Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

19 січня 2009 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості (том.1 а.с.4-9) У судовому засіданні 14.04.2009 року ухвалою суду було залучено до розгляду справи у якості третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток 2003"(том.1 а.с.51-52) Також у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебували справи № 2-7898/2010 за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» про визнання договору поруки недійсним, № 2-8078/2010 за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» про визнання договору поруки недійсним та № 2-7895/2010 за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» про визнання договору поруки недійсним( том. 2 а.с.226, том.3 а.с.6,118) Ухвалою суду від 26 серпня 2010 року було обєднано в одне провадження цивільні справи № 2-632/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Восток 2003», про стягнення заборгованості, № 2-7898/2010 за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» про визнання договору поруки недійсним, № 2-8078/2010 за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» про визнання договору поруки недійсним та № 2-7895/2010 за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» про визнання договору поруки недійсним - обєднаній цивільній справі присвоєно номер № 2-632/2010(том.2 а.с.221) Ухвалою суду від 11 жовтня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Восток 2003», про стягнення заборгованості, в звязку з повторною неявкою у судове засідання позивача за первісним позовом, на підставі ч. 3 ст. 169, п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, залишено без розгляду(том 3 а.с.221-222) У судовому засіданні 11.10.2010 року ухвалою суду було визначено вірне найменування відповідача, як Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»(том 3, а.с.223-224) Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та їх представники посилались у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що між ними та ВАТ «ВТБ Банк» було начебто були укладені Договори поруки № 19/08-П-1, №19/08-П-2 та №19/08-П-3 від 19.06.2008 року, за умовами яких позивачі зобовязались солідарно відповідати перед ВАТ «ВТБ Банк» за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток 2003» своїх обовязків за кредитним договором №19/08 від 11.06.2008 року в тому ж розмірі, що і ТОВ «Восток 2003», включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, але дані договори поруки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підписували, про їх існування не знали, підписи які є на договорах є підробленими, а тому позивачі звернулися до суду і просили визнати договори поруки № 19/08-П-1, №19/08-П-2 та №19/08-П-3 від 19.06.2008 року недійсними, а також стягнути з відповідача судові витрати(том 2 а.с. 229-231,том 3 а.с. 4-5, 116-117) Позивачі та їх представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою як головного офісу ПАТ «ВТБ Банк» так і регіонального відділення відповідача у м. Дніпропетровську, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (том 2 а.с. 202,205,214-215, том 3 а.с. 219-220). Представник третьої особи підтримував позовні вимоги позивачів, зазначивши, що кредитний договір № 19/08 від 11.06.2008 року заключався між ТОВ «Восток 2003» та ПАТ «ВТБ Банк», але як поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за даним договором не виступали, щодо спірних договорів поруки ТОВ «Восток 2003» нічого не відомо, тому просив позов задовольнити та визнати договори поруки недійсними. Вислухавши пояснення відповідачів та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-2003» та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № 19/08 від 11.06.2008 року на суму 22\~000 000 (два мільйони) грн., зазначені обставини підтверджуються копією кредитного договору та не заперечення даного факту представником третьої особи ТОВ «Восток 2003» (том 1 а.с. 10-11). Також судом встановлено, що в проваджені Прокуратури міста Дніпропетровська перебуває кримінальна справа №69091058, яке порушено за фактом підроблення договорів поруки № 19/08-П-1, №19/08-П-2 та №19/08-П-3 від 19.06.2008 року, укладених між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. В ході досудового слідства по даній кримінальній справі було проведено почеркознавчу експертизу. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (том 1 а.с. 39). Судом встановлено, що договори поруки № 19/08-П-1, №19/08-П-2 та №19/08-П-3 від 19.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] не укладалися та не підписувалися, що підтверджується: висновком спеціаліста № 464-09 криміналістичного почеркознавчого дослідження документів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.02.2009 року, виконаного за заявою [PERSON], висновком судово-почеркознавчої експертизи № 69/04-16 від 23.02.2009 року по кримінальній справі №69091058 проведеній спеціалістом науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВД України в Дніпропетровській області, висновком почеркознавчої експертизи №2289-09 від 30 жовтня 2009 року по цивільній справі 2-632/10 (№2-2053/10), виконаної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали суду від 08.09.2009 року та висновком почеркознавчої експертизи №2411 від 17.05.2010 року по цивільній справі 2-632/10, виконаної експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали суду від 10.03.2010 року (том 1 а.с. 40-50, 57-72, 172-183, том 2 а.с.165-181) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ст..202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.2 ст..207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст..626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Частиною 1 статті 553 ЦК України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст..208 правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить до правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, здійснений під впливом помилки, обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представником однієї сторони з іншою стороною або внаслідок збігу тяжких обставин (кабальний правочин), є оспорюваним та може бути визнаний судом недійсним. Заявлені вимоги можуть бути задоволені, якщо доведені факти обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або збіг тяжких для сторони обставин і наявність їх безпосереднього зв'язку із волевиявленням сторони вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Відповідно до ч.1 ст..216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що згідно неодноразових експертних досліджень різними спеціалізованими науковими установами факту письмового укладання між позивачами та ПАТ «ВТБ Банк» договорів поруки № 19/08-П-1, №19/08-П-2 та №19/08-П-3 від 19.06.2008 року, було доведено, що дані договори між сторонами не укладались, тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підписували дані договори поруки і ними не вчинялися дії щодо набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, суд приходить до висновку, що договори поруки № 19/08-П-1, №19/08-П-2 та №19/08-П-3 від 19.06.2008 року необхідно визнати недійсними, чим задовольнити позовні вимоги позивачів в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного, ст..ст. 202-203, 207, 208, 215-216, 526, 610, 626, 639 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд-

Outcome: approved