overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але надала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність у звязку з хворобою, тяжке матеріальне становище і тому не може приїхати до районного суду для розгляду справи, на розірванні шлюбу настоює та обґрунтувала свої вимоги наступним. 06 червня 2008 року у виконкомі Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №9. Шлюб для сторін є першим. Від шлюбних мають неповнолітню доньку Христину, [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що на протязі подружнього життя між подружжям відсутнє взаємопорозуміння, постійно виникали сварки та скандали в зв'язку з різними поглядами на життя і це призвело до того, що вона втратила почуття поваги та любові до відповідача і з березня 2009 року не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Зараз вона проживає з іншим чоловіком. В теперішній час примирення між ними неможливе, тому вона просить розірвати шлюб. Витрати за розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача, а неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог, та пояснив суду, що з позивачкою вони не підтримують сімейні стосунки з березня 2009 року. Не заперечує проти сплати держмита в органах РАЦС та те щоб неповнолітня донька залишилась у позивачки на вихованні. Вислухавши відповідача та дослідивши обставини справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ст.109 СК Україні шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та з березня 2009 року проживають окремо, на примирення сторони не згодні. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. На підставі ст. 104, 105, \~ \~ \~ \~110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу . В судовому засіданні позивачка обґрунтувала свої вимоги наступним. 30 серпня 2003 року у виконкомі Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №30. Шлюб для сторін є першим. Від шлюбних мають неповнолітніх дітей: доньку Ірину, 11 грудня 2004 року та сина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що на протязі їх сумісного життя відповідач не враховував її інтереси у зв'язку з чим часто виникали сварки та скандали. Все це призвело до того, що вона втратила почуття поваги та любові до відповідача і з травня 2010 року вони припинили шлюбні відносини. В даний час сторони проживають окремо. Вона проживає з іншим чоловіком. Вважає, що примирення між ними неможливе, тому просить розірвати шлюб. Витрати за розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача, оскільки він винен в припиненні сімейних відносин. Дітей просить залишити їй на виховання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив,суду, що з позивачкою вони не підтримують сімейні стосунки з травня 2010 року. Неповнолітні діти проживають разом із позивачкою, тому після розірвання шлюбу місце проживання дітей просить визначити із нею не заперечує проти сплати держмита в органах РАГСу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ст.109 СК Україні шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з травня 2010 року і з тих пір проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. На підставі ст. 104,105,110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача призначити їй підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006року по 31 липня 2010рік у сумі 6239,10грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача призначити їй підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006року по 31 липня 2010рік у сумі 6239,10грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до. ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача призначити їй підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006року по 31 липня 2010рік у сумі 6239,10грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна * допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на « гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача призначити їй підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006року по 31 липня 2010рік у сумі 6239,10грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна* допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача призначити йому підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006року по 2010рік у сумі 6239,10грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача призначити йому підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006року по 2010рік у сумі 5998,65грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

[PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, у якій просять суд визнати, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є їхньою рідною матір`ю. В судовому засіданні заявники та їх представник [PERSON] заявлені вимоги підтримати та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Державної нотаріальної контори Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить суд розглянути справу без його участі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати заявників [PERSON] , про що в книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зроблено актовий запис за №33. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. З питання оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] заявники звернулися до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, з тих підстав, що в їх свідоцтвах про народження та в свідоцтві про смерть їх матері є розбіжності, а саме: в свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати російською мовою записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », в свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », в свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що в даний час не діє їм можливості підтвердити свій родинний зв`язок з померлою матір`ю та оформити на своє ім`я спадкове майно, у зв`язку з чим заявники були вимушені звернутися до суду з даною заявою. Факт родинних відносин заявників з їхньою померлою матір`ю [PERSON] підтверджується поясненнями свідків, довідкою Комінтернівської селищної ради Одеської області в сукупності з іншими матеріалами справи. Заслухавши пояснення заявників та їх представника, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.1 ч.І ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного, п.1.ч.1ст.256 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Адміністрація Одеської обласної психіатричної лікарні № 2 звернулась до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] , для проходження курсу лікування, посилаючись на те, що він доставлений в ОПЛ №2 04.09.2010 року у зв`язку з тяжким психічним розладом, безпорадністю і неможливістю самостійно задовольняти основні життєві потреби, йому був установлений діагноз -органічний психічний розлад травматичного генезу у вигляді частих генералізованих судомних нападів, виражених змін особистості за органічним типом. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ОПЛ №2, думку прокурора, суд вважає, що заява адміністрації ОПЛ №2 підлягає задоволенню на підставі наступних обставин. З матеріалів справи, в тому числі із висновку комісії лікарів-психіатрів, вбачається, що хворий був дійсно доставлений в ОПЛ №2 по направленню КШД №103 від 04.09.2010 року, у зв`язку з тим, що в нього виявлені ознаки тяжкого психічного розладу та у зв`язку з безпорадністю і неможливістю самостійно задовольняти основні життєві потреби. Тому комісія вважає за доцільне його госпіталізацію в примусовому порядку для проходження курсу лікування в ОПЛ №2. Представник ОПЛ №2 у суді підтвердив необхідність госпіталізації [PERSON] в ОПЛ №2 для проходження курсу лікування у зв`язку з тяжким психічним розладом, його безпорадністю і неможливістю самостійно задовольняти основні життєві потреби. Таким чином, з огляду на всі обставини справи, вивчивши матеріали справи, заяву, заслухавши думку представника ОПЛ №2, прокурора, [PERSON]. суд приходить висновку про доцільність госпіталізації хворого у примусовому порядку в ОПЛ №2. На підставі Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2007року по 30 червня 2010року у сумі 4803,60грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 31 липня 2010 року у сумі 3791,34грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 31 липня 2010року у сумі 3791,34грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року, з 01 січня 2010року по 31 липня 2010року у сумі 3791,34грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial