Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - [PERSON] про визнання права власності на самовільне будівництво. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з уточненою зустрічною позовною заявою до [PERSON], виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на частину майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача пояснив, хоч і фактично на той момент позивач [PERSON] і перебувала у шлюбних стосунках з [PERSON], але зазначені спірні самочинно зведені будівлі, а саме: прибудову літ. «а» розміром 2,67x3,78 м., навіс літ. «а1» розміром 3,41x2,33 м., сарай літ. «Б» розміром 5,08x2,47 м., підвал літ. «В» розміром 5,33x3,29 м.,душ літ. «Г» розміром 1,24x1,22 м., вбиральню літ. «Д» розміром 1,24x1,22 м., збільшені розміри житлового будинку літ «А» з 12,9x11,0 м. до 12,30x8,92+10,6x3,40 м., розташовані по вул. Степова 78-6 в м. Білгород- Дністровському Одеської області позивач [PERSON] це майно купувала, строїла коли вони вже разом вони не проживали разом за свої кошти. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав уточнену зустрічну позовну заяву, та просив задовольнити позовні вимоги. Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради - [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю, та зазначив, що самовільно збудовані обєкти є обєктом спільної сумісної власності, а тому право власності на них мають сторони в рівних частках. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги по первісному позову підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги по зустрічному позову підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2006 року по справі № 2-1987 був задоволений позовом [PERSON] до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, та за [PERSON] визнано право власності на самочинно зведені будівлі: прибудову літ. «а» розміром 2,67x3,78 м., навіс літ. «al» розміром 3,41x2,33 м., сарай літ. «Б» розміром 5,08x2,47 м., підвал літ. «В» розміром 5,33x3,29 м., душ літ. «Г» розміром 1,24x1,22 м., вбиральню літ. «Д» розміром 1,24х1,22 м., збільшені розміри житлового будинку літ. «А» з 12,9x11,0 м. до 12,30x8,92+10,6x3,40 м., розташовані по вул. Степова, 78-б в м. . Білгород-Дністровському Одеської області. 23 травня 2007 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області було поновлено представнику [PERSON] - [PERSON] строк на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2006 року по справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. 20 червня 2007 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області було скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2006 року та справу направлено на новий розгляд до того ж суду іншим суддею, у звязку з тим, що суд першої інстанції прийняв рішення і вирішив питання про права та обовязки [PERSON], який не був притягнутий до участі у справі. У судовому засіданні представник [PERSON] пояснив, що спірні самовільні будівлі вона строїла за свої кошти коли вони вже з відповідачем [PERSON] разом не проживали, однак не надала до суду жодного доказу, що підтверджує кожну обставину. В сою чергу в матеріалах справи (а.с. 38) є свідоцтво про одруження з якого вбачається що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був зареєстрований [INFO] відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 353. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2006 року по справі №2о-278 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між сторонами. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «№ 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрацію шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно ст. 55 Закону України „Про власність громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбаченим цим Законом та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користуванняі розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 1,3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачем [PERSON] не було надано жодного доказу про те що спірні самовільно зведені будівлі вона строїла за свої кошти в той час коли вони з [PERSON] фактично припинили ведення спільного господарства та шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги по первісному позову підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги зустрічному підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial