overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачі проживають в [INFO]. Будинок знаходиться на балансі позивача. Відповідачі не оплачують комунальні послуги, в результаті чого станом на 01.07.2010 року виникла заборгованість у розмірі 982 грн. 33 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.07.2010 року у розмірі 982 грн. 33 коп., а також судові витрати, від сплати яких позивач був звільнений. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причина неявки невідома. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.224,225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають в [INFO], 3, м. Полтава. Квартира належить відповідачам на праві приватної власності. Згідно статті 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги споживачі зобовязані оплачуватти житлово-комунальні послуги. Відповідачі проживають у вказаній квартирі, користуються всіма наданими їм позивачем послугами, проте житлово-комунальні послуги не сплачують, у звязку з чим станом на 01.07.2010 року утворилася заборгованість у розмірі 982 грн. 33 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Також стягненню з відповідачів підлягають судові витрати, а саме: 51 грн. судового збору на користь держави та 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи на корить ТУ ДСА України у Полтавській області, від сплати яких позивач звільнений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною вартістю будівель та споруд 135872 гривень, що розташовані в с. Мамаївці, вул. Гоголя, 8, Кіцманського району Чернівецької області, земельну ділянку площею 1,73 га вартістю 38689 гривень для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мамаївської сільської ради, після смерті 24.01.2010 року її матері [PERSON], яка 05.02.2001 року та 16.01.2006 року вчинила на її користь заповіти; грошові вклади на компенсаційних рахунках № [NUMBER] із залишком - 8790,91 гривень, № 91551010 із залишком - 704,64 гривень, № 91551041 із залишком - 2090,16 гривень, та вклади № 1065 із залишком - 0,15 грн., № 07900070 із залишком - 5,32 грн., що зберігаються у ТВБВ № 10025/088 ВАТ «Державний Ощадний банк України» с. Мамаївці Кіцманського району; після 23.07.2003 року її батька [PERSON]; а також про визнання права власності на самочинно зведену надбудову другого поверху у спадковому житловому будинку вартістю 78029 гривень. Вказує, що інші спадкоємці за законом - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадщину, вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, похоронила батьків, користується всіма будівлями, обробляє земельну ділянку, але оформити право на спадщину перешкоджає пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, відповідачі [PERSON] та [PERSON], представники Мамаївської сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 386, 392, 1218, 1220-1222, 1225, 1235, 1228, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 31, 61, 130, 174, 212,213, 214,215 ЦПК У країни, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

ВАТ «Морський транспортний банк» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору в розмірі 157171,89 грн. та звернути стягнення на заставне майно, а саме житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: м.Херсон, пров.Молодіжний, 21, земельну ділянку за тією ж адресою, які належать Аляб»євій [PERSON] на праві власності. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 21.12.2007 року між банком та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір № 00175/Х, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 450\~000 доларів США у вигляді поновлювальної кредитної лінії з терміном погашення по 18.12.2009 року включно, зі сплатою у валюті кредиту 12,5 відсотків річних за фактичний період користування. В забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором було укладено договори поруки № 00582/0СХ від 14.10.2008 року, по якому поручителем виступила Аляб»єва [PERSON], № 00582/СХ від 21.12.2007 року поручитель [PERSON]»єв [PERSON] та № 00584/СХ від 21.12.2007 року поручитель ТОВ «Літа». Згідно вказаних договорів поруки вказані відповідачі зобов»язувались перед стягувачем відповідати солідарно за виконання [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором в повному обсязі, включаючи відсотки, пеню та інші штрафні санкції, передбачені договором. В грудні 2009 року позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути 3 235\~465,79 грн., з них 399\~613,39 доларів США борг по тілу кредиті і відсотках та 52\~545,14 грн. пені. Ухвалою суду від 13.10.2010 року позов в частині вимог до фізичної особи приватного підприємця [PERSON] та ТОВ «Літа» було закрито провадженням, оскільки спори між юридичними особами відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦПК України не можуть бути предметом розгляду суду в порядку цивільного судочинства, а об»єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, не допускається. Суд, розглянувши справу в іншій частині вимог до Аляб»євих, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вимог первісного позову, у ньому поставлено питання про покладення на відповідачів солідарної відповідальності за невиконання договірних зобов»язань фізичної особи-приватного підприємця [PERSON], при цьому приватний підприємець виступає основним боржником, а фізичні особи Аляб»єва Т.М. і Аляб»єв В.В. поручителями, і їх відповідальність має похідний характер від відповідальності боржника. Оскільки питання цивільної відповідальності Аляб»євих може бути поставлено лише після встановлення факту порушення договірних зобов»язань фізичною особою-приватним підприємцем [PERSON], позовні вимоги заявлені до поручителів передчасно, підстав для їх задоволення немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Відповідно до договору № 31001 про користування електроенергією для населення АК "Харківобленерго" постачало споживачу [PERSON] електроенергію в необхідних обсягах, за що відповідач повинен був вносити щомісячну оплату. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. У разі несплати за спожиту електроенергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про сплату, на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електроенергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електромережі. Припинення користуванням електроенергією не звільняє споживача від обов'язку сплати заборгованості за фактично спожиту електроенергію. Відповідач систематично порушувала свої зобов'язання і заборгувала АК "Харківобленерго" за спожиту електроенергію 336 грн. 42 коп. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача 336 грн. 42 коп. боргу, а також сплачене державне мито - 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ - 30 грн.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, не надала заперечення проти позову чи заяву про розгляд справи в її відсутність. Суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, заслухавши думку позивача, який проти цього не заперечував. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи і письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Відповідно до договору № 31001 від 05.11.2009 року позивач зобовязувалась вносити щомісячну плату за спожиту електроенергію, яку їй постачало АК „Харківобленерго. Сума заборгованості - 336 грн. 42 коп. підтверджується документами, оглянутими в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] кошти в сумі 1800 грн., які він зобовязався повернути згідно з розпискою від 18.08.2009 року протягом трьох місяців. В позовній заяві вказав, що продав відповідачу мопед вартістю 5000 грн. Частину коштів відповідач сплатив одразу, а частину обіцяв повернути протягом трьох місяців, про що власноручно в присутності двох свідків написав розписку. До теперішнього часу зобовязання в частині сплати 1800 грн. відповідач не виконав і повідомив, що повертати борг не збирається. В звязку з цим він змушений був звернутись до суду для відновлення його порушенного права. Просив стягнути з [PERSON] на його користь суму позики в розмірі 1800 грн., а також сплачені ним про подачі заяви до суду судові витрати в розмірі 171 грн. (51 грн. - судовий збір, 120 грн. - витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ). В судове засідання позивач надав заяву, вякій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, не надав заперечення на позов і заяви про розгляд справи у його відсутність. Суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з слідуючи підстав: -дійсно відповідачем [PERSON] було написано розписку 18.08.2009 року про повернення коштів протягом трьох місяців з дня написання розписки. відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. -відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). -відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач не надав в судове засідання жодного доказу виконання зобовязань за договором позики, не довів, що сплатив борг. Тому на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання . В обґрунтування позову зазначила, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 лютого 1971 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис №297. Шлюб у сторін перший. Неповнолітніх дітей сторони не мають. На цей час між сторонами склались обставини, які перешкоджають проживати разом, а саме виникають сварки, образи, непорозуміння, відчуття недовіри один до одного, все це сприяє погіршенню здоров"я позивачки. Вона (позивачка) цінує сім"ю і не бажає розлучатись з чоловіком, але бажає пожити окремо з чоловіком, щоб можливо таким чином зберегти сім"ю від розлучення. Вважає, що їм потрібен час, щоб розібратись в почуттях та відносинах, а тому просить суд встановити режим окремого проживання. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечував проти позову, вважає, що їм дійсно потрібно деякий час пожити окремо, щоб уникнути сварок та непорозумінь. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1971 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис №297. (а.с.8) Шлюб у сторін перший. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Із пояснень сторін вбачається, що на цей час між сторонами склались обставини, які перешкоджають проживати разом, а саме виникають сварки, образи, непорозуміння, відчуття недовіри один до одного, все це сприяє погіршенню здоров"я сторін. Фактично позивачка проживає разом зі своєю донькою в м. Донецьку, а відповідач в м. Красноармійську. Разом з тим, сторони не бажають розірвання шлюбу, а просять суд встановити режим окремого проживання для них. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачки є законними, обгрунтованими і їх слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

01.10.2010р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона уклала шлюб 24.01.2005 року, який було зареєстровано виконкомом Гришинської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №1. Від цього шлюбу в них народилася дитина син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, вихованням дитини не цікавиться. Відповідач працює на ВАТ „Електродвигун, пресовщик, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду зявився, позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, що підтверджується заявою, яка знаходиться в матеріалах справи(а.с.8). Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено та це підтверджено матеріалами справи, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.01.2005 р. зареєстрованому виконкомом Гришинської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №1(а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO](а.с.5), яка знаходиться на утриманні позивачки(а.с.6). Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно не надає допомоги на утримання дитини, працює на ВАТ „Електродвигун(а.с.3), є фізично здоровим та повинен надавати допомогу на утримання дитини, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, суд вважає, що у звязку з визнанням відповідачем позовних вимог у повному обсязі, є всі підстави для задоволення позову та стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути державне мито в розмірі 51грн., оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову про стягнення аліментів, а також витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.01.2002 року. Від шлюбу вони мають: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає, тому вона вимушена була звернутися до суду. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей розмірі 500 грн.. щомісячно на кожну дитину. У судовому засіданні позивач просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково в частині стягнення з позивача аліментів у розмірі 300 грн.. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.01.2002 року. Від шлюбу вони мають: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, працює, однак матеріальну допомогу на дітей надає не регулярно. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей та у сторін відсутня домовленість по утриманню дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Сторони уклали шлюб 08.09.1984 року. Від даного шлюбу дітей немають. За час спільного проживання вони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї, хоча спочатку жили більш менш нормально. Однак згодом стосунки у них різко погіршились, так як вони перестали розуміти один одного, в них почали виникати сварки непорозуміння, протягом довготривалого часу не проживають спільно однією сімєю так, як відповідачка виїхала на постійне місце проживання в Грецію. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та послався на обставини викладені в позовній заяві, яку просить задовольнити. Миритись не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідачка з позовом згідна, просить шлюб розірвати, так, як на протягом довготривалого часу спільно однією сімєю не проживають. При розірванні шлюбу просить залишити її прізвище [PERSON]. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Головний психіатр Комунальної установа «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної Ради [PERSON] звернувся до суду з заявою про амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи, який мешкає за адресою: [ADDRESS], перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня» з 07.02.2002 р. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект по змішаному типу». У клінічній картині захворювання переживає галюцинаторно- параноїдна симптоматика з маячними ідеями та агресивними формами поведінки відносно родичів та оточуючих. Хворий не приймає амбулаторне лікування, на прийом до лікаря-психіатра не зявляється. Згідно до висновку лікаря - психіатра є підстави вважати, що поведінка [PERSON] є суспільно-небезпечна для оточуючих. У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, який вважає, що заява підлягає задоволенню, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку дільничного лікаря-психіатра Комунальної установа «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної Ради [PERSON] від 21.05.2010 року про стан психічного здоровя [PERSON] є достатні підстави для того, щоб вважати у нього ознаки тяжкого психічного розладу внаслідок чого він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. № 1489- ІП передбачено, що амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що є відомості для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він може завдати значної шкоди своєму здоров'ю або здоров'ю оточуючих у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги. За таких обставин, суд вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved