Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] П М., третя особа [PERSON] П, Гаврилів П В. про визнання договору дарування недійсним, - Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.022009р. між ним та дружиною з одного боку і відповідачем з іншого, було укладено договір дарування будівельних матеріалів, обладнання та грошових коштів. Згідно договору, вони з дружиною подарували відповідачу - [PERSON], який являється їх сином, будівельні матеріали, обладнання та грошові кошти витрачені на будівництво будинку, розташованого за адресою: Львівська область, м. Миколаїв, вул. Устіяновича, 103. Подаровані грошові кошти було витрачено у процесі будівництва на оплату послуг найманих працівників, що будували будинок та надавались відповідачу для купівлі ним будматеріалів та обладнання і проведення розрахунку за виконанні будівельні роботи. Кошти були надані в розмірі понад 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. Приблизно половина із них була надана у вигляді валютних цінностей доларів США, що в загальній сумі становили близько 5 000 (п'яти тисяч). Валютні цінності були наявні у позивача, так як я на той час він постійно їздив на заробітки у Польщу, та отримані там кошти переводив у долари. Вважає, що договір дарування слід визнати недійсним, оскільки у відповідності до вимог ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Окрім того, вважає, що на момент укладення договору дарування будівельні матеріали, що були подаровані, були одним цілим із збудованим будинком, тому за своєю суттю були нерухомим майном. А згідно, ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки договір не посвідчено нотаріально, а тому останній є недійсним. Представник позивача Герилів ІЛ у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, та дала аналогічні пояснення. Представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що 23 лютого 2009р. між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] і [PERSON] з другого було було укладено договір дарування будівельних матеріалів, обладнання та грошових коштів. Зазначив, що договір дарування укладався на підставі вільного волевиявлення сторін, в такому зафіксоване їх дійсне бажання, а тому вважає, що договір дарування є дійсним та відображає реальну волю сторін. Третя особа [PERSON] позовну заяву підтримала та пояснила, що вона з чоловіком уклали договір дарування, оскільки мали намір разом проживати із відповідачем, однак відповідач на даний час заперечує проти такого. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, та повідомила суду, що оскільки договір укладено у 2009 р., в цей час будинок було уже побудовано та введено в експлуатацію, вважає, що такий договір дарування є недійсний. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного: Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 23.02.2009р. між позивачем і його дружиною з однієї строни, та відповідачем з другої було укладено договір дарування будівельних матеріалів, обладнання та грошових коштів в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гра. Згідно ч. 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, і вказані обставини не заперечувались сторонами, що серед грошових коштів, які були подаровані були і валютні цінності, на загальну суму 5000 долларів США. Згідно ч. 5 статті 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Ч. 2 ст. 215 ЦК України передбачає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У відповідності до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Стаття 22.5. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень. А отже, у випадку укладення договору давування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 850 грн. такий слід укладати у письмовій формі і він підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно курсу НБУ, встановленого на 23.02.2009 року 1 доллар США коштував 7 грн. 70 коп., а отже сума валютних коштів в гривневому еквіваленті станом на день укладення оспорюваного договору становила 38500 грн. що перевищує розмір визначений ч. 5 статті 719 ЦК України, а тому такий слід визнати недійсним. Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна в сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до роз'яснень наданих в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. А отже, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про чинність договору з тих підстав, що такий укладався на підставі вільного волевиявлення сторін та в такому зафіксоване дійсне бажання сторін договору, оскільки таке є безпідставним та таким, що не відповідає обставинам справи. З врахуванням наведного слід визнати недійсним договір дарування укладений 23.02.2009 року між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку.

Outcome: approved