був віддати [PERSON] спірний автомобіль та сплатити грошову компенсацію, а собі залишити квартиру. 27 черпвня 2008року вона з згоди [PERSON] зробила доручення на імя [PERSON] на право керування автомобілем. В подальшому [PERSON] відмовився від такого поділу майна, відібрав у неї доручення, яке видав [PERSON] Позивачка разом зі своїм представником посилаються на ст.. 74 СК України, вважають ,що на дані правовідносини розповсюджується дія саме цієї норми закону, вважають ,що між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу автомобілю. Відносно квартири вважають, що в звязку з тим ,що квартира була придбана під час дії Закону України «Про власність», тому дані правовідносини розповсюджуються на частину 1 ст. 17 Закону України «Про власність». Позивачка стверджує, що [PERSON] направляв на її номер мобільного телефону СМС повідомлення , в яких пропонував їй віддати 10000 доларів США за спірний автомобіль. Позивачка та її представник просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] позов не визнав . Підтвердив факт сумісного мешкання [PERSON] та [PERSON] Надав суду довідки з компаній, де відповідачем [PERSON] були укладені угоди на закордонні рейси. Довідки містять інформацію на яких суднах , на яких посадах знаходився відповідач у закордонному рейсі. Також представник відповідача, надав суду довідки з яким окладом знаходився у закордонному рейсі відповідач, та яку заробітну платню він отримав під час рейсу. До суду була надана копія довіреності між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] від 16 квітня 2010 року на управління та розпорядження транспортним засобом автомобілем NISSAN X-TRAIL, 2003 року випуску. Також до суду були надані довідки згідно яких , на імя позивачки відповідачем були перераховані кошті у іноземній валюті. Представник відповідача вважає, що при посиланні позивачки на Закон України «Про власність» вона повинна враховувати розмір частки кожного з сторін - [PERSON] та її -[PERSON], а розмір частки кожного визначається ступенем його участі працею і коштами у створені спільної власності. Вважає, що розмір часток не є рівним, так як розміри грошових доходів сторін не рівні, що стверджують довідки про розміри окладів [PERSON] та [PERSON] під час придбання майна. Відносно ствердження позивачки та її представника, що між відповідачем [PERSON] , позивачкою та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу автомобіля NISSAN X-TRAIL, 2003 року випуску у вигляді укладення генеральної довіреності, він вважає помилковим це ствердження в звязку з тим, що довіреність не є договором купівлі продажу, та до довіреності і договору купівлі- продажу законодавством застосовано різні вимоги. До того ж , ствердження позивачки, що [PERSON] отримав від [PERSON] та [PERSON] гроші в розмірі 25\~000 доларів США не найшли свого підтвердження у судовому засіданні, як і не знайшли підтвердження ствердження позивачки, що при оформлені купівлі продажу квартири по пр. Будівельників б.32 кв.32 позивачка надавала відповідачу [PERSON] свої гроші, а також ствердження позивачки, що до суми вартості автомобіля надавав свої гроші син [PERSON] [PERSON] Вважає, що позовні вимоги [PERSON] базуються на припущеннях, є надуманими і все спірне майно було придбано на гроші [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились , але були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання через оголошення у пресі. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не зявився . Судом було направлено судове доручення до Київського районного суду м. Одеси за місцем його мешкання , однак у звязку з неможливістю викликати та допитати в якості відповідача [PERSON] матеріали судового доручення були повернені з актом. Тому, посилання позивачки [PERSON] про те,що вона разом з відповідачем [PERSON] віддавала 25\~000 доларів США [PERSON] за спірний автомобіль, не найшло свого підтвердження у судовому засіданні. Третя особа [PERSON] до суду не зявився , у письмовій заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі в звязку з його знаходженням у закордонному рейсі. Позовні вимоги [PERSON] підтримував. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили, що дійсно позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] разом проживали однією сімєю з 1996 по 2008роки. Цей факт не спростовують і сторони. Однак, свідки не надали суди належних доказів про те скільки грошей кожна із сторін вклала на придбання спірного майна. Тому, посилання позивачки на пояснення зазначених свідків судом не може бути прийнято до уваги як достовірні докази по справі. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що у позові [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На порушення своїх обовязків, передбаченого ст. 10 ЦПК України, позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], щодо доведення підстави свого позову, не довели тих обставин, на які вони посилались у своїх вимогах. Судом встановлено, і сторони це не заперечують, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 1996року по 2008 рік проживали однією сімєю. Відповідно до договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 14 серпня 2000року, [PERSON] продав [PERSON] вказану однокімнатну квартиру за 7000гривень. Угода була засвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Відповідно до договору купівлі- продажу від 03.09.2001року трьохкімнатної квартири по пр. Будівельників б. 32 кв.32 в м. Маріуполі, який було укладено на Донбаській товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вартість майна складає 7\~211 гривень та покупцем значиться [PERSON] (а.с.18) Довіреністю від 31 травня 2007року [PERSON] надав [PERSON] та [PERSON] право експлуатувати та розпоряджатися автомобілем NISSAN X-TRAIL, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с.54). Довіреністю від 16 квітня 2010року [PERSON] надав [PERSON] та [PERSON] право експлуатувати та розпоряджатися автомобілем NISSAN X-TRAIL, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. Відповідно до довідки з ТОВ «Глобал Консалтінг» [PERSON] дійсно працювала на суднах іноземних судновласників на посаді буфетниці на т/х «Дубай Оазіс» у період з 16.10.1998року по 31.07.1999року, т/х «Ашик 1» з 23.06.2000року по 10.05.2001року з середньою заробітної платнею 500 доларів у місяць.(а.с.87) Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] у період з 02.09.2003року по 29.12.2006року позивачка працювала вчителем фізики у загальноосвітніх школах м. Маріуполя, 29.12.2006року переведена бібліотекарем. (а.с.22-23) Довідкою з Приморського відділу МФ «Приватбанк» м. Маріуполя значиться , що [PERSON] дійсно мала депозитний вклад в відділені банка у 2007році у сумі 18000доларів США. Депозитний вклад було розірвано та сплачений у повному обсязі з процентами 30.05.2007року. Відповідно до довідок з Першого Українського міжнародного банку на рахунок [PERSON] відповідачем [PERSON]В.у період з 17.12.2006рік по 31.03.2008рік було перераховано 24\~500 доларів США Відповідно до довідок про плавання [PERSON] знаходився у закордонних плаваннях у період 14.11.01 року по 18.12.2001року 35 днів;з 02 .03. 2002року по 29.03.2003року -393 дні;з 17.11.2003року. по 31.03.2004року 134 дні; з 06.08.2004року по 31.05.2005року 297 днів;з 11.01.2006року по 22.08.206року 224 дні;з 28.10.2006року по 24.05.2007року 209 днів; з 29.08.2007року по 15 .01.2008року 130 днів; з 29.01.2008року по 12.05.2008року 115 днів. Також довідками з морських крюінгових компаній : «Інтерконт», «Шокк»- значиться,що [PERSON] в період з 25.08.2000року по 26.06.2001року працював на посаді другого помічника капітана з окладом 1200 АМД у місяць, у періоди з листопада 2003року по травень 2008року заробітна платня [PERSON] складала від 1500 АМД у місяць до 4020 АМД у місяць. Відмовляючи у позові [PERSON] у повному обсязі суд виходив з того,що позивачка не надала належних доказів суду про те, що її частка в придбанні спірного майна складає ? частину : квартири та автомобілю. Доказів про те, що вона внесла особисті кошти при придбані зазначеного майна, саме по ? частині вартості автомобіля та квартири не найшло свого підтвердження у судовому засіданні. У звязку з відмовою в позові [PERSON] висновки товарознавчої експертизи від 15.07.2010року , вартості автомобілю NISSAN X-TRAIL, 2003 року випуску не беруться судом до уваги, як докази по справі. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.5 розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того,що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є : майно,нажите подружжям за час шлюбу (ст.. 16 Закону України «Про власність», ст.. 22 Кодексу про шлюб та сімю України; майно придбане внаслідок спільної праці членів сімї чи майно,що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян,що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено,що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.. 18 , п.2 ст. 17 Закону України «Про власність»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створені спільної власності. Розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає з законодавства України. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» п.13 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки право чини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним , судам необхідно враховувати, що норма частини другої ст.. 220 ЦК України не застосовується щодо право чинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких право чинів відповідно до ст.210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав і обовязків сторін. Крім того позивачка при посиланні на ст.. 220 ЦК України не урахувала тієї обставини, що вона не є стороною правочину та її права не порушені. Посилання позивачки на ст.. 74 СК України не найшло свого підтвердження у судовому засіданні. Ствердження позивачки та її представника, що генеральна довіреність на право експлуатації та розпорядження спірним автомобілем є договором купівлі-продажу є помилковим. Довіреність не є правовим переходом права власності на автомобіль, а повноваження, яке виникає у представника за довіреністю, не порушує його майнових або особистих немайнових прав. Крім того, відповідно до ст..249 ЦК України , особа яка видала довіреність, може в будь - який час скасувати довіреність або передоручення.

Outcome: dismissed