overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання. Свій позов мотивувала тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 01.05.2001 року по 23.02.2008 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час вона перебуває по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і на її утримання отримує допомогу, що призначена державою, інших доходів вона не має. Вказаних коштів їй не вистачає на утримання дитини у зв»язку із значним подорожчанням на дитячі товари першої необхідності. Позивачка прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на особисте утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до 31.01.2011 року, щомісячно в розмірі ? частини від його доходу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити Відповідач [PERSON], будучи повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84 та ст.86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах тривалий час, а саме з 01.05.2001 року по 23.02.2008 рік, що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.06.2010 року. Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. В даний час позивачка перебуває по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку, отримує державну допомогу, якої їй не вистачає на утримання та забезпечення дитини. Інших доходів у позивачки немає. Відповідач проживає окремо, ніякої матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини не надає, чим ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для задоволення позову [PERSON] та стягненню із [PERSON] на її утримання аліментів до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. У позові вказали, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2005 року належить домоволодіння, яке розташоване по вул..Кононівська,90 в м.Лубнах Полтавської області. На території вказаного домоволодіння вони самочинно, без належного дозволу побудували: - Навіс «Ж»; - Гараж «Е». Вартість вказаних будівель складає відповідно 17621 гривня та 27465 гривень. Позивачі стверджують, що заперечень щодо даних будівель немає, тому прохають суд визнати за ними право власності на ці самочинно збудовані будівлі. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] вимоги своєї позовної заяви підтримали, прохають їх задовольнити. Третя особа [PERSON] щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача - виконавчого комітету Лубенської міської ради та представники третіх осіб КП «Лубенське МБТІ» та Управління містобудування та архітектури м.Лубни в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно, направили до суду письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Заперечень щодо позову [PERSON] та [PERSON] не мають. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності відповідача та представників третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивачів, третьої особи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2005 року належить домоволодіння, яке розташоване по вул..Кононівська,90 в м.Лубнах Полтавської області по ? частині кожному, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Для поліпшення побутових умов позивачі за свої кошти самочинно на території вказаного домоволодіння побудували навіс «Ж» та гараж «В», що підтверджується відповідною довідкою МБТІ. Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради була складена справа по оформленню права власності на вищевказані будівлі, згідно якої підтверджено факт наявності самочинно збудованих будівель за адресою м. Лубни вул.Кононівська,90 Полтавської області. Згідно висновку начальника управління містобудування та архітектури, гараж побудований з незначними порушеннями норм та правил забудови, викопіровка погоджена з відповідними службами міста в установленому порядку без додаткових пропозицій та доповнень. Враховуючи вищевикладене, відсутність спору, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню. Оплату судових витрат взяли на себе позивачі і не прохають їх стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

17 серпня 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Веселівської територіальної сільської громади Межівського району в особі Веселівської сільської ради про продовження строку на прийняття спадщини та встановлення терміну для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позову остання зазначила, що 15 січня 2002 року в с. Веселе Межівського району Дніпропетровської області помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в с. Дубово та будинок, що знаходиться в с. Веселе Межівського району Дніпропетровської області. Відповідно до закону вказане майно він може успадкувати, але у звязку з тим, що на час смерті батька та після цього не мав достатніх коштів на нотаріальне оформлення спадщини та у звязку з тим, що проживає не за місцем розташування вказаного майна, то пропустив встановлений законом для цього строк. Позивач просить суд продовжити йому строк на прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька та встановити достатній термін для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав повністю. Представник відповідача Веселівської сільської ради проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обємі, як обгрунтовані на законі та документально підтверджені. [PERSON] помер 15 січня 2002 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть. Після смерті останнього залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки та житлового будинку. Позивач являється рідним сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, тому він являється спадкоємцем першої черги за законом на майно [PERSON] Інші спадкоємці на майно протягом встановленого законом строку не подали заяви про прийняття спадщини, тому вважаються такими, що не прийняли її. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини через відсутність коштів та віддаленість свого місця проживання. На підставі ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Бурштинське КП „Житловик звернулося до суду з позовом і просить стягнути в його користь з відповідачів в солідарному порядку 1253 грн. 81 коп. боргу за комунальні послуги. В позовній заяві зазначено, що відповідачі проживають в [INFO] і згідно договору „Про надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення, укладеного між КП „Житловик та відповідачкою [PERSON] від 08.04.2010 року, вони користуються комунальними послугами, які їм надає КП „Житловик, а саме: централізоване холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, центральне опалення, обслуговування. Відповідачі при цьому зобовязані своєчасно здійснювати оплату за користування послугами. Проте, за комунальні послуги відповідачі своєчасно не розраховувались і за період з 01.08.2008 року по 01.06.2010 року допустили заборгованість на загальну суму 1253 грн. 81 коп., в тому числі 877 грн. 36 коп. за опалення, 100 грн. 30 коп. - квартплата, 62 грн. 69 коп. за холодну воду, 163 грн. за гарячу воду та 150 грн. 46 коп. за водовідведення. На попередження про необхідність сплати боргу в добровільному порядку відповідачі не реагують. Представник позивача подав суду письмову заяву про те, що позов КП «Житловик» підтримує повністю, справу просив розглянути без участі представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилася вдруге, хоч вчасно і належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що відповідачі проживають в [INFO] і згідно договору „Про надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення, укладеного між КП „Житловик та відповідачкою [PERSON] від 08.04.2010 року, вони користуються комунальними послугами, які їм надає КП „Житловик, а саме: централізоване холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, центральне опалення, обслуговування. Відповідачі при цьому зобовязані своєчасно здійснювати оплату за користування послугами. Проте, за комунальні послуги вони своєчасно не розраховувались і згідно розрахунку бухгалтерії КП „Житловик за період з 01.08.2008 року по 01.06.2010 року допустили заборгованість на загальну суму 1253 грн. 81 коп., в тому числі 877 грн. 36 коп. за опалення, 100 грн. 30 коп. - квартплата, 62 грн. 69 коп. за холодну воду, 163 грн. за гарячу воду та 150 грн. 46 коп. за водовідведення. На попередження про необхідність сплати боргу в добровільному порядку відповідачі не реагують. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, яку згідно ст. 64 цього кодексу несуть солідарно з наймачем і повнолітні члени сімї, які проживають разс/м з ним. За наведених вище в рішенні обставин і доказів суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2008 року, він являється власником житлового будинку в с. Хижинці вул. Шевченка, буд. 11. Після отримання даного будинку у власність в порядку спадкування, позивач прописав там свого брата - відповідача по справі, але він в будинку не проживав. На даний час постало питання продати будинок і відповідач не проти цього, але на вимогу позивача знятися з реєстрації відповідач добровільно відмовляються. На даний час позивач не бажає, що б відповідач проживав у належному йому будинку. Більше того, наявність реєстрації працездатної особи у його будинку позбавляє позивача можливості продати даний будинок. За викладених обставин відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, відповідач повідомлений належним чином в судове засідання не зявився. Представник третьої особи щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого права, або інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища яке існувало до порушення права, примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку внаслідок відсутності даної особи в будинку понад шість місяців. З акту комісії Хижинської сільської ради від 17.03.2010 року вбачається, що відповідач [PERSON] С І. в будинку по вул. Шевченка, 11 не проживає більше шести місяців і його речей в будинку немає, але він в ньому зареєстрований. Це також підтверджується і довідкою сільської ради №101 про те, що відповідач не проживає в даному будинку більше пяти років. Згідно заяви відповідача від 30.09.2008., останній не заперечує проти продажу ^будинку позивачем. Належність будинку позивачу на праві власності стверджується витягом про реєстрацію права власності та свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане Лисянською державною нотаріальною конторою 05.09.2008 року. За таких обставин, позивач як власник житлового будинку обґрунтовано звернувся до суду з позовом, оскільки наявність реєстрації місця проживання відповідача вданому будинку, порушує право власності позивача щодо володіння та розпорядження належним йому майном. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 01.10.1983р., вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, про що РАЦС м. Херсона було зроблено актовий запис за №665. Від шлюбу вони мають дитину, якає повнолітньою. З вересня 2009р. шлюбні відносини між сторонами по справі було припинено, оскільки в них різні характери, що призвело до втрати почуття любові одне до одного. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить їхнім інтересам. Їх шлюб носить формальний характер. Спору про майно немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований міським відділом РАЦС м. Херсона, актовий запис №665, залишивши їй його прізвище. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія І-КГ №399302, виданим міським відділом РАЦС м. Херсона, актовий запис за №665. З пояснень сторін вбачається, що між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо з вересня 2009р., тому шлюб між ними носить формальний характер, примирення між ними неможливе, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно до договору № 144000 від 29.03.2008 року [PERSON] стала абонентом Херсонської філії ВАТ «Укртелеком», остання надавала відповідачу телекомунікаційні послуги за телефонним № 465911. За період з 01.08.2009 року по 30.04.2010 року відповідач має заборгованість по сплаті за надані послуги в розмірі 659,91 грн. Через порушення відповідачем виконання свого грошового зобов'язання станом на 09.06.2010 року позивачем на дану суму заборгованості нараховані інфляційні збитки, які складають 46,49 грн., а також 3 % річних, які складають 09,79 грн. В зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить телеграма, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору № 144000 від 29.03.2008 року [PERSON] стала абонентом Херсонської філії ВАТ «Укртелеком», остання надавала відповідачу телекомунікаційні послуга за телефонним № 465911. На підставі ст.33 Закону України «Про телекомунікації» та п.32,108 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720, споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі, своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. У відповідності до ст. 903 ЦК України, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені законом. Згідно ст.625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Однак, згідно наданого розрахунку, у період з 01.08.2009 року по 30.04.2010 року відповідач має заборгованість по сплаті за надані послуги в розмірі 659,91 грн., на яку позивачем нараховані інфляційні збитки, які складають 46,49 грн., а також 3 % річних, які складають 09,79 грн. Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь ВАТ «Укртелеком» підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та судового збору в розмірі 51 грн., а всього -171 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що з 19.02.1993 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від зазначаеного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею, перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання сплати аліментів. В звязку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 370,00 грн. на кожного. В судове засідання зявилися позивачка та її представник, які просили позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 370,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивачки та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження ІІІ-КГ № 344491 від 14.09.1993 р., а також батьком [PERSON], [INFO], що вбачається зі Свідоцтва про народження 1-КГ № 083037 від 01.08.2000 року. Згідно довідки № 18 від 15.03.2010 року, виданої ОСББ „Командор, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою за адресою м. Херсон, вул. Фонтанна, 23, к. 3, кв. 54. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач особисто повідомляв їм про те, що має неофіційне джерело доходу, заробіток від якого становить дві три тисячі гривень на місяць. Але при цьому матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей він не надає. З позовної заяви також вбачається, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у їх вихованні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 370,00 грн. на кожного, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 01.09.2001 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя в сім»ї у зв»язку з чим часто виникали численні непорозуміння та суперечки, що і спричинило стійкий розлад подружніх стосунків між ними. Внаслідок цього вони не можуть знайти спільної мови, і, як наслідок, не можуть забезпечити дитині максимум психологічного комфорту та захищеності. Спільне господарство разом не ведуть. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, просила задовольнити її позов та розірвати шлюб. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розірвати шлюб з позивачкою та розглянути справу у його відсутності. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.09.2001 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сімю сторони не бажають, в наданих заявах сторони просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сімї. На підставі викладеного та

Outcome: approved