overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

ВАТ Миколаївська теплоелектроцентраль звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію у розмірі 2097 грн. 79 коп., посилаючись на порушення відповідачем умов договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, причини нявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Відповідач проживає та зареєстрований в [INFO], є її основним наймачем, на його імя відкритий особовий рахунок, для проведення розрахунків надана розрахункова книжка. ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль надає теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання будинків, що розташовані в Центральному районі міста Миколаєва, в тому числі й будинку 116 по вул. Чкалова. 01.11.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про постачання теплової енергії для опалення квартири та гарячого водопостачання, згідно умов якого позивач зобовязався надати через приєднану єдину мережу теплову енергію для опалення квартири відповідачки, а споживач в свою чергу повинен своєчасно оплачувати надане тепло і користуватися ними на умовах вищевказаного договору. Відповідно до п.п.3.1.1 Договору споживач повинен своєчасно проводити оплату за опалення та гаряче водопостачання в строк до 10 числа наступного за розрахунковим місяця за фактично спожиту теплову енергію згідно розрахунків. Однак відповідач свої зобовязання щодо сплати отриманих послуг не виконує, що привело до існування заборгованості за період з 01.07.2008 року по 01.02.2010 року в розмірі 2097 грн. 79 коп. На час розгляду справи сума заборгованості не погашена. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує зобовязань щодо оплати послуг теплопостачання. Тому з [PERSON] слід стягнути на користь Відкритого акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль борг за теплову енергію за період з 01.07.2008 року по 01.02.2010 року в розмірі 2097 грн. 79 коп. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

ВАТ Миколаївська теплоелектроцентраль звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію у розмірі 1171 грн. 92 коп., посилаючись на порушення відповідачами умов договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримав. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини нявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності представника позивача та відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Відповідачі проживають та зареєстровані в [INFO], [PERSON] є її основним наймачем, на її імя відкритий особовий рахунок, для проведення розрахунків надана розрахункова книжка. [PERSON] та [PERSON] є членами сімї наймача. ВАТ „Миколаївська теплоелектроцентраль надає теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання будинків, що розташовані в Центральному районі міста Миколаєва, в тому числі й будинку 47 по вул. Комсомольській. 01.11.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про постачання теплової енергії для опалення квартири та гарячого водопостачання, згідно умов якого позивач зобовязався надати через приєднану єдину мережу теплову енергію для опалення квартири відповідачки, а споживач в свою чергу повинен своєчасно оплачувати надане тепло і користуватися ними на умовах вищевказаного договору. Відповідно до п.п.3.1.1 Договору споживач повинен своєчасно проводити оплату за опалення та гаряче водопостачання в строк до 10 числа наступного за розрахунковим місяця за фактично спожиту теплову енергію згідно розрахунків. Однак відповідачі свої зобовязання щодо сплати отриманих послуг не виконують, що привело до існування заборгованості за період з 01.08.2009 року по 01.02.2010 року в розмірі 1171 грн. 92 коп. На час розгляду справи сума заборгованості не погашена. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконують зобовязань щодо оплати послуг теплопостачання. Тому з [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід стягнути в солідарному порядку на користь Відкритого акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль борг за теплову енергію за період з 01.08.2009 року по 01.02.2010 рок> в розмірі 1171 грн. 92 коп. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмір: грн. з кожного, та на користь держави судовий збір у розмірі 17 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність. В заяві пояснила, що після розірвання шлюбу бажає, щоб їй присвоїли прізвище [PERSON]. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав, вважав що примирення неможливе. Обставини справи встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 13.08.2004 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин-суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню, державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу підлягає стягненню з позивача. Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивачки [PERSON] із відміткою про шлюб; копія паспорту позивачки [PERSON]. із відміткою про шлюб; свідоцтво про шлюб сторін від 31.10.2001 р.. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 31.10.2001 р., мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя із відповідачем не склалось. За час спільного життя з відповідачем, в сімї виникали сварки, внаслідок різних поглядів на сімейне життя і ведення спільного господарства, були втрачені почуття любові та пошани. З лютого 2010 р. подружжя проживають окремо. Від шлюбу дітей не має.. Розірвання шлюбу через органи РАЦС не можливо з вини відповідача, у звязку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду. Подальше збереження шлюбу неможливе. Так, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер і позивачка наполягає на його розірванні. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «Пєнєва». Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідачка зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

10 травня 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 04 вересня 1992 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що в лютому 2010 року привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе, оскільки він проживає разом з іншою жінкою. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без нього, так як до 20 липня 2011 року знаходиться у відрядженні. Відповідачка булла належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 вересня 1992 року (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачкою, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені з лютого місяця 2010 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

07.09.2010 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.12.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенськ) Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 376. В шлюбі позивачка перебуває вперше. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON]. [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що під час спільного проживання сторон;; виявилися різними за характером людьми, мають різні погляди на питання сімейного життя, на підставі чого часто виникали непорозуміння. З липня 2010 року стср;нн припинили шлюбні відносини і з того часу почали проживати окремо. Вва^:.: подальше збереження сім*ї неможливе, сім'я розпалась остаточно. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала у повному :г.- просила суд її задовільнити. Винним у розпаді сім*ї вважає обох. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Просить суд розірвати шл:- Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду зберегти сім'ю неможливо, т ; ст;р: и липня 2010 року проживають окремо і примирятися наміру не мають обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно . Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110. 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 9999,00 грн., які становлять вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Представник позивача вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання, повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 28.04.2009 року о 19.00 год. відповідач, керуючи в м. Миколаєві по вул. Привільній, транспортним засобом марки ВАЗ 21033, державний номер [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, а саме: керуючи автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечної дистанції руху, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, державний номер Ж0677НИ, чим порушив вимоги п.п. 13.1, 2.9.а ПДР України. Автомобіль «ВАЗ 21033», реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був застрахований Товариства з додатковою відповідальністю «Стархове товариства з додатковою відповідальністю «Глобус», про що свідчить договір страхування від 21.11.2008 року. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2007 року суддею Антко віктора Михайловича визнана винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. В результаті ДТП автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер Ж0677НИ, що належить [PERSON], було пошкоджено. Розмір завданої шкоди підтверджується звітом авто товарознавчого дослідження від 29.05.2009 року і складає 9999,00 грн. ТОВ «Страхове товариства з додатковою відповідальністю,«Глобус» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9999,00, що підтверджено страховим актом від 07.10.2009 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За такого, на підставі вище викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені витрати в сумі 9999,00 грн., тобто позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати в сумі 99,99 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № NK/842/LK від 14.04.2008 року в сумі 99931,00 грн., що складається з заборгованості за встановленим лімітом кредитування в сумі 99000,00 грн., та заборгованості по сплаті комісії в сумі 931,20 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 999,31 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, «просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 14.04.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк». Правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», був укладений договір про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № NK/842/LK, згідно якого позивач встановив відповідачу ліміт кредитування за картковим рахунком в сумі 99000,00 грн. терміном до 13.04.2009 року включно зі сплатою 24,00 % річних. Відповідач зобов'язався погашати кредит щомісячними платежами. Зобов'язання за кредитним договором відповідачем не були виконані належним чином, в звязку з чим станом на 13.07.2010 року виникла заборгованість в сумі 99931,00 грн., що складається з заборгованості за встановленим лімітом кредитування в сумі 99000,00 грн.. та заборгованості по сплаті комісії в сумі 931,20 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно бути виконано належним чином та у встановлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором NK/842/LK від 14.04.2008 року в сумі NK/842/LK,тобто позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові І витрати в сумі 111,31 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність. В заяві пояснила, що після розірвання шлюбу бажає, щоб їй присвоїли прізвище [PERSON]. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав, вважав що примирення неможливе. Обставини справи встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 15.08.2003 року, від шлюбу мають двох дочок [PERSON], 26.12.2000 року та [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню, державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу підлягає стягненню з позивача. Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника, який надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю позивача, його представника та відповідачки, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03.11.1999 року сторони уклали договір міни, за яким [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS], що раніше належала [PERSON], яка згідно Свідоцтва про переміну прізвища від 05.05.2000 року [PERSON] змінила своє прізвища на «Масютіна», на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.11.1995 року, зареєстрованого КП ММБТІ за р. № 16199 від 22.11.1995 року, а [PERSON], в свою чергу, отримала у власність квартиру [ADDRESS], що раніше належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житло від 23.09.1999 року, зареєстрованого КП ММБТІ за р.№ 16646 від 21.10.1999 року. Даний договір укладений на ТБ «Нерухомість-Миколаїв». Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.05.2010 року вказаний договір міни визнаний дійсним, рішення набрало законної сили. На підставі ст.ст.227, 241, 242 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.328, 715, 716 ЦК України, суд вважає, що [PERSON] у результаті укладення договору міни від 03.11.1999року правомірно набув у власність квартиру [ADDRESS] в м. Миколаєві, тому за ним слід визнати право власності на вказану квартиру. Таким Чином, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що 08.09.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4000 гривень строком до 07.09.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7076 грн. 40 коп., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу у його відсутності. Відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 08.09.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4000 гривень строком до 07.09.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7076 грн. 40 коп. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору від 08.09.2005 року (а.с.6-7), заявою про видачу готівки (а.с.10), розрахунком заборгованості (а.с.5). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач пішов із сімї та проживає окремо від них. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач відмовився надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Досягти домовленості про участь в утриманні сина не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на дитину. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надав тому суд, з урахуванням думки позивача, вирішив за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008 року про що свідчить свідоцтво про шлюбу (а.с. 2). В шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Позовні вимоги стягувати з відповідача по 500 грн. на утримання дитини щомісячно є необґрунтованими оскільки відсутні докази про можливість спали позивачем такої суми. Враховуючи те, що відповідач здоровий, працездатний, не має постійного місяця роботи але має інший нерегульований мінливий дохід і може утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: partial