Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 01 березня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит»та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 178-03/06-МФ, за яким відповідачу надано кредитні кошти в сумі 25\~000,00 грн. строком на 18 місяців з 01 березня 2006 року до 01 вересня 2007 року, зі сплатою кредиту, процентів та неустойки у строки та на умовах передбачених договором. 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 178-03/06-МФ-П1 за яким [PERSON], як поручитель, прийняли на себе зобовязання перед позивачем за кредитним договором в повному обсязі. За цим договором відповідачі відповідають як солідарні боржники. 25 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк«Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство «Фактор» було укладено Договір про відступлення прав вимог № 1, згідно якого ТОВ «Колекторське Агентство «Фактор». Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 09 березня 2010 року сума заборгованості складає 41\~869,87 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутність з викладених в позовній заяві підстав та ухвалити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомленіналежним чином, через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним вимоги визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа розглядається за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 березня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 178-03/06-МФ, за яким відповідачу надано кредитні кошти в сумі 25\~000,00 грн. строком на 18 місяців з 01 березня 2006 року до 01 вересня 2007 року, зі сплатою кредиту, процентів та неустойки у строки та на умовах передбачених договором. 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 178-03/06-МФ-П1 за яким [PERSON], як поручитель, прийняли на себе зобовязання перед позивачем за кредитним договором в повному обсязі. За цим договором відповідачі відповідають як солідарні боржники. 25 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк«Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство «Фактор» було укладено Договір про відступлення прав вимог № 1, згідно якого ТОВ «Колекторське Агентство «Фактор». Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 09 березня 2010 року сума заборгованості складає 41\~869,87 грн., з яких 19\~059,32 грн. заборгованість по кредиту, 7\~109,35 грн. відсотки та комісійні доходи, 15\~701,20 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 538,69 грн., які складається з державного мита 418,69 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved