Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

В серпні 2005 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 03.01.2002 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати право власності на ? частину зазначеної квартири за [PERSON] та на ? частину за [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали на те, що 03.01.2002 року між ними та відповідачкою була укладена угода купівлі-продажу квартири в простій письмовій формі з розстрочкою платежу. Після укладення договору квартира знаходилася у користуванні позивачів. 03.08.2004 року між позивачами та відповідачкою було здійснено остаточний розрахунок за спірну квартиру, про що була складена розписка. Крім того, відповідачка 30.07.2007 року видала дві довіреності, якими уповноважила [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися, продати за ціну та на умовах на свій розсуд по ? частині спірної квартири, проте оформити квартиру було неможливо, так як відповідачка з невідомих причин скасувала видані нею довіреності. Таким чином, позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. В жовтні 2005 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати договір купівлі-продажу квартири у розстрочку від 03.01.2002 року неукладеним і зобовязати [PERSON] та [PERSON] прийняти суму грошей в розмірі еквівалентом 10\~100 доларів США, спонукати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням квартирою № 6 в будинку № 75-Б по пр. Пушкіна в м. Дніпропетровську шляхом звільнення квартири від речей, які використовувалися ними для господарської діяльності, оплатити всі комунальні платежі за період оренди квартири, оплатити рахунки за телефон згідно договору оренди телефону з Укртелекомом, приведення квартири в належні санітарні умови. 13.10.2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з ТОВ „Електа суми заборгованості за договором оренди. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2010 року справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири і визнання права власності на квартиру і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю „Електа про розірвання договорів купівлі-продажу і найму квартири та виселення та справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю „Електа про стягнення заборгованості за договором оренди, обєднано в одне провадження. В судовому засіданні позивачі за первісним позовом підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. В задоволенні позовних вимогах [PERSON] просили відмовити, посилаючись на те, що договір оренди був укладений формально, для того, щоб можливо було укласти договір з „Укртелекомом, так як вони займали квартиру відповідачки для своєї господарської діяльності. Відповідачка до них ніяких вимог щодо орендної плати не предявляла і в договорі оренди такі вимоги не ставила. Вони фактично в 2002 році купили у відповідачки квартиру № 6 будинку № 75-Б на пр. Пушкіна в м. Дніпропетровську, за неї вони повністю сплатили обумовлену суму, а тому вважають що нічого відповідачці не винні. Представник позивачів за первісним позовом в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказав на те, що за домовленістю сторін позивачами за первісним позовом була здійснена доплата відповідачці в сумі 4\~000 доларів США, а також надана сума в розмірі 220 грн. за оформлення останньою відповідних документів в бюро технічної інвентаризації. Таким чином, сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, позивачами виконані всі вимоги та обовязки по договору і вони фактично є власниками квартири [ADDRESS]. Намагаючись вирішити спірні питання позивачі неодноразово зверталися до відповідачки, але вона вимагає звільнити квартиру. В задоволенні позовних вимогах [PERSON] просив відмовити. Відповідачка за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що вона дійсно укладала домашню угоду щодо купівлі-продажу частини квартири [ADDRESS], з умовою, що вона за отримані від позивачів кошти зможе собі придбати квартиру, але позивачі довго виплачували їй обумовлені кошти, за цей період ціни на квартири значно підвищилися, а тому вона не змогла знайти собі житло і запропонувала позивачам сплачені ними кошти зарахувати в рахунок орендної плати, як було зазначено у вказаній угоді. 4\~000 доларів США вона прийняла від позивачів в якості орендної плати за квартиру, це не була доплата за договором купівлі-продажу. [PERSON] неодноразово змінювала та уточнювала свої вимоги, остаточно просила суд розірвати договір найму квартири [ADDRESS], укладений 03.01.2002 року між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі у розмірі 10\~100 доларів США, що станом на 31.05.2010 року в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ складає 80\~047 грн. 55 коп., розірвати договір найму квартири [ADDRESS], укладений 01.03.2002 року між ТОВ „Електа та [PERSON], виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вказаної квартири без надання їм іншого житла. Представник відповідачки за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] була укладена домашня угода купівлі-продажу квартири, за якою відповідачі зобовязалися у строк до квітня 2004 року виплатити [PERSON] 10\~500 доларів США. Але до квітня 2004 року вказана сума сплачена не була. За період з січня 2002 року по серпень 2004 року ціни на житло зросли в декілька разів і вона не мала змоги купити на запропоновані гроші собі інше житло, тому скористалася правом відмови від продажу згідно умови домашнього договору від 03.01.2002 року, яке передбачено п. 2.1 Договору. Прийняти гроші від [PERSON] вони відмовилися. З 03.01.2002 року по серпень 2005 року відповідачі не сплачували за комунальні послуги. Крім цього між [PERSON] та ТОВ „Електа 01.03.2002 року, засновниками якої є відповідачі, був укладений договір оренди спірної квартири. Наймачі використовують житло не за призначенням, що підтверджується Актами, там знаходяться склади для оптової торгівлі, а тому [PERSON] неодноразово зверталася до них про звільнення вказаного приміщення. Третя особа за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним та обєднаним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічних та обєднаних позовних вимогах просив відмовити. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісних позовних вимог необхідно відмовити, а позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03.01.2002 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі продажу квартири в розстрочку в простій письмовій формі, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зобовязалися починаючи з квітня 2002 року по вересень 2002 року виплачувати [PERSON] на протязі шести місяців суму еквівалентну 200 доларів США щомісячно, в загальному розмірі 1\~200 доларів США, а з жовтня 2002 року на протязі вісімнадцяти місяців, виплачувати щомісячно суму еквівалентну 500 доларів США, загальна сума оплати становить 10\~500 доларів США, оплату здійснити до квітня 2004 року (а.с. 8 т. 1). [PERSON] 30.07.2004 року були видані дві довіреності, якими вона уповноважила [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися, продати за ціну та на умовах на свій розсуд по ? частині спірної квартири (а.с. 11, 15 т. 1). 22.07.2005 року зазначені довіреності [PERSON] були відмінені, що підтверджується листами Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська від 22.07.2005 року (а.с. 14, 17 т. 1). [PERSON] п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними - вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнати право власності на ? частину зазначеної квартири за [PERSON] та на ? частину за [PERSON], не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з тексту самого договору, це є лише попереднім договором, який забезпечував виконання зобовязання в подальшому сторонами, а не договором купівлі-продажу. [PERSON] відмовилася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Крім того договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню та момент його вчинення повязується з державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав та обовязків для сторін. Як встановлено в судовому засіданні 01.03.2002 року між [PERSON] та ТОВ „Електа було укладено Договір № 1, за яким [PERSON] передає, а ТОВ „Електа приймає в майновий найм, платне користування житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 67 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 815 ЦК України - наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. У відповідності до ч. 4 ст. 825 ЦК України - якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла. Як вбачається з Акту КП ЖРЕП Красногвардійського района м. Дніпропетровська від 20.10.2008 року, при обстеженні квартир в будинку № 75-Б по пр. Пушкіна в м. Дніпропетровську, в квартира № 6 зазначеного будинку знаходиться офіс фірми „Електа (а.с. 35 т. 3). [PERSON] обстеження квартир № 6 будинку № 75-Б по пр. Пушкіна в м. Дніпропетровську від 18.02.2009 року, зазначена квартира знаходиться в незадовільному стані, квартира фірмою „Електа використовується не за призначенням (а.с. 36 т. 3). [PERSON] на адресу ТОВ „Електа 27.08.2009 року було надіслано попередження про припинення використання її квартири не за призначенням, а саме в виробничих цілях (а.с. 37 т. 3). Відповідно до п. п. 3.1, 3.3 Договору найму № 1 від 01.03.2002 року вартість послуг по Договору встановлюється сумою рахунків, виставлених Орендатору за весь період дії Договору, платежі проводяться щомісячно на протязі трьох банківських днів на підставі виставленого рахунку (а.с. 32-33). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТОВ „Електа використовують квартиру [ADDRESS] не за призначенням, не забезпечують збереження житла та не підтримують його в належному стані. Крім того ТОВ „Електа не виконують свої зобовязання за Договором найму щодо сплати послуг за виставленими [PERSON] рахунками, що підтверджується в судовому засіданні поясненнями сторін. А тому суд вважає за можливе розірвати договір найму квартири [ADDRESS], укладений 01 березня 2002 року між [PERSON] та ТОВ «Електа». Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо розірвання договору найму квартири з [PERSON] та [PERSON] та виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вказаної квартири без надання їм іншого житла, то вони є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] укладала попередній договір купівлі-продажу спірної квартири, а не договір найму. Договір найму був укладений 01.03.2002 року з ТОВ „Електа, директором якого є [PERSON], вимог щодо виселення ТОВ „Електа зі спірної квартири [PERSON] суду не предявляла. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на адресу ТОВ „Електа було надіслано Рахунок № 1 про орендну плату в сумі 95\~865 грн. за 83 місяці лише 01.02.2009 року та надіслано Рахунок № 2 від 02.09.2009 року про орендну плату в сумі 108\~000 грн. за 90 місяців (а.с. 30, 31). Оскільки згідно умов договіру найму вбачається, що оплата здійснюється на підставі виставленого рахунку, суд вважає, що заборгованість по орендній платі повинна нараховуватися лише з моменту виставлення рахунку, а саме з 01.02.2009 року. Таким чином, з 01.02.2009 року до 02.09.2009 року ТОВ „Електа належало до сплати 8\~085 грн. за 7 місяців оренди, а з 02.09.2009 року до 15.09.2010 року (до моменту винесення рішення) 15\~000 грн. за 12 місяців та 15 днів, а всього за 19 місяців та 15 днів 23\~085 грн. ТОВ „Електа не виконують належним чином свої зобовязання за Договором найму щодо сплати послуг за виставленими [PERSON] рахунками, що підтверджується в судовому засіданні поясненнями сторін. А тому, суд приходить до висновку, що необхідно з ТОВ „Електа стягнути на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі у розмірі 23\~085 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ТОВ „Електа на користь [PERSON] судовий збір в сумі 230 грн. 85 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 350 грн. 85 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial