Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області, в якому зазначила, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом II групи. Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона, як інвалід II групи, внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю. Згідно із ст.ст. 50, 54'Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір її пенсії, як інваліда II групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, має виплачуватись в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. 14 грудня 2009 року, вона звернулася із заявою до Управління ПФУ про перерахунок їй державної та додаткової пенсій, проте листом від 25 грудня 2009 року № 271/Т-З відповідач у здійсненні перерахунку пенсії їй відмовив, посилаючись на те, що пенсія призначена в розмірі, передбаченому законодавством. Вважає відмову Управління ПФУ безпідставною, його дії протиправними, оскільки розмір її державної та додаткової пенсії не відповідає розмірам, визначеним ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просить зобовязати Управління ПФУ провести з 15 вересня 2007 року перерахунок її основної та додаткової пенсії відповідно до ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та доплатити їй недоплачену суму пенсії. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала і просить їх задовольнити. У судове засідання Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах не зявилося, в своїх запереченнях на позов просить розглянути справу у відсутності їхнього представника, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. У запереченнях на позов зазначає, що позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та одержує пенсію по II групі інвалідності, професійного захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка призначена їй відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи». 28 грудня 2007 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та встановлено залежність розміру пенсії від прожиткового мінімуму. Після набрання чинності Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанови «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року № 654, якими встановив розмір доплат до пенсії інвалідам, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою. Згідно із цими постановами розмір пенсії інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у 1986 року по II групі інвалідності - 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується в розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію, призначену відповідно до . вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Кабінету Міністрів України № 654 та № 530. Доводи [PERSON] стосовно звуження Кабінетом Міністрів України існуючих конституційних прав і свобод позивача не відповідають дійсності, оскільки Конституцією України розмір додаткової пенсії не визначається, а забезпечення проведення політики сфері соціального захисту п.З ст.116 Конституції України покладено на Кабінет Міністрів України. Згідно із ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими для виконання. На підставі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх підпорядкованості та форм власності. Відповідно до ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, відповідно до п.15 Положення свої повноваження здійснює безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління, забезпечує ефективне використання коштів, що перебувають у його управлінні. Пункт 9 даного Положення передбачає вичерпний перелік напрямків використання коштів Пенсійного фонду України, які використовуються за призначенням та вилученню не підлягають. Враховуючи, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування виплат провадиться з державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, тому порушень з боку Управління ПФУ взагалі не вбачається. Особливу увагу треба звернути на ст.72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що кошти пенсійного фонду не включаються до складу державного бюджету України, використання коштів пенсійного фонду на цілі, зокрема перерахунок пенсій, забороняється. Як на момент прийняття Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так і на даний час законодавчої норми, яка б встановлювала мінімальний розмір пенсії за віком немає. Таким чином, порушення прав позивача з боку Управління ПФУ відсутні, тому позов задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом II групи, що підтверджується посвідченням серії А № 110596 і вкладкою до цього посвідчення № 184628, та довідкою МСЕК серії КИО-І № 123216, з якої видно, що з 10 листопада 2000 року позивачу встановлено II групу інвалідності довічно, причиною інвалідності є захворювання, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Положеннями ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивача віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. За змістом ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Згідно із ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності, ніж 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до 4=2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають ч.Г ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Зі ст.ст. 50 та 54 вищезазначеного закону випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Відповідно до ч.3, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.І ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з позовної заяви, позивач звернулася до суду 15 вересня 2010 року, строк позовної давності поновити не просить, поважних причин пропуску позовної давності не вказує, тому вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме за період, починаючи з 15 вересня 2007 року. На підставі ст.ст. 19. 152 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року,

Outcome: approved