Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2010 року відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон), мотивуючи вимоги тим, що позивачка належить до соціальної категорії Дитина війни і відповідно до ст. 6 указаного Закону має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, але в 2006-2010 р.р. виплати не проводилися. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача проти вимог заперечив, пославшись на те, що дійсно дітям війни пенсії мають підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідно до ст. 7 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни , який передбачає механізм цих виплат, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» такі виплати також не передбачені, та відповідно до листа Міністерства юстиції України від 31.08.2007 року питання щодо такого підвищення у зазначеному порядку не урегульоване в управлінні Пенсійного фонду немає будь-яких підстав проводити такі виплати. Крім того, п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни» - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Дана доплата позивачеві виплачується у повному обсязі. Після прийняття відповідного рішення Конституційним судом України № 10-рп, яким було визнано не конституційними вищенаведені положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». 28.05.2008 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 530, якою було визначено розміри щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується «дітям війни» також у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Представник відповідача також зазначив, що виплати по Закону України „ Про соціальний захист дітей війни повинні виплачуватися із Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, а тому відповідач діяв без порушень закону. Судом встановлено, що позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що також підтверджується пенсійним посвідченням. Відповідно до ст. 71 п. 12 Про Державний бюджет на 2007 рік, дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 11 цього Закону, було зупинено. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року щодо відповідності Конституції України ( конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням статті 111 цього Закону. Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни» - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Дане підвищення у вищенаведеному розмірі позивачу виплачується щомісячно починаючи із січня 2008 року. Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, було визнано не конституційними вищенаведені положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Законом України " Про Державний бюджет на 2009 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено. Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України " Про Державний бюджет на 2009 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України Про соціальний захист дітей війни. Таким чином, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2009 р. територіальні органи Пенсійного фонду України у 2009 році повинні діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а не відповідно до постанови КМУ за №530 від 28.05.2008 р. Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає правомірними вимоги позивача в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною по невиплаті до пенсії позивача державної соціальної допомоги дітям війни. Відповідно до Ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" позивачеві в 2007 році підлягали до виплати: липень (4,06+406)х30 % = 410,06х30 %= 123,02 гривень; серпень (4,06+406 )х30 % = 410,06х30 %= 123,02 гривень; вересень (4,06+406 )х30 % = 410,06х30 %= 123,02 гривень; жовтень (4,11+411)х30 % =415,11х30 % = 124,53 гривень; листопад (4,11+411)х30 % =415,11х30 % = 124,53 гривень; грудень (4,11+411)х30 % =415,11х30 % = 124,53 гривень; всього за 2007 рік : 742,65 гривень. Згідно ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" позивачеві в 2008 році виплаті підлягали такі суми доплати до пенсії : травень 481х30 % = 144,3 гривень; червень 481х30 % = 144,3 гривень; липень 482 х30 % = 144,6 гривень; серпень 482 х30 % = 144,6 гривень; вересень 482 х30 % = 144,6 гривень; жовтень 498 х30 % = 149,4 гривень; листопад 498 х30 % = 149,4 гривень; грудень 498 х30 % = 149,4 гривень; всього за 2008 рік: 1170,60 гривень. Таким чином всього позивачці повинна бути виплачена сума допомоги за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 1913,25 гривень з урахуванням суми допомоги, яка вже була виплачена. Згідно ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» в 2009 році позивачеві підлягає нарахуванню та виплаті сума у розмірі: 498 х 30 % = 149,40 гривень щомісячно починаючи з 1.01.2009 р. На час розгляду судом позову положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є діючими. Інший нормативний акт, що врегульовував би питання щодо розміру зазначеної соціальної виплати, відсутній. В звязку з чим, при визначенні розміру належної позивачу соціальної допомоги за 2010 рік, необхідно керуватися ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно з якою розмір соціальної допомоги складає 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і складає з 01.01.2010 року - 695 гривень, з 01.04.2010 року 706 гривень. Таким чином з 01.01.2010 року по день винесення рішення суду позивачу підлягає виплаті: січень 695 х 30% = 208,50 гривень; лютий 695 х 30% = 208,50 гривень; березень 695 х 30% = 208,50 гривень: квітень 706 х 30% = 211,80 гривень; з 01.05.2010 року по 13.05.2010 року включно (706/31) х 13 х 30% = 88,82 гривень. Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідного управління Пенсійного фонду України нарахувати недоплачену щомісячну державну допомогу дитині війни у визначеній позивачкою грошовій сумі, не підлягають задоволенню, оскільки, суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що не можливо прийняти до уваги положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки, наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначено нормою Закону. Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачці, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на управління Пенсійного фонду України в Охтирському районі Сумської області, за місцем проживання позивачці. Згідно ст. 1, 3 ЦПК України суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних та юридичних осіб. Судом встановлено, що позивачкою при подачі позовної заяви було сплачено державне мито в сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн. З позовної заяви вбачається, що має місце спір немайнового характеру. Згідно Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. розмір судового збору становить 8,50 грн. Згідно постанови КМУ № 825 від 05.08.2009 р., розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів по справам позовного провадження з розгляду спору немайнового характеру становить 37 грн. Таким чином позивачкою було сплачено державне мито та витрати на ІТЗ у більшому розмірі, ніж це встановлено законом, а тому, згідно ст. 83 ЦПК України надлишково сплачена сума державного мита в розмірі 42,50 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 83 грн. підлягає поверненню позивачці. Згідно ст. ЦПК строк На підставі викладеного,

Outcome: approved