Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що відповідачка у 1997 році подарувала їй житловий будинок за адресою вул. Комсомольська, 13 с. Велика Корениха м. Миколаєва, але не вирішила питання про приватизовану земельну ділянку на якій він розташований. Оскільки позивачка не бажає повторно звертатися до нотаріальної контори і укладати відповідний договір, то вона і звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка заявлені вимоги визнала і не заперечувала, що б земельна ділянка належала позивачці, також не заперечувала і звернутися до нотаріуса з метою укласти договір на відчуження земельної ділянки. Додатково пояснила, що на даний час мешкає у будинку, який подарувала позивачці, остання проживає зі своєю сімєю за іншою адресою. В подальшому до суду не прийшла, просила розглядати справи за її відсутності. Вислухав сторони, оглянув матеріали справ, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка є рідною дочкою відповідачки. [PERSON] з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2009 року позивачка на підставі договору дарування № 4096 від 01.07.1997 року є власником житлового будинку № 13 по вул. Комсомольська смт. Велика Корениха м. Миколаєва. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1490 г і на підставі Державного акту на право приватної власності на землю на даний час належить відповідачці [PERSON] (рішення Великокоренихської селищної Ради від 13.04.1994 р. за № 14/17). Судом також встановлено, що при укладанні договору дарування житлового будинку, питання про спірну земельну ділянку між сторонами вирішено не було. [PERSON] довідки про присвоєння кадастрового номера земельної ділянки від 28.09.2010 р. № 1503 власником земельної ділянки є відповідачка. З моменту дарування житлового будинку відповідачка продовжує мешкати в житловому будинку сама, за користування земельною ділянкою податок не платить, оскільки користується пільгами. Позивачка мешкає за іншою адресою, за користування земельною ділянкою податок також не платила, оскільки земельна ділянка належить відповідачці. Доказів користування земельною ділянкою позивачкою суду не надавалось. У лютому 2010 року позивачка звернулася до Управління Держкомзему у м. Миколаєві для отримання (переоформлення) на її імя державного акту про право власності на спірну земельну ділянку, але отримала відмову, тому і звернулася до суду з даним позовом. [PERSON] листа управління Держкомзему у місті Миколаєві від 01.07.2010 року № 1798/751-9/2000 позивачці було повідомлено, що відповідно до ч. 3 ст. 18 Земельного кодексу України в ред. 1992 року, для вирішення питання щодо надання державного акту на право власності на земельну ділянку, позивачка повинна надати до Управління цивільно-правову угоду, тобто договір купівлі-продажу, дарування на земельку ділянку, або згідно ст. 30 Земельного кодексу України, рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку, що не є предметом спору у даному випадку. На підставі ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. [PERSON] ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Частиною першою ст. 132 ЗК України передбачено, що угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в ході судового розгляду справи судом не встановлено порушення будь-яких прав відповідачки стосовно питання переоформлення чи придбання у власність спірної земельної ділянки. Що стосується того, що відповідачка не бажає звертатися до нотаріуса, оскільки треба платити гроші та збирати багато документів, а крім того, вона вже звернулася до суду з даним позовом, то ці доводи також не можуть бути підставою та мати юридичне обґрунтування для задоволення заявлених позивачкою вимог.

Outcome: dismissed