Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] про розподіл спільного майна, яке придбано за час спільного проживання, а саме: мебельна стінка вартістю - 1700 гривень, мяка частина (диван, два крісла і два пуфіка) вартістю - 1200 гривень, пральна машина - 500 гривень, сабвуфер з колонками - 300 гривень, дві бензопили - 2000 гривень, три ковдри вартістю - 500 гривень, зварювальний апарат - 1200 гривень, пилка (циркулярка) - 700 гривень, духовка - 300 гривень, посуд на суму - 150 гривень, постільна білизна - 200 гривень, подушки, покривала, ковдра - 900 гривень, штукатурка хати - 1000 гривень, стойки на гараж - 1000 гривень, кінь вартістю - 1200 гривень, телевізор вартістю - 1000 гривень, яке на даний час знаходиться у відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання зявилася та підтримала позовні вимоги. Пояснила суду, що вказане в позовній заяві майно, придбане ними під час спільного проживання. Просить визнати майно спільною сумісною власністю, та визначити її частку в спільно нажитому майні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому вказав та надав докази, що мебельна стінка, телевізор, кінь, пилка (циркулярка), зварювальний апарат, штукатурка хати, стойки на гараж - безпідставно зазначені в заяві як спільно нажите майно. Решта позовних вимог визнав, та просить суд розподіл решта спільного майна провести в натурі. Треті особи в судовому засіданні проти позову заперечили, вказавши, що частина з переліченого майна належить їм. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] Віталійовч протягом шести років з 2004 року по 22 січня 2010 року проживали разом і вели спільне господарство, що підтверджується довідкою №314 від 27 квітня 2010 року виданою виконкомом Заміхівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, та свідоцтвом про народження сина [PERSON] [INFO] серії І-БВ №170117 виданого 24 травня 2004 року Заміхівською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області. З договору купівлі-продажу від 24.08.2006 року, суд вбачає, що мебельна стінка належить [PERSON], , а телевізор Ііаіпіїзгсі ТУР згідно гарантійного талону №21634 також належить [PERSON] Довідка №318 від 20.11.2005 року виданою ТОВ «Відродження» [PERSON] підтверджує факт, що йому в 2005 році в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі було видано коня вартістю 2 (дві тисячі) гривень. З довідки №606 від 16.08.2010 року виданої виконкомом Заміхівської сільської ради, суд вбачає що [PERSON] проживає в с. Жабенці в будинку, власником якого є його батько [PERSON]. З наведеного вище, суд приходить до висновку, що стінка, телевізор, кінь, штукатурка хати та стойкй на гараж не можуть бути спільною сумісно власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Відповідно до ст.71 СК України жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-яому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, на майно що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя згідно ст.61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними визначено нормою ст.63 СК України. Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, з письмової угоди про поділ майна від 20.08.2010 року суд вбачає, що позивач та відповідач за взаємною згодою домовилися про вартість, розмір, та перелік майна, яке підлягає поділу між ними, без заперечень третіх осіб, а саме: -[PERSON] виділити : диван і два пуфіки; пральну машину, сабвуфер з колонками, духовка, дві подушки, одна ковдра, посуд, постільна білизна. -[PERSON] виділити: два крісла, дві бензопилки, дві ковдри, пилка церкулярка, зварювальний апарат, меблева стінка. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси сторін, їх дитини, матеріальний стан та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Outcome: approved