Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Під час попереднього судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку є кількість речей того ж роду та такої ж якості. Сукупністю досліджених в справі доказів, які неоспорені відповідачем та визнаються судом достовірними встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 32980 (тридцять дві тисячі дев'ятсот вісімдесят) гривен, які зобов'язувався повернути у строк протягом 14 календарних днів з моменту отримання позики, про що був складений договір позики від 10 вересня 2009 року та надано розписку від 11 вересня 2009 року Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З оглянутих в судовому засіданні договору та розписки вбачається, що 11 вересня 2009 рбку [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 32980 гривен, які зобов'язувався повернути протягом 14 календарних днів з моменту отримання позики (а.с.7,8) Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у тіакій самій кількості, що були передані йому та у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON]. зобов'язувався повернути у строк протягом 14 календарних днів з моменту отриманні позики. Однак, у терміни визначені у договорі та розписці гроші не повернув. Таким чином, оцінюючи викладене і ту обставину, що наявність розписки у позикодавця свідчить про невиконання зобов'язання позичальником, доказів про повернення грошей, а також про вимушеність в її написанні під тиском відповідач суду не надав, суд приходить до переконання що між сторонами було укладено договір позики. Станом на 17 травня 2010 року за [PERSON] рахується основна заборгованість за договором позики в сумі 32980 гривен. Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] і проценти від суми позики, що розраховується за період з 24 вересня 2009 року по 01 травня 2010 року і становить 2140 гривень 95 копійок. Розрахунок наданий позивачем суд визнає проведеним у відповідності до встановленої форми і який є достовірним. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, зважаючи, що відповідач [PERSON]В неналежно виконав свої зобов'язання відповідно до укладеного договору позики, а тому позовні вимоги [PERSON]М щодо стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції є доведеними в судовому засіданні і підлягають до задоволення в повному обсязі. Таким чином, з [PERSON]В на користь [PERSON]М підлягає стягненню три відсотки річних, що становить 626 гривен 62 копійки та 2473 гривен 50 копійок втрат від інфляції. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки він зроблений у відповідності до вимог чинного законодавства. Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення основний борг за договором позики, що становить 32980 гривен, проценти за користування сумою позики в розмірі 2140 гривен 95 копійок, 3% річних за прострочення грошового зобо&'язання в сумі 626 гривен 62 копійки та 2473 гривен 50 копійок втрат від інфляції, всього 38221 гривна 07 копійок. Згідно із ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення сума сплаченого судового збору ( державного мита) в розмірі 382,25 ( триста вісімдесят дві) гривні 25 копійок та 120 гривен витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді (а.с.1,2) На підставі викладеного, ст. ст.625,1047,1048,1049,1050 ЦК України, ст.ст.10,11,57-60,88, 212,213-215,218,223,294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved