Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

10 серпня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину доньку [PERSON], 08.08.1992р.народження, в звязку з навчанням, в розмірі ? частини середньомісячної заробітної плати, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Донька навчається у Харківському державному технічному університеті будівництва та архітектури на 2 курсі, денної форми навчання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В попереднє судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, в якій підтримала свої вимоги та просила справу розглянути без її участі Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 08.08.1992р.народження. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно довідки Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури від 06.08.2010р. [PERSON] навчається на 2 курсі, денної форми навчання. У відповідності до ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею 23 років, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON], який працює в Шебелинському відділенні бурових робіт муляром. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved