Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Позивач звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача про визнання відмови Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату доплати в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та сплатити недоплачену суму доплати за період з 01.01.2006р. по 30.06.2010р. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Конституційного Суду України № 10- рп/2008 від 22 травня 2008 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими була зупинена дія положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на підставі яких йому повинна була бути нарахована соціальна допомога. Разом з тим, відповідач в порушення вимог Конституції України, не здійснив нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії в повному обсязі. Просила визнати відмову щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною та зобов'язати здійснити нарахування та виплату доплати в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та сплатити недоплачену суму доплати за період з 01.01.2006р. по 30.06.2010р. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши заперечення на позовну заяву, розгляд справи просить провести без участі свого представника. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-1V, набрав чинності 01.01.2006 р.). Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, як і в 2006 році було зупинено цю ж норму Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік». Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, зокрема, пункту 12 ст. 71 «Про Державний бюджет на 2007 рік». Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотної дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Рішень щодо аналогічних норм Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось. Тому задоволенню підлягають вимоги позивача лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», держави гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими; нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тихі, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 01 січня 2008 року позивачу нараховувалось та виплачувалось зазначену підвищення встановленого розміру. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Разом з тим. суми підвищення дітям війни були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорії громадян». Пунктом 8 Постанови було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2, з 1 жовтня - 49,8 гривні. Тому підвищення до пенсії категорії дітей війни управлінням Пенсійного фонду України у 2008 році з 22 травня 2008 року нараховувалось в розмірі, передбаченому зазначеною постановою Кабінету Міністрів України. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, пріоритетності законів наді підзаконними актами, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008, оскільки з моменту ухвалення Конституційним судом рішення щодо неконституційності п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюдже України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норм; втратила чинність і не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 повинен буї нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії зі віком. Між тим, до 22.05.2008 року відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.( Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахування« п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначеного закону, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі ЗО К мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії; позивачу з підвищенням пенсії на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за 2007 рік з 09 липні 2007 року по 31 грудня 2007 ріку, за 2008 рік з 22 травня по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, за 2010р. з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахував підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років] страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії з віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не може бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Як вбачається з матеріалів справи, рішення про призначення та перерахунок пенсії відповідачу приймається Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Полтавській області, а тому, суд вважає Головне Управління Пенсійного фонду в Полтавській області належним відповідачем по даній справі. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення недоплаченої допомоги дитині війни у визначеній позивачем грошовій сумі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України на 2008 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Отже, у 2008 році виплаті підлягали такі суми доплати до пенсії: травень 481х30%=144,3 грн. ; (з 22 по 31 травня-46,55 грн.) червень 481x30%= 144,3 грн.; липень 482х30%=144,6 грн.; серпень 482х30%=144,6 грн.; вересень 482x30%= 144,6 грн. ; жовтень 498х30%=149,4 грн.; листопад 498х30%=149,4 грн. ; грудень 498x30%= 149,4 грн.; всього: 1170, 60 грн. (з розрахунку з 22 травня по 31 грудня - 1072,85 грн.) Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. На 2010р. прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у 2009 році. Разом з тим, суд виходить з того, що перерахунок пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, з урахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо індексації пенсійних виплат, тому суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії, покладену законодавством на зазначені органи, і не може зобовязати управління нарахувати позивачу підвищення до пенсії у визначеному розмірі, а може зобовязати лише здійснити дії щодо перерахунку пенсії з урахуванням вимог законодавства. Із змісту позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що в даному фактично оскаржується бездіяльність органів Пенсійного фонду України щодо не нарахування зазначеного підвищення до пенсії. Що стосується строків звернення позивача до суду, то суд вважає, що такий строк ні пропущено, згідно ч.2 ст.87 Закону України «По пенсійне забезпечення» суми пенсії не одержан своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час обмеження будь-яким строком. З метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним визнати бездіяльність відповідача протиправною, в частині не нарахування підвищення до пенсії передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з розміру встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за період 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, за 2010р. з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року. Також позивачу підлягають поверненню сплачені державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, виходячи з задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial