Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

Відкрите Акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON]» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21.12.2007 року між ним (позивачем) та відповідачем було укладено кредитний договір №2102-135/07, згідно якого йому було надано кредит у розмірі 16\~800 грн. Позивач належним чином виконав свої обовязки за вказаним кредитним договором. Відповідач [PERSON] істотно порушує умови договору, не сплачує зоборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умовам кредитного договору, в звязку з чим станом на 21.05.2010 року загальна заборгованість у відповідача перед позивачем становить 22941,01 грн. і складається з: кредитної заборгованості 14384,89 грн., вісотки 6315,99 грн., плата за пропуск платежів 2240,12 грн. Просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість на загальну суму 22941,01 грн. та витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 229,41 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про слухання справ у його відсутності. Крім того, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Справа слухалась у відсутність відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача , повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності представника відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 21.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №2102-135/07, згідно якого йому було надано кредит у розмірі 16\~800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних (а.с. 6). Розділом 2 кредитного договору передбачено порядок надання та умови повернення кредиту, нарахування та сплата відсотків, згідно п.2.4.1 позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівкових перерахувань, у сумі меншій суми чергового погашення відповідної частини кредитку, процентів, встановлених у графіку. Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору відповідач зобовязувався щомісячно повертати частини кредитних коштів, сплачувати проценти за користуванням кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати штраф та пеню. Згідно п. 3.2.5 кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2102-135/07 станом на 21.05.2010 року загальна заборгованість у відповідача перед позивачем становить 22941,01 грн. і складається з: кредитної заборгованості 14384,89 грн., відсотків 6315,99 грн., плати за пропуск платежів 2240,12 грн. (а.с. 5) Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив, виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Оскільки цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору укладеного саме між позивачем та відповідачем суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобовязань повинен нести в повному обємі відповідач. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконав свої зобовязання в частині погашення основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом, суд вважає що вказаний вище борг підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обємі. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у звязку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved