overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

ВАТ „Харківміськгаз звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за період з 01.03.2005 р. по 09.10.2006 р. у сумі 1628 грн. 34 коп. в якості заборгованості за надані послуги газопостачання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: м. Харків, пров. Дербентський, буд. 14, є абонентом ВАТ „Харківміськгаз та отримує природний газ для користу вання газовими приладами, але систематично нехтує зобовязанням, щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість на вищевказану суму та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судове засідання представник позивача не з*явився, причини неявки суду невідомі, про дату та '.-.cue слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. згідно довідки адресно-довідкового бюро від 19.03.2010 року. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки. Оскільки позивач не вказав причин пропуску строку, то суд позбавлений можливості зробити висновокщодо поважності причини його пропуску, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.03.2005 року по 09.10.2006 року, в сумі 1628 грн. 34 коп. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивач 27 квітня 2010 р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості з послуг газопостачання, зазначаючи, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], є абонентами ВАТ Харківміськгаз, отримують для побутових потреб природний газ, але не здійснюють своєчасну сплату за надані послуги, внаслідок чого у відповідачів перед ВАТ Харківміськгаз утворилась заборгованість за період з 2000 р. по 01.04.2007 року в сумі 385 грн. 05 коп., та за період з 01.04.2007 року по 01.04.2010 р. в сумі 767 грн. 76 коп., а загалом, за період з 2000 р. по 01.04.2010 р. в сумі 1152 грн. 81 коп., яку позивач просить стягнути на їх користь, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗОгривень. В судове засідання представник позивача не з*явився, причини неявки суду невідомі, про дату та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення рішення в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], є абонентами ВАТ ..Харківміськгаз, отримують природний газ для користування газовими приладами, але систематично не виконують обовязок щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, внаслідок чого перед ВАТ „Харківміськгаз" утворилася заборгованість за період з 2000 р. по 01.04.2007 року в сумі 385 грн. 05 коп., та за період з 01.04.2007 року по 01.04.2010 р. в сумі 767 грн. 76 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), шо належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 68 ЖК України користувачі комунальних послуг зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється протягом трьох років, оскільки позивач не вказав суду причин пропуску строку, суд позбавлений можливості зробити висновок щодо поважності причини його пропуску, тому вважає за неможливе задовольнити позов ВАТ Харківміськгаз в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 385 грн. 05 коп., що утворилась за період з 2000 р. по 01.04.2007 р., Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави та сплата інформаційно-технічних послуг в сумі ЗО грн. на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивач 27 квітня 2010 р. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з послуг газопостачання, зазначаючи, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], є абонентами ВАТ Харківміськгаз, отримують для побутових потреб природний газ, але не здійснюють своєчасну сплату за надані послуги, внаслідок чого у відповідачів перед ВАТ Харківміськгаз утворилась заборгованість за період з 2000 р. по 01.04.2007 року в сумі 123 грн. 23 коп., та за період з 01.04.2007 року по 01.04.2010 р. в сумі 1025 грн. 88 коп., а загалом, за період з 2000 р. по 01.04.2010 р. в сумі 1149 грн. 11 коп., яку позивач просить стягнути на їх користь, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗОгривень. В судове засідання представник позивача не з*явився, причини неявки суду невідомі, про дату та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення рішення в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], є абонентами ВАТ „Харківміськгаз, отримують природний газ для користування газовими приладами, але систематично не виконують обовязок щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, внаслідок чого перед ВАТ „Харківміськгаз утворилася заборгованість за період з 2000 р. по 01.04.2007 року в сумі 123 грн. 23 коп., та за період з 01.04.2007 року по 01.04.2010 р. в сумі 1025 грн. 88 коп. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 68 ЖК України користувачі комунальних послуг зобовязані своєчасно вносити плату за комунатьні послуги. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється протягом трьох років, оскільки позивач не вказав суду причин пропуску строку, суд позбавлений можливості зробити висновок щодо поважності причини його пропуску, тому вважає за неможливе задовольнити позов ВАТ Харківміськгаз в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 123 грн. 23 коп., що утворилась за період з 2000 р. по 01.04.2007 р., Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави та сплата інформаційно-технічних послуг в сумі ЗО грн. на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі виконкому Лубенської міської ради про визнання права власності на самочинно побудовані будівлі. В позові вказали, що їм згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.2010р. на праві приватної спільної часткової власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS]. З метою поліпшення побутових умов та та благоустрою позивачі за власні кошти прибудували до квартири прибудову «а2» та терасу «а3». Позивачі за самочинне будівництво були притягнуті до адміністративної відповідальності За заявою позивачів була виготовлена викопіровка попереднього погодження з нанесенням самочинно переобладнаного будинку та самочинно побудованих господарчих будівель, яка погоджена з відповідними службами міста. Прохають суд визнати право власності на самочинно збудовану прибудову, позначеному на поетажному плані «а2», площею 4.2 м. кв., вартістю 7806грн. та терасу, позначену «а3», вартістю 1383грн. до квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохають їх задовольнити. Відповідач виконком Лубенської міської ради, в судове засідання представника не направив, надав суду листа в якому справу прохає розглянути без їх участі, позов визнає, проти позовних вимог не заперечує. Треті особи КП "Лубенське МБТІ, управління містобудування та архітектури виконкому, в судове засідання представників не направили, надали суду письмові заяви в яких прохають справу слухати без їх участі, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Враховуючи думку сторін, визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачам згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.2010р. на праві приватної спільної часткової власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS]. З метою поліпшення побутових умов та та благоустрою позивачі за власні кошти прибудували до квартири прибудову «а2», площею 4,2 м. кв., вартістю 7806грн. та терасу «а3», вартістю 1383грн.. Позивачі за самочинне будівництво були притягнуті до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. За заявою позивачів була виготовлена викопіровка попереднього погодження з нанесенням самочинно переобладнаного будинку та самочинно побудованих господарчих будівель, яка погоджена з відповідними службами міста. Таким чином, враховуючи інтереси позивачів, вищенаведені обставини, відсутність спору, прохання визнати за ними право власності на самочинно збудовані будівлі, а також те, що вимоги позивача є правомірними, такими, що відповідають закону і підлягають задоволенню, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

05 серпня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]. в якій зазначає, що відповідач проживала у належному позивачеві будинку і була зареєстрована в цьому будинку в 1994 році. Приблизно десять років назад відповідач вибула на постійне місце проживання за іншою адресою, діти відповідачки мешкають разом з нею. Позивач не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг через наявність реєстрації в будинку відповідачки. На прохання знятися добровільно з реєстрації не реагувала. Тому просить визнати її такою, що в тратила право користування житлом та зобов'язати Полонський РВ УМВСУ зняти її з реєстрації місця проживання в будинку. В суді позивач вимоги підтримує. Відповідач з позовом не погоджується і пояснила, що не проживає в будинку батька біля чотирьох - п'яти років, живе в м. Бараніка винаймає там квартиру. Проживає там, бо мала місце праці і дитина там вчиться в шкоді. Представник третьої особи в суд не прибув. Свідок [PERSON] показала в суді, що відповідач - її племінниця, проживає біля десяти років у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком в м. Баранівка. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї в будинку приватного житлового фонду за ними зберігається займане жиле приміщення у випадку і у межах строків, установлених ч.1. п.1 і 5 ч.З і ч.4 от.71 цього кодексу. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку Відповідач [PERSON] зареєстрована в цьому будинку, але не проживає в приватному будинку позивача більше як протягом 6 місяців. [PERSON] проживає у фактичних шлюбних стосунках в м. Баранівка. Ці обставини встановлені з пояснень позивача, відповідачки та показань свідка, а також письмових доказів, досліджених в судовому засіданні. Такими письмовими доказами є свідоцтво права власності позивача на будинок, акт депутата про не проживання відповідачки в будинку позивача, будинкова книга. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що відповідачка більше ніж 6 місяців не проживає в будинку позивача без поважних причин, тому право користування жилим приміщенням за нею не зберігається. Позовні вимоги є підставними, підлягають задоволенню. [PERSON].СТ. 10,11,60, 212- 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивчка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розділ спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що 25.06.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі , за спільні кошти вони купили автомобіль ВАЗ 21051 ДНЗ02893СК та причеп легковий 'Краз', модель 8138-10 ДНЗ 08031 СК, які за взаємно. згодою були зареєстровані за відповідачем [PERSON] 23.09.2009р. шлюб між ними був розірваний, на теперішній час спільне майно подружжя, що складається з вище перелічених транспортних засобів не поділено. Позивачка вважає, що має право на ? частину спільного майна подружжя і тому прохає суд стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини автомобіля ВАЗ 21051 та легкового причепу, яка складає 8739 грн. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги зменшила , прохаючи суд стягнути з відповідача вартість ? частини автомобіля та причепу в розмірі 10000 грн., при цьому залишити у власності [PERSON] ці транспортні засоби, понесені судові витрати прохає не стягувати. Відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю, з оцінкою транспортних засобів проведеною у судовому засіданні разом з позивачкою погоджується. Дослідивши обставини , докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що 25.06.1994 року сторони зареєстрували між собою шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу. За час перебування в шлюбі , за спільні кошти вони купили автомобіль ВАЗ 21051 ДНЗ 02893СК та причеп легковий 'Краз', модель 8138-10 ДНЗ 08031 СК, які за взаємною згодою були зареєстровані за відповідачем [PERSON], що не оспорюється відповідачем. 23.09.2009р. шлюб між ними був розірваний. На теперішній час спільне майно подружжя, що складається з вище перелічених транспортних засобів не поділено, спір у добровільному порядку не вирішується. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи вимоги ст. 69, 70 СК України , що сторони визнали автомобіль ВАЗ 21051 та легковий причіп 'Краз' спільною сумісною власністю подружжя суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] належить кожному на праві власності по ? частині цих транспортних засобів. У судому засіданні сторони за взаємною згодою визначили загальну вартість спільного сумісного майна, яка складається з вартості автомобіля ВАЗ - 21051 - 9000 грн. легкового причепу 'Краз' 1000 грн. В зв'язку розмірами часток у спільному сумісному майні подружжя вартість часток кожного з подружжя ( по ? частини) складає 5000 грн. (10000 : 2=5000). Враховуючи те що позивачка прохає стягнути з відповідача вартість належної їй частини у спільному сумісному майні подружжя, одночасно прохаючи залишити у власності транспортні засоби [PERSON] проти чого він не заперечує суд вважає за можливе стягнути з відповідача 5000 грн. вартості її 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя належної позивачці , залишивши йому у власності автомобіль ВАЗ 21051 та легковий причеп 'Краз'. Судові витрати позивачка взяла на себе, прохає їх не стягувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вона обґрунтовує тим, що з відповідачем вказаний шлюб вони зареєстрували 16 березня 2002 року у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З листопада 2009 року сімя розпалась, і з того часу вони фактично припинили шлюбні відносини. Приводом того послугували ті обставини, що за останній час їхнього подружнього життя не склались нормальні сімейні стосунки. Вони втратили почуття взаємної поваги один до одного. Відповідач її матеріально не забезпечував та морально не підтримував, зловживав спиртними напоями. Вона прийшла до впевненого висновку про те, що їхня з відповідачем сімя розпалася остаточно, а тому бажає шлюб з ним розірвати. Неповнолітні дочки і надалі будуть проживати з нею та знаходитися на її утриманні. Спір щодо поділу сумісного майна подружжя буде розглядатися в окремому судовому провадженні. В судовому засіданні позивачка підтримала позовом про розірвання шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує, натомість не згоден зі стягненням з нього на користь позивачки судових витрат. Перевіривши матеріали справи, заслухавши відповідача, враховуючи позицію позивачки, суд вважає можливим розірвати шлюб між подружжям, з тих підстав, що шлюбні відносини фактично між ними припинено, обоє вважають, що примирення для них не можливе, на розлученні наполягають. Суд також вважає необхідним, на підставі ст. 88 ЦПК України, розподілити між сторонами судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позовної заяви, шляхом стягнення їх з відповідача на її користь. Щодо стягнення 150 гривень підтверджені відповідною квитанцією за складання позовної заяви, необхідно відмовити, оскільки такі витрати не дають підстав відносити їх до витрат повязаних з розглядом справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії. Прохав зобов'язати відповідача провести йому перерахунок та виплату належної пенсії з 01.04.2009 року, з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2008 рік. Позивач у письмовій заяві підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Фонді та отримає пенсію за віком. Частиною четвертою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення, та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески та яка, відповідно до закону, враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Підпунктами 9,10 пункту 35 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до статей 40,42 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та врегульоване питання застосування показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, та порядок проведення перерахунку пенсій з урахуванням страхового стажу та заробітку, набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року було визнано неконституційними положення пункту 35 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Отже з 22.05.2008 року норми пункту 35 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність, та відновлена дія ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. П. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 р. визначено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved