overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Сторони одружені з 22.12.1995р., шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 2134. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з 2009р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. При оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС просить залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове не з»явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлений, в матеріалах справи є розписка про отримання судового повістки, заперечень на позов не надав. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з 2009р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши в заяві, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі з 21.08.1998 року. 18.03.2005 року шлюб був розірваний рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя. 23.12.2002 року у них народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач, про що є запис в свідоцтві про народження дитини. Дочка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, проте відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову і до повноліття дитини у зв'язку з тим, що останній ухиляється від надання матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся, своїх заперечень на позов не представив, у зв»язку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи - копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця проживання позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідач на користь інших осіб аліменти не виплачує, його стан здоров'я і матеріальне положення дозволяє проводити оплату аліментів на користь позивачки на утримання дитини. При визначенні відповідно до ст.182 СК України розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, суд виходитиме з того, що цей розмір не перевищуватиме 50% заробітної плати, що підлягає до виплати працівникові, і буде більше, ніж неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

КП "Теплотранссервіс" РМР звернулось до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 4066 грн. 98 коп. В своїй позовній заяві КП «Теплотранссервіс» РМР зазначає, що позивачем здійснюється відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення за адресою: м. Рівне, п-т Миру[ADDRESS], квартиронаймачем (власником) якого є відповідач (особовий рахунок і номер договору 053966). Однак, внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 01.05.2010 року перед позивачем утворилась заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 4066 грн. 98 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану та понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається зі змісту ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач в порушення вимог ст. 68 ЖК України, своєчасно не вносить плату за використану теплову енергію, яку зобов'язаний вносити своєчасно, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем за використану теплову енергію в сумі 4066 грн. 98 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Отже, витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 51 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2301 га, що знаходиться за адресою с. Березна, вул. Гагаріна, 23 Хмільницького району Вінницької області, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 10 травня 2010 року, посилаючись на те, що між ним та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж даної земельної ділянки, в зв'язку з чим був укладений письмовий договір, згідно якого позивач передав узгоджену суму грошей( 1 500 гривень) відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав йому в день його підписання державний акт на земельну ділянку, тобто виконав умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення доступу до земельної ділянки. Однак, незважаючи на взяті на себе зобовязання [PERSON] ухилився від підписання договору у нотаріальній формі, чим порушив п. п. 4.3. п.4 договору купівлі-продажу, згідно якого відповідач зобов'язувався здійснити підписання договору в нотаріальній формі в термін до 10 червня 2010 року. Представник відповідача [PERSON] позов визнала повністю та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки показами позивача, представника відповідача та матеріалами справи доведено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але відповідач своєчасно для нотаріального посвідчення договору не з'явився та договір нотаріально це посвідчений, позивач дійсно виконав всі обовязки покупця, які він взяв на себе при укладені договору купівлі-продажу, який він уклав з відповідачем 10 травня 2010 року. При таких обставинах суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2301 га, що знаходиться за адресою с. Березна, вул. Гагаріна, 23 Хмільницького району Вінницької області, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 10 травня 2010 року - дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 9930 грн. заборгованості по позиці з урахуванням суми основного боргу, відсотків за користування коштами, відсотків річних та індексу інфляції, моральної шкоди, посилаючись на те, що 26 вересня 2009 року відповідач взяв у нього в борг кошти в сумі 5100 грн. та відповідно до розписки від 26 вересня 2009 року, зобовязався їх повернути в строк до 12 жовтня 2009 року. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання до теперішнього часу, неодноразові намагання зв'язатися з відповідачем для обговорення умов щодо погашення заборгованості були безрезультатними, оскільки він уникав зустрічей із позивачем і не відповідав на телефонні дзвінки. А тому, окрім відшкодування збитків, позивач вважає, що відповідач своїми діями завдав йому суттєвої моральної шкоди, оскільки тривалий час не повертає боргу і це змушує його морально страждати. Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являвся, заперечень проти задоволення вказаного позову не надіслав, про час і день слухання справи був повідомлений належним чином Суд, заслухавши покази представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розгляд справи провести у відсутність відповідача і винести заочне рішення, оскільки показами представника позивача та розпискою, даною відповідачем [PERSON] 26 вересня 2009 року доведено, що він взяв у борг у позивача 5100 гривень, які зобов'язувався повернути до 12 жовтня 2009 року але так і не повернув. Таким чином доведено, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської обл. від 09.03.2010р. затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], за умовами якої відповідач визнала розмір боргу 16 004 грн. перед позивачем, в погашення якого передала йому 1/6 частку житлового будинку №11 по вул. Тавричеська ( як зазначено в ухвалі) с. Малокаховка Каховського району Херсонської обл. 27.08.2010р. позивач у справі [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій через відмову реєстратора в реєстрації права власності на нерухоме майно просить ухвалити додаткове рішення, оскільки вирішивши питання про право в ухвалі не конкретизовано майно, яке підлягає передачі, а також вказана назва вулиці, яка була перейменована у 2004 році. Згідно рішення реєстратора про відмову однією з підстав такої відмови вказано і невизначеність дати підписання мирової угоди. Сторони на виклик суду не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка сторін відповідно до ч.З ст.220 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали цивільної справи та доданих до заяви від 27.08.2010р. матеріалів, суд вважає, що вимога підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 220 ч.І п.2 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може-за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо вирішивши питання про право, суд не зазначив точно майно, яке підлягає передачі. В ухвалі суду від 09.03.2010р. зазначена назва обєкта нерухомості, адреса розташування, однак не конкретизована загальна та житлова площа будинку, що перешкоджає в реєстрації права власності Каховським БТІ. Суду до затвердження мирової угоди надавалось свідоцтво від 02.03.2005р. про право на спадщину за законом на імя [PERSON], у якому визначені загальна та житлова площа успадкованого будинку. Таким чином, заява в частині винесення додаткового рішення стосовно зазначення загальної та житлової площі будинку підлягає задоволенню. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України). В жодному з доказів, поданих суду до затвердження мирової угоди, не зазначена вулиця місця розташування обєкта як «Таврійська», рішення органу місцевого самоврядування про перейменування вулиці, копія технічного паспорта на садибний будинок надані лише як додаток до заяви від 27.08.2010р. Не визначення в тексті мирової угоди дати її підписання сторонами не є підставою для відмови в реєстрації прав власності на нерухоме майно. У даному випадку право встановлювальним документом є саме ухвала суду, якою затверджено мирову угоду, а не адресована суду письмова заява сторін про досягнення цієї угоди. Зазначене не є також підставою для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач 26 серпня 2010 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В заяві зазначила, що з 2005 р. проживала з відповідачем однією сімєю як чоловік та жінка, а в 2007 р. зареєстрували шлюб, який, 12.03.2009 р. розірвано в судовому порядку. Під час спільного життя народилася дитина: син [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Відповідач проживаючи окремо від сімї, добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, вказавши, що він є батьком дитини і зможе виплачувати в якості аліментів гроші в сумі 250 грн., а не 500 грн., оскільки не працює, а існує за рахунок мінливих та нетривалих заробітків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 2005 року проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, а в 2007 році уклали шлюб, який, 12 березня 2009 року, розірвали в судовому порядку. Встановлено, що під час спільного життя, 23 квітня 2006 року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач по справі. Зясовано, що відповідач проживає від сімї окремо, за трудовим договором не працює, але щомісяця має непостійний заробіток від 800 до 1000 грн., однак добровільно не надає допомоги позивачу на утримання дитини. За правилами ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких умов, з урахуванням обставин викладених в ст. 182 СК України, а саме матеріального становища відповідача, який не працює, інших утриманьців не має, аліментів нікому не платить, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень. В силу ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 26 серпня 2010 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

16 серпня 2010 року Головне державне управління охорони, Використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства в сумі 15грн. 30коп. Позивач в своїх вимогах посилається на те, що 31 березня 2009року інспектором Миколаївдержрибохорони був затриманий [PERSON] який 31.03.2009року о 10год.00хв. на р. Південний Буг біля с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області незаконно на платній ділянці, з саморобного човна поплавковою вудкою, без документів(риболовного квитка, дозволу) виловив рибу карась в кількості 3шт. чим заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 15грн.30коп. про що було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.85КУпАП. 10 квітня 2009року Головним державним управлінням охорони, Використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області за результатами розгляду винесено постанову №664 згідно якої [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч.З ст.85 КУпАП та призначено стягнути правопорушника штрафу у розмірі 34грн., та 15грн.30коп. шкоди. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з [PERSON] 15грн.30коп. в рахунок відшкодування завданої ним рибним запасам України шкоди Відповідач в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. З матеріалів справи видно, 31.03.2009року о 10год.00хв. на р.Південний Буг біля с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської , області незаконно на платній ділянці, з саморобного човна поплавковою вудкою, без документів(риболовного квитка, дозволу) виловив рибу карась в кількості 3шт. чим заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 15грн.30коп., що підтверджується протоколом №004757/664 від 31.03.2009року. 10 квітня 2009року Головним державним управлінням охорони, Використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області за результатами розгляду винесено постанову №664 згідно якої [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП та призначено стягнути правопорушника штрафу у розмірі 34грн., та 15грн.30коп. шкоди, що підтверджується вищевказаною постановою. Відповідно до такс для обчислення розміру відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконного добування або знищення громадянами цінних видів риб, водних безхребетних, водних рослин у рибогосподарських водних об'єктах України, затверджених постановою КМУ №32 від 19.01.1998року неправомірними діями [PERSON] заподіяно рибним запасам України шкоду в розмірі 15грн.30коп. Добровільно відповідачем збитки станом на день подання позовної заяви не відшкодовано. З наведеного видно, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 1166 ЦК України, ст.ст. З, 4 , 5 ЗУ «Про тваринний світ», ст.ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

22 липня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві зазначила, що з 26 серпня 2009 р. знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час подружнього життя у них народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Зазначила, що відповідач, проживаючи від них окремо, добровільно не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 25 відсотків від всіх видів заробітку щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, про що надав письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2009 року. Від вказаного шлюбу, 17 вересня 2009 року у сторін народилася дочка [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від сімї, працює, але добровільно не надає допомоги позивачу на утримання дитини, яка проживає і знаходиться на утриманні позивача. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України аліменти визначаються не у відсотках, а у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину і визначається судом. Тому позов підлягає частковому задоволенню, а аліменти підлягають стягненню не у відсотках, а у частці від доходу (заробітку) відповідача. За такого, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню дитини, не надає допомоги позивачу на утримання їх дитини, а тому з нього слід стягувати за рішенням суду аліменти в розмірі ? частки від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, щомісяця. В силу ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 22 липня 2010 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, аліменти підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

29 липня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 27 грудня 2003 року, мотивуючи тим, що мають різні характери з відповідачем з приводу чого часто відбуваються сварки. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд її позов задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності до вимог ст..169ч.4,224 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного порядку розгляду справи, так як позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2003 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрували в Себинській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області. Від вказаного шлюбу, 08 травня 2004 р. У сторін народився син - [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що не знаходить спільної мови з відповідачем з питань ведення господарства, з приводу чого між ними відбуваються сварки. Судом встановлено, що сторони з 2006 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюбні стосунки з вказаного часу між ними припинені. Відповідач створив нову сімю. За таких обставин, ураховуючи, що позивач категорично заперечує щодо надання їм примирення, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так це буде суперечити інтересам цих осіб. Тому позов слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved