Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Сьома Київська Державна нотаріальна контора, про встановлення часток в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.10.1995року[ADDRESS], яка розташована по вул. Караваєва, 1-а, у м. Дніпропетровську, належить [PERSON] та [PERSON] - тобто Позивачу по даній справі, на прав: спільної сумісної власності. 01 травня 2008році [PERSON], мати Позивача, померла і після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину квартири №60, яка розташована по вул. Караваєва, 1-а у м. Дніпропетровську. Позивач, як донька [PERSON], спадкоємиця першої черги за законом звернулася до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, на що 25 лютого 2010року отримала відмову, в якій було зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 жовтня 1996 року, не можливо визначити якою часткою володіла померла. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити по мотивам, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, - [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заперечення проти задоволення позову. Представник третьої особи - Сьомої Київської Державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву, в який зазначили про неможливість надіслання представника до судового засідання. Представник третьої особи КП « Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщались належним чином, про причини неявки суду не повідомили, письмових заяв від них не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовну вимоги підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що Позивачеві та її матері, [PERSON], на праві власності належить квартира № 60 до вул Караваєва, 1-а, у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24 жовтня 1995р. за № 794 ( а.с. 8) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21507442 від 10 січня 2009р. ( а.с. 9). 01 травня 2008р. [PERSON], мати Позивача по даній справі, померла, про що відділом реєстрації смертей міського управління юстиції Дніпропетровської області було видане свідоцтво про смерть та зроблено відповідний актовий запис за № 3595. (а.с. 10). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на належну їй частину квартири № 60, яка розташована по вул. Караваєва, 1-а у м. Дніпропетровську. Позивач, як спадкоємиця першої черги за законом звернулася до Сьомої Київської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, на що 25 лютого 2010 року за № 540/02-3 і, отримала відмову, в якій було зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 жовтня 1995року, не можливо визначити якою часткою володіла померла (а.с. 11). Згідно приписів ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого або майнового права та інтересу Згідно приписів ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При розгляді даної цивільної справи по суті, судом не було встановлено наявності ані домовленістю між позивачем та [PERSON] М„ ані фактів існування нормативних актів, рішень органів судової влади щодо зміг часток вказаних співвласників у праві спільної сумісної власності. Отже [PERSON], на день її смерті мала б належати тільки 1/2 частка спільної сумісної власності, на яку вона за законом мала право та могла заповідати. Виходячи з викладеного, у разі виділу частки із майна, що було у спільній сумісній власності, частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і мають становити 1/2 частку кожного співвласника. За вказаних обставин суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме: визнати частки в праві сумісної власності [PERSON](що померла 01.05.2008р.) та [PERSON], 10.02.1939р.н. на квартиру № 60, яка розташована по вул. Караваєва-1 у м. Дніпропетровську по Уг частині за кожною. На підставі викладеного,

Outcome: approved