Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд, щоб постановити рішення про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення в квартиру, покликаючись на те, що в 1976 році, працюючи нормувальником в комбінаті комунальних підприємств м. Городенка, позивачці [PERSON] було надано квартиру по вул. Винниченка, №131/2 жилою площею 18 кв.м., в якій вона проживала із дочкою та онуками. Квартира приватизована не була. Через сімейні обставини та тяжке матеріальне становище вони вимушені були виїжджати на заробітки, утримувати город в с. Серафинцях Городенкуівського району, а тому періодично не проживали в квартирі в м. Городенка по вул. Винниченка. Цим скористався відповідач, та в листопаді 2008 року поставив нові вхідні двері на другий поверх до їх квартири, встановив новий замок і в такий спосіб створив їм перешкоди в користуванні квартирою, внаслідок чого позивачі не можуть в ній проживати. На їх просьби дати ключ від вхідних дверей, відповідач заявляв, що вони не мають жодного відношення до цієї квартири, і що вся квартира його, тому позивачі звернулися з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні квартирою. Право на користування вказаною квартирою підтверджується ордером №1 від 04.03.2009 року який виданий виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визнати ордер №1 від 04.03.2009 року та рішення виконавчого комітету міської ради недійсним, їхнє скасування та стягнення моральної шкоди а також судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради за № 443 від 26.02.2009 року було вирішено питання про надання [PERSON] сім»я якої складається з 4-х чоловік, на право займання кімнат в житловому будинку за №131, житловою площею 18 кв. м., в квартирі №2 по вул. Винниченка в м. Городенка Івано- Франківської області. [PERSON] вважає рішення № 443 від 26.02.2009 року незаконним та сфальсифікованим із слідуючих підстав: із представленого ордеру не вбачається ким саме виданий даний ордер, відсутнє прізвище даної особи, хоча мається посилання на голову виконкому міської ради народних депутатів (вбачається [PERSON]Л.), однак в даному випадку використано бланк 1991 року, що свідчить про намагання відповідача дати суду неправдиві докази відносно попереднього законного заселення спірної квартири [PERSON] з сім»єю. Крім того в позові [PERSON] покликається на те, що в 1976 році працюючи нормувальником в комбінаті комунальних підприємств м. Городенка їй було надано квартиру по вул. Винниченка, №131/2 житловою площею 18 кв. м. і в даній квартирі вона проживає з дочкою та онуками. Однак [PERSON] просить звернути увагу на те, що в даний період власником спірного будинку являвся Городенківський цукровий завод. Крім того дану обставину доводить рішення Городенківської міської ради за № 450 від 23.02.2001 року «Про безоплатне отримання в комунальну власність майна ВАТ «Городенківський цукровий завод», що не ввійшло до його статутного фонду. Тільки з даного часу власником оспорюваної квартири являлась Городенківська міська рада. Існують сумніви в законному вселенні в 1976 році в спірний житловий будинок [PERSON] з сім»єю так як у відповіді про надання підтверджуючих документів, [PERSON] було вказано, що в списку першочерговиків станом на 01.01.1993 року сім»я [PERSON], поставлена на чергу під № 93, згідно списку громадян які користуються правом першочергового одержання житла, як ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС. Що не відповідає дійсності, так як відповіддю Городенківської РДА №1099/01-21/288 вказано, що [PERSON], 13.09.1954 року, на обліку як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС не перебувала і не перебуває, посвідчення їй теж не видавалось. Тому [PERSON] сумнівається у законності видачі ордера на вселення в житло сім»ї [PERSON] Йому також стало відомо, що в спірній квартирі на другому поверсі раніше проживала громадянка [PERSON], працівник Городенківського цукрозаводу, яка отримала дану квартиру як квартиронаймач згідно рішення профкому даного підприємства. В період з 1975-1977 роки, вона прийняла одноособово на тимчасове проживання [PERSON] без жодного узгодження членів її сім»ї та погодження із власником. З невідомих причин [PERSON] зуміла прописатися особисто та членів своєї сім»ї в даній квартирі в 1984 році. Оосновний квартиронаймач була [PERSON] яка мала намір виїхати за межі України, що зробила в 1986 році. Скориставшись цим, [PERSON] перебралась із членами сім»ї в звільнену квартиру, де періодично проживала до 1998 року, після чого перейшла проживати в с. Серафинці через аварійний стан будинку по вул. Винниченка №131 в м. Городенка. Позивач вважає що вселення в спірну квартиру позивачкою [PERSON] з сім»єю було самовільним. Договору найму житлового приміщення між наймачем та наймодавцем не було, договір на оплату за користування житлом та плата за комунальні послуги теж не укладався. Те що [PERSON] не проживала в спірному будинку також свідчить довідки Городенківського РЕМ що з балансу цукрозаводу було знято та передано на обслуговування Городенківського РЕМ лічильники обліку електроенергії споживачів [PERSON], [PERSON] З часу заселення в дану квартиру [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 29.01.2003 року сім»я [PERSON] жодного дня не прожила у кватирі на другому поверсі, оскільки туди навіть немає входу. Коли [PERSON] звертався з проханням до Городенківської РДА про надання допомоги в ремонті будинку, на що було отримано відповідь, що трьохкімнатний будинок належав житловому фонду цукрового заводу. В даний час дві квартири приватизовані, третя ні так як жильці проживають в [INFO]. Житловий будинок потребує капітального ремонту , який необхідно проводити за кошти власників приватизованих квартир та жильців неприватизованої квартири, оскільки договору із житлово-ремонтно-експлуатаційним підприємством не заключено і оплата не проводиться. Коли позивач розшукав сім»ю [PERSON] та запропонував їм взяти участь у в ремонті житлового будинку на дольовій основі, то отримав відповідь, що їй та квартира не належить і ремонту їй не потрібно. Одночасно з даним питанням він звернувся до Городенківського КП «Городенка житлосервіс» на що отримав АКТ передачі даного будинку у комунальну власність. Даний акт був належним чином не оформлений (відсутня печатка передавача житлового будинку ВАТ «Городенківський цукровий завод»). Позивач спілкуючись із головою даної комісії [PERSON] дізнався, що даний акт він не підписував, з ним ознайомлений не був. Представником КП «Городенкажитлосервіс» повідомилено, що жодної техдокументації , передбаченої п. 7 вищевказаного акта не представлено і така документація відсутня в даний час. Тому просить його позов задовольнити. Позивачка [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, просять суд їх позов задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] не визнають, вважають що позов [PERSON] суперечить законодавству, тобто [PERSON] не може бути позивачем по даній справі, так як ним може бути особа, якої порушено права за захистом яких вона вимушена звертатись до суду. Вважає, що права [PERSON] не порушено. Квартира яка їм надана являється власністю міської ради, тому будь-які претензії щодо даної квартири може ставитися власником. Вважає [PERSON] неналежним позивачем, а аргументи викладені в заяві не відповідають дійсності. [PERSON] була поставлена на чергу для отримання житла як сім»я ліквідатора аварії на ЧАЕС, оскільки її чоловік [PERSON] був ліквідатором аварії на ЧАЕС. Вона здійснювала оплату за комунальні послуги. Вона проживала в квартирі з 1976 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не визнали. [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в зустрічному позові. Додатково суду пояснив, що згідно договору купівлі-продажу квартири [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] належну продавцям на праві приватної власності квартиру за №1 у будинку за №131 по вул. Винниченка у м. Городенка та згідно договору купівлі продажу квартири він придбав у [PERSON] квартиру під № 2, що знаходиться в м. Городенка по вул. Винниченка, 131. Представник Городенківської міської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, суду пояснила, що ордер виданий з дотриманням норм житлового законодавства. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що в позові [PERSON] [PERSON] слід відмовити, позов [PERSON] слід задовольнити частково, із слідуючих обставин. В судовому засіданні встановлено, що будинок в м.Городенка по вул. Винниченка,131 належав ВАТ «Городенківський цукровий завод». Рішенням Городенківської міської ради № 450 від 22.02.2001 року, «Про безоплатне отримання в комунальну власність майно ВАТ «Городенківський цукровий завод», що не ввійшло до його статутного фонду вирішено прийняти в комунальну власність майно ВАТ «Городенківський цукровий завод», що не ввійшло до його статутного фонду згідно додатку №1 (п/п 7 - Винниченка 131, рік введення в експлуатацію 1936, первісна вартість якого 41172, 75 грн.) Аком приймання - передачі житлових будинків у комунальну власність , комісія, що створена відповідно до розпорядження №123 від 09.04.1999 р. та 27.03.2003 р. №128 - 01.11.2003 року провела обстеження будинку за адресою м. Городенка вул. Винниченка, 131 що належить ВАТ «Городенківський цукровий завод». Власником квартир №1 та №2 став [PERSON] відповідно до договорів купівлі- продажу. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області за №443 від 26.02.2009 року про видачу ордера на квартиру по вул. Винниченка, 131/2 в м. Городенка вирішено видати сім»ї [PERSON], яка складається з чотирьох чоловік, ордер на квартиру по вул. Винниченка, 131/2 в м. Городенка, житловою площею 1 8 кв.м. загальною площею 27 кв.м. Контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника міського голови Котелка з виконавчої роботи [PERSON] та зав. Загальним відділом міськвиконкому [PERSON]. На підставі даного рішення, було видано ордер №1 від 04.03.2009 року [PERSON], сім»я якої складається з 4-х чоловік на право заняття кімнат 2№131 загальної жилої площі 18 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. В зв»язку з тим, що власником квартири №2 вказаного будинку являється [PERSON], міський голова 04 червня 2009 року прийняв рішення з метою впорядкування адресної нумерації квартир в житловому будинку по вул. Винниченка,131 в м. Городенка і було вирішено присвоїти квартирі на другому поверсі в житловому будинку по вул. Винниченка,131 в м. Городенка адресний номер 3, на яку видано ордер №1 від 04.03.2009 року на ім»я [PERSON] і відповідно внести корективи до ордеру, замінивши адресний номер 2(два) на З(три). Відповідно до вимог ст..59 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Відповідно до ст. 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих [PERSON] народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається на підставі рішення виконкому. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. По даній справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, згідно якої встановлено, що приміщення в мансардному (горищному) поверсі житлового будинку №131 по вул. Винниченка в м. Городенка технічним вимогам будівельних норм для житлових приміщень (квартир), що діють в Україні - не відповідають. Дані приміщення не придатні для використання по своєму технічному стану і не відповідають вимогам Державних будівельних норм та правил ДБН В2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.», що передбачено для квартир. Ордер №1 від 04.03.2009 року та рішення від 26.02.2009 року №433 Городенківської міської ради на квартиру №2. видано без попереднього вивчення питання технічного стану даних приміщень, а також вимог Державних будівельних норм і правил, що ставляться до квартир. Дані приміщення не можуть бути квартирою. Заселення жильців у приміщення в мансардного (горищного) поверху даного житлового будинку, без порушення права власності на житло гр. [PERSON], який являється власником квартир №1,2 неможливе. Дані приміщення не являються квартирою. При вищенаведених обставинах суд приходить до висновку, що Ордер на вселення [PERSON] з сім»єю в двокімнатну квартиру № 131/2 , що по Винниченка в м. Городенка виданий в порушення вимог ст.ст.50, 51, 58 ЖК України. Що стосується позову [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення в квартиру, то суд вважає його безпідставин виходячи із насупного. Як встановлено в судовому засіданні приміщення №3 яке знаходиться в будинку по вул. Винниченка,131 не є жилим, а тому не є квартирою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] не представили суду доказів про юридичні підстави надання їм та користування спірним приміщенням. В свою чергу твердження позивачів про правомірність користування жилим приміщенням суперечать здобутим доказам. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працювала начальником управління житлового фонду ВАТ»Городенківський цукровий завод». Будинок по вул. Винниченка,131 був власністю заводу. Перший поверх будинку як житло надавалось працівникам заводу які перебували на черзі із згоди профкому, відповідно до житлового законодавства.На другому поверсі приміщення облаштували для тимчасового проживання працівників заводу в сезонний період.Ордер на вказане приміщення не видавався так як воно не було жилим і не значилось як квартира по балансу. їй відомо, що в спірному приміщенні проживала родичка позивачів [PERSON], яка працювала на заводі. Однак [PERSON] та [PERSON] не були працівниками заводу, їм приміщення для проживання не надавалось. При розгляді заяви [PERSON] про видачу ордера на квартиру, виконком належним чином не дослідив обставин викладених в заяві, а саме про те, що сім»я проживає у вказаній квартирі з 1984 року та не дослідив комісійно приміщення на яке видавався ордер. Підтвердженням цього є те, що члени виконкому Гром»як Л.В. та [PERSON] відкликали свої голоси за позитивне рішення даного питання, так як непідтвердилась інформація подана на засіданні виконкому щодо проживання сім»ї [PERSON] за даною адресою та відкриттям інших обставин, зокрема щодо наявності іншого власного житла, про свідчать їх звернення Гром»як Л.В. від 09.02.2010 року за № Г-20/65 та [PERSON] від 26.01.2010 року за № Т-20/25. Факт проживання [PERSON] в с. Серафинці Городенківського району у власному будинку з 2001 року по вул. Юрківка, 49 без реєстрації та користування змеленою ділянкою розміром 0,40 га підтверджено довідкою виданою виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району за № 124 від 28.04.2009 року. Довідкою №56/1 від 07.04.2009 року виданою Городенківським РЕМ стверджено те, що приміщення за адресою м. Городенка вул. Винниченка №131 11.09.2000 року було знято з балансу цукрозаводу та передано на обслуговування Городенківському РЕМ лічильники (споживач Сокологорський В»ячеслав і [PERSON] [PERSON]). Інших лічильників не зареєстровано. Повідомленням Городенківської РДА №К-1/161 від 16.08.2004 року стверджено, що в результаті обстеження встановлено, що трьохкімнатний будинок належав житловому фонду цукрового заводу. В даний час дві квартири, в тому числі і [PERSON] приватизовані. Третя квартира не приватизована, жильці проживають в [INFO]. Житловий будинок потребує капітального ремонту , який необхідно проводити за кошти власників приватизованих квартир та жильців неприватизованої квартири, оскільки договору із житлово-ремонтно-експлуатаційним підприємством не заключено і оплата не проводиться. Вищенаведені факти свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживали у вказаному будинку і їх твердження про постійне проживання, а також про чинення перешкод у проживанні є надуманими. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] доведено обставини, які свідчать про незаконність рішення Городенківської міської ради за № 443 від 26.02.2009 року про видачу сім»ї [PERSON], яка складається з чотирьох чоловік, ордера на квартиру по вул. Винниченка, 131/3 в м. Городенка, житловою площею 18 кв. м., загальною площею 27 кв. м. та Ордера № 1 від 04.03.2009 року виданий [PERSON], сім»я якої складається з чотирьох осіб, на право зайняти кімнати 3 №131 загальною житловою площею 18 кв. м в квартирі [ADDRESS] №131/3. Крім цього ним доведено факт тимчасового проживання у спірному приміщенні без існуючих правових підстав. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] належним чином не обгрунтовано своїх вимог та заперечень щодо неправомірності набуття ордера на жиле приміщення, а також правових підстав користування спірним приміщенням. В судовому засіданні підтверджено факт неправомірності видачі рішення Городенківської міської ради за №433 від 26.02.2009 року та видачі ордера на підставі цього рішення на жиле приміщення [PERSON] Тсі членами 11 С1М»1. Крім цього, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. На час розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час у спірному приміщенні не проживали, не довели правомірності користування приміщенням, приміщення для проживання не придатне, власником приміщення являється Городенківська міська рада яка і має право вимоги. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на корить якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Городенківської міської ради на користь [PERSON] солідарно - 46 грн. судових витрат, що включає судовий збір в розмірі 8.50 грн. та 37.50 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справ та - 3000 грн. за проведення експертизи. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи., чого позивачем [PERSON] в судовому засіданні не доведено позов належним чином не обгрунтовано, а тому в позові в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі ст. ст. 50,51,58 ЖК, 23, 391 ЦК,

Outcome: partial