overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

11.10.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона уклала шлюб 28 лютого 2009 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з вересня 2010 року. Відповідач працює в ТОВ «Краснолиманське», нач.участка таб. №20840, достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вихованні дитини не приймає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, а тому позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2009 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №54. Від цього шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач, будучи батьком дитини позивачки, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти на користь інших осіб не сплачує, працює в ТОВ «Краснослиманське», нач. участка таб. № 20840. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 10.10.1997р. в с. Спичинці Погребищенського району помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у виді земельної частки (паю); протягом шести місяців вона до нотаріальної контори не зверталася через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник Спичинецької сільської ради до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.12). З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав і якщо таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвалив рішення про задоволення позову. 4.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є єдиною спадкоємницею за законом померлого 10.10.1997р. [PERSON] (а.с.4), однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.З ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, їй необхідно визначити додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за плату за проживання в гуртожитку покликаючись на те, що 22.12.1982 року відповідача було поселено у гуртожиток за адресою: м. Червоноград вул. В. Стуса, 7 Львівської області, який стоїть на балансі ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля». Останній своєчасно не вносить плату за користування житловою площею і за комунальні послуги ( плату за проживання в гуртожитку) в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 3332,12 грн., яка обчислюється з жовтня 2008 по червень 2010 року. Відповідач на неодноразові звернення адміністрації шахти сплатити заборгова-ність не реагує. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Уточнила розмір позовних вимог, просить стягнути заборгованість за комунальні послуги ( плату за користування жилою площею в гуртожитку ) та понесені судові витрати. На даний час заборгованість становить 2007 грн. 55 коп. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у гуртожитку не має належних умов для нормального проживання. Ремонт у кімнатах проводиться за кошти проживаючих. Згідний сплачувати заборгованість. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], з 22.12.1982 року зареєстрований у гуртожитку по вул. В. Стуса, 7 що в м. Червонограді Львівської області балансоутримувачем якого є ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля». Відповідач протягом тривалого часу не вносить плату за користування жилою площею і за комунальні послуги ( плата за проживання в гуртожитку) в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку плати за проживання в гуртожитку за 3 7-3/1277 від 26.10.2010 року стверджується, що заборгованість відповідача за дані послуги становить 2007 грн. 55 коп., яка обчислюється з 01.10.2008 по 01.06.2010 р.р., та ніким не оспорюється. [PERSON], попереджався про сплату заборгованості, однак останній на це не реагує і не приймає мір для погашення боргу. Виходячи з наведеного та змісту п. 18, ч. 2 п. 38 «Примірного положення про гуртожитки» які зазначають, що громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, зобовязані своєчасно вносити\~ плату\~ за\~ користування\~ жилою площею і за комунальні\~ послуги\~ по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Тому суд прийшов до переконання, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі відповідно до виникнення відповідальності за зобов'язанням, щодо оплати за користування жилою площею і за комунальні послуги ( плата за проживання в гуртожитку) у відповідності до ст. 526 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 10 серпня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в нього з відповідачкою склалось невдало в зв'язку з тим, що коло їхніх інтересів стало різним, між ними почали виникати сварки та непорозуміння, в зв'язку з чим більше року сімейного життя між ними не існує, є таким, що фактично припинилось. Протягом цього часу вони проживають окремо, спільних сімейних справ не мають, господарство ведуть кожен окремо, шлюб на даний час існує лише формально. Зважаючи на різні погляди на життя, зусилля, які докладались ним для збереження сім'ї, виявились марними. Відновлення сімейних відносин та збереження шлюбу не можливе у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, бажання спільно проживати, вести спільне господарство, опікуватись один про одного. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому сг.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду україни від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

В серпні 2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що відповідач є її батьком. Вона студентка Одеської юридичної академії денного відділення.. Шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] розірваний 31 серпня 2001 року. Відповідач сплачував аліменти на її утримання та утримання її брата [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 від свого доходу. На даний час відповідач ухиляється від її утримання та добровільно матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіванні 5 жовтня 2010 року позов визнав частково, зазначивши, що він згоден сплачувати аліменти на навчання доньки в розмірі 1/6 частини від усіх видів свого заробітку до закінчення її навчання, оскільки сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини від своїх доходів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання 28 жовтня 2010 року відповідач не зявився, про дату і час судового розгляду справи повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення позивачка, враховуючи пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2001 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який є батьком позивачки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 167 від 10 вересня 2010 року, [PERSON] навчається на другому курсі денного відділення Одеської національної юридичної академії. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 1998 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина і доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. Згідно ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, наявність у відповідача аліментних зобовязань відносно неповнолітнього сина [PERSON], суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини його доходів до закінчення навчання, але не більше як до досягнення позивачкою 23 років. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що йому разом з відповідачами на праві співввласності в рівних частках належить квартира [ADDRESS], ринкова вартість % частини якої згідно спеціалізованих видань у сфері нерухомості становить 80 100 гри. з розрахунку 893 долари США за 1 кв.м. житлової площі. Оскільки в добровільному порядку він та відповіачі по справі, а саме його бувша дружина та двоє повнолітніх дітей, не можуть дійти згоди щодо її розподілу, позивач просить суд стягнути на його користь компенсацію за належну йому частку квартири в розмірі 26 700 грн. з кожного з відповідачів. В судовому засіданні позивач позов підтримав із вказаних підстав. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не заявилися, про причину неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в суді. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про безпідставність позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі, являються співввласниками в рівних частках квартири [ADDRESS], кожному з яких належить % частину спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власнсоті на житло від 25.05.2007 року. Позовач вимагає стягнення з відповідачів на його користь грошової компенсації за належну йому частку квартири, яка не може підлягати до стягнення, оскільки сторони не дійшли згоди щодо добровільного розподілу квартири. Крім цього, судом не може бути прийнято до уваги надана позивачем інформація щодо ринкової вартості спірної квартири, яка може бути встановлена відносно конкретної квартири.визначеної експертною установою.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 04.09.1982 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Сімейне життя в неї з відповідачем склалось невдало внаслідок різних характерів та поглядів на життя, на грунті чого між ними виникали сварки, непорозуміння, які загострювали їхні стосунки. Сім'я їхня існує формально, примирення між ними виключається, оскільки вони фактично чужі люди. З 2001 року вони проживають окремо тому, що відповідач створив іншу сім'ю. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, вони різні люди за характерами, поглядами на життя та ведення господарства, між ними постійно виникають конфлікти, оскільки вони не знаходять взаємопорозуміння, у звязку з чим припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, він дійшов висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, зазначила суду, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.11.1991 р. (а.с.6), від шлюбу мають повнолітнього сина. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені, відповідач [PERSON] зазначила суду про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сімю немає. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

21 жовтня 2010 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки Олени, [INFO], в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття доньки. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2009 року розірвала шлюб з [PERSON] Від спільного проживання мають неповнолітню доньку Олену, [INFO]. [PERSON] мешкає окремо. Дитина мешкає разом з матірю і знаходиться на її утриманні. [PERSON] працює, але матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. В попередньому судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб 27 серпня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.5/. [PERSON] і [PERSON] мають неповнолітню доньку Олену, [INFO] /а.с. 4/. [PERSON] і [PERSON] разом не мешкають /а.с. 7.8/. [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до вимог ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню 51,00 грн. судового збору на користь держави та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.07.1990 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя мають сина-Дмитра, [INFO], який проживає з матірю. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 20.07.1990 року, мають сина - Дмитра, [INFO], який проживає з матірю. Подружні стосунки між ними припинились з червня 2010 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

В червні 2010 року ОКП „Миколаївоблтеплоенерго звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання. Свої вимоги мотивували тим, що відповідачка своєчасно взяті на себе зобовязання не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість за договором реструктуризації за період з 01.09.2007 року по 01.03.2009 року у розмірі 2084,44 грн., а також за опалювальні періоди з 01.09.2007 року по 01.06.2010 року в розмірі 4944,70 грн., а всього 7029,14 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7029,14 грн. та витрати в сумі 30,00 грн., сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена, причин неявки до суду не повідомила. Суд ухвалив: впровадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є користувачами ОКП „Миколаївоблтеплоенерго. Згідно рішення Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» визнано виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста. З відповідачем 29.09.2007 року був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водо забезпечення, відповідно до якого відповідач зобовязувався своєчасно, щомісячно в строк до 10 числа, погашати заборгованість. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим має перед позивачем заборгованість за договором реструктуризації за період з 01.09.2007 року по 01.03.2009 року у розмірі 2084,44 грн., а також за опалювальні періоди з 01.09.2007 року по 01.06.2010 року в розмірі 4944,70 грн., а всього 7029,14 грн. Таким чином, дослідивши та оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Також згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення судові витрати: на користь позивача в розмірі 30,00 грн., сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, на користь держави - судовий збір в розмірі 70,29 грн. На підставі ст.ст.509, 525-526 ЦК України та

Outcome: approved