Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

В березні 2009 р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Юргенса Транс», [PERSON] про визнання договору купівлі продажу недійсним. (Найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» було змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк»). Позивач вказував на те, що 31 травня 2006 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №35МК/2006. На виконання умов кредитного договору позивач надав відповідачу строковий кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 250000 грн.. З метою забезпечення виконання відповідачем свого зобовязання по поверненню грошових коштів за договором від 31.05.2006 р. було укладено договір застави автотранспорту. За умовами договору відповідач ТОВ «Юргенса-Транс» передало в заставу Банку належний йому на праві власності автомобіль Mercedes-Benz 1838. Договір застави посвідчено 31 травня 2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, дані про заставу внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Посилаючись на те, що відповідачем неправомірно було реалізоване обтяжене майно, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автотранспортного засобу атомобіль Mercedes-Benz 1838, 1996 р.в. між ТОВ «Юргенса-Транс» і [PERSON], укладений 17 січня 2007 р. та зареєстрований в органах ДАІ УМВС України в Миколаївській області. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримала позов Банку, просила про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.12.2009 р. заперечував проти позову, вказував на те, що він на законних підставах як добросовісний покупець придбав транспортний засіб. В судове засідання 23.09.2010 р. він не зявився. Відповідачі [PERSON], представник ТОВ «Юргенса-Транс» в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] на підставі заяви на отримання кредиту від 22.05.2006 р. 31 травня 2006 р. укладено кредитний договір №35МК/20061. Згідно умов цього договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу [PERSON] строковий кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 250000 грн., який в подальшому на підставі заяви про збільшення кредитного ліміту, було збільшено на 250000 грн. та згідно Договору про внесення змін до кредитного договору від 24.01.2007 р. зменшено до 378\~000 грн. З метою забезпечення виконання свого зобовязання по поверненню грошових коштів за договором 31.05.2006 р. відповідачем ТОВ «Юргенса-Транс», директором якого є [PERSON], укладено в нотаріальному порядку договір застави автотранспорту. За умовами договору відповідач ТОВ «Юргенса-Транс» передало в заставу Банку належний йому на праві власності автотранспортний засіб - атомобіль Mercedes-Benz 1838, 1996 р.в.. Договір застави посвідчено 31 травня 2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. Відомості щодо цього предмета застави були внесені 18 липня 2006 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 34758821. Відповідно до п. 17.7 цього договору застави заставодавець не має права продавати, дарувати або іншим чином розпоряджатись предметом застави за власним розсудом без попередньої письмової згоди на це заставодержателя до повного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.. З матеріалів справи вбачається, що зобовязання за вказаним кредитним договором [PERSON], ТОВ «Юргенса-Транс» не виконали, в звязку з чим рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10.04.2008 р. з [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Юргенса-Транс», [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 379615 грн. 04 коп. заборгованості та судові витрати. На теперішній час рішення знаходиться на виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби. Між тим 17 січня 2007 р. ТОВ «Юргенса Транс» на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого ММРЕВ ВДАІ УМВС в Миколаївській області продало зазначений транспортний засіб [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Оскільки угода купівлі-продажу транспортного засобу суперечить умовам договору застави, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.1 ст.215 ЦК України її слід визнати недійсною. Що стосується посилань відповідача на те, що він є добросовісним покупцем за договором, то суд вважає їх необгрунтованими. Статтею 10 Закону України від 18 листопада 2003 року №1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України лише за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, дані про заставу рухомого майна у вигляді спірного транспортного засобу, які ТОВ «Юргенса-Транс» відчужило [PERSON] були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 18 липня 2006 р. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами судові витрати.

Outcome: approved