Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

З врахуванням викладеного в позовній заяві від 05.08.2010 року та заяви позивача від 06.08.2010 року ( про зменшення обєму позовних вимог) позов [PERSON] в кінцевій редакції зводиться до наступного: Позивач посилається на те, що вона є постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1, інвалідом 2 групи внаслідок захворювань, повязаних із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, являється пенсіонеркою. Вона, як постраждала особа категорії 1 зверталась до відповідача із заявою про перерахунок їй додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1 ( як інваліду 2 групи), оскільки додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1 ( інвалідам 2 групи) відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна складати 75 % мінімальної пенсії за віком . Вона зверталась із заявою від 20.07.2010 року до відповідача у звязку з тим, що їй пенсія виплачується в значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним Законом. Відповідачем їй було відмовлено в цьому листом № 2765/06 від 26.07.2010 року. Позивачка вважає відмову відповідача у перерахуванні додаткової пенсії відповідно до визначеного Законом розміру незаконною, просить суд : -визнати такі дії відповідача неправомірними; - зобовязати відповідача провести їй перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю виходячи із розміру 75 % відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 06 серпня 2007 року по день прийняття судом рішення по справі, при цьому враховуючи те, що розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, де мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, визначеного законом. Також позивачка просить зобовязати відповідача в подальшому проводити їй перерахунок та виплату7 додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком. В справі мається заява позивачки від 06.08.2010 року, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач направив до суду свої письмові заперечення щодо позову [PERSON], в яких позов не визнається та мається прохання розглядати справу без участі їх представника. За даних обставин суд розглянув справу за відсутності позивачки та представника відповідача, за наявними в справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачка є постраждалою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи внаслідок захворювань, повязаних із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Це підтверджується відповідним посвідченням, довідкою МСЕК, копії яких маються в справі. Позивач проживає в с.м.т. Іванків Київської області, отримує нараховану відповідачем додаткову пенсію призначену за Законом У країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно довідки відповідача розмір додаткової пенсії позивачки складав від 12 грн. 47 коп. ( в серпні 2007 року) до 14 і грн.80 коп. (в липні 20і 0 року). При вирішенні цієї справи суд застосовує Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796), при цьому підпункти 9, 12 і 15 пункту 28 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими запроваджено нову редакцію ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд до уваги не приймає, як таку, що звужує обсяг вже визначених прав і свобод позивача та суперечить Конституції України. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, повинна призначатися щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема для інвалідів 2 групи - в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Частиною і статті 28 Закону України «Про. загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також: розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Вбачається, що позивачка має право на отримання додаткової пенсії у зазначених нею в позові розмірах. Так, розмір мінімальної пенсії за віком, виходячи із прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який встановлювався законами і постійно збільшувався, складав від 406 грн. (на період серпня 2007 року) до 706 грн ( з 01.04.2010 року). Відповідно розмір додаткової пенсії ( 75% мінімальної пенсії за віком) повинен бути від 304 грн. ( в серпні 2007 року) до 529 грн. ( в серпні 2010 року). Але відповідачем додаткова пенсія виплачувалась позивачці у значно менших розмірах (відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України ). Суд вважає, що наявність такого передбаченого Законом права у позивачки є визначальною для вирішення даного спору. Посилання відповідача в письмових запереченнях на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. А за чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відповідно до «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах», затвердженого постановою правління ПФУ № 8-2 від 30.04.2002 року - п.2.1. „ основними завданнями управління є: ... 4) забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюють зарахування коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством; П.2.2. управління відповідно до покладених на нього завдань: 2) планує доходи та видатки Фонду в районі ( місті) у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду... 6) призначає ( здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати, відповідно до чинного законодавства. Посилання відповідача на те, що головним розпорядником коштів на виплату пенсії позивачу ( як і іншим таким же громадянам) є МИС України не є підставою для невиплати у належних розмірах пенсії позивачу, оскільки Постановою КМ України № 987 від 20.06.2000 року „ Про затвердження Порядку використання коштів фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, прийнятою на виконання Закону України „Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, встановлено що ... п.3 -Головним розпорядником коштів фонду є МНС України. 4) МНС за місяць до початку бюджетного року подає Державному казначейству ... дані про ... територіальне*розташування ( мережу) ... органів ... Пенсійного фонду..., які одержують кошти фонду і визначаються як одержувачі коштів з власного мережею і мають право здійснювати розподіл коштів Фонду розпорядникам нижчого рівня ( далі - одержувачі з власного мережею) та одержувачам; п.5 Розпорядники нижчого рівня подають зведені кошториси і плани асигнувань територіальним органам Державного казначейства у порядку, встановленому Державним Казначейством; п.24 Видатки, повязані з ненаданням пільг щодо пенсійного забезпечення згідно із Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ( пенсій на пільгових умовах за віком і стажем роботи, пенсій по інвалідності додаткової пенсії, ... підвищена пенсія і допомога) провадяться органами, які виплачують пенсію Кошти на пенсійне забезпечення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, перераховуються Державним Казначейством централізовано Пенсійному фонду; п.26 Відповідальність за правильне призначення громадянам компенсацій і допомог та своєчасність їх виплати несуть керівники підприємств, установ і організацій згідно із законодавством; п.27 Підприємства, установи і організації, зазначені в ... п.24 цього Порядку, виплати компенсацій і доплат здійснюють за рахунок власних коштів з наступним відшкодування їх за рахунок коштів Фонду за поданими органам Державного Казначейства розрахунків витрат протягом 2 тижнів від дня проведення виплат. На загальну суму витрат організації виписують платіжне доручення для перерахування коштів на їх рахунок.; п.28 у разі, коли підприємство ( установа, організація) здійснила виплати за рахунок власних коштів, то . кошти із спеціального рахунку можуть бути перераховані підприємству, установі, організації на їх розрахунковий рахунок та основний бюджетний рахунок з метою відшкодування витрат. З викладеного вбачається, що пенсія та додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд не має. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі „Кечко проти України в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. В п. 26 зазначено - Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань Із ст. 62 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення щодо порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, виплат чи змінює той, одо вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України (№ 831 та № 836 від 26.07.1996 року, № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.07.2008 року, № 936 від 20.09.2005 року, № 530 від 28.05.2008 року) на які посилається у своїх запереченнях відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству є такими, що не відповідають нормам ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який за базу для обрахунку пенсії таким особам передбачає саме розмір мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата пенсій у розмірах, які значно менші ніж ті, що встановлений ст. 50, 54 Закону, є неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22). За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Виходячи із вищезазначеного, суд вбачає, що маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved