overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

[PERSON] М І. звернулась до суду з заявою, в який просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Посилався на те, що в 2010 році в Росії втратив свій паспорт, замість якого отримав тимчасове посвідчення на повернення в Україну, термін дії якого сплив. По поверненню в Україну він звернувся до СГІРФО із заявою про видачу паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки у нього був паспорт громадянина СРСР, а документального підтвердження його проживання на території України не було. В судовому засіданні [PERSON] доводи своєї заяви підтримав, представник Манухівської сільської ради [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував, вказував, що заявник дійсно народився та станом на 24.08.1991 р. проживав в будинку своєї матері у с. Манухівка Путивльського району, де працював в колгоспі. Путивльський РВ ГУМВС України в Сумській області направив суду листа про розгляд справи за відсутності його представника. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В звязку з втратою документів в Російській Федерації 19 травня 2010 року [PERSON] було видано посвідчення особи на повернення в Україну № CR075735 (а с. 17 ). 30 травня 2010 р. він повернувся в Україну, термін дії зазначеного посвідчення сплив, а у видачі паспорта громадянина України йому було відмовлено через відсутність документального підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с. 11). Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 4) 02 вересня 1954 р. в с. Манухівка Путивльського району народився [PERSON], батьком якого зазначений Іван, а матірю - [PERSON], про що виконавчим комітетом Манухівської сільської ради зроблений актовий запис за № 31 від 09.09.1954 р Факт постійного проживання та роботи заявника в с. Манухівка Путивльського району Сумської області станом на 24 серпня 1991 року підтвердили, кожен окремо, допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів показання цих свідків, оскільки повідомлене ними обєктивно підтверджується також записами в трудовій книжці заявника (а.с.5-7) про його роботу з 1988 р. по 1994 р. в колгоспі Більшовик с. Манухівка Путивльського району. Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання на території Укпаїни станом на 24 08 1991р. шо не суперечить ч. 2 ст. 256 ЦПК України, оскільки це має для нього юридичне значення, позаяк надає право на оформлення громадянства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності нерухомого майна. У заяві вказав, що 31 липня 2008 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з домоволодіння, розташованого за адресою с. Березоточа, вул.. Леніна, 28 Лубенського району Полтавської області. Заявник має намір успадкувати вищевказане майно. Однак, оформити спадщину не може у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності спадкодавця на домоволодіння. [PERSON] стверджує, що житловий будинок з надвірними будівлями його мати побудувала за власний кошт та власними силами, а отже на момент її смерті він фактично належав їй на праві власності. Прохає суд встановити факт належності вищевказаного домоволодіння на праві власності померлій [PERSON]. У судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримав, прохає їх задовольнити. Представники зацікавлених осіб - територіальної громади в особі виконкому Березотіцької сільської ради, КП «Лубенське МБТІ» та другої Лубенської держнотконтори в судове засідання не з"явились, про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення заявника, суд вважає , що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 256 ЦПК України факти, які мають юридичне значення встановлюються судом. Судом встановлено, що 31 липня 2008 року померла мати заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження заявника (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого по вул. Леніна, 28 в с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, що складається з житлового будинку А-1, літньої кухні Б, прибудови б, погребу - В, вбиральні Г, сараю Д, сараю Е, колодязя - №1 та огорожі №2, загальною вартістю 38862 грн. (а.с.9). Заявник має намір успадкувати вищевказане майно. Однак, оформити спадщину не може у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності спадкодавця на домоволодіння (а.с.7). Судом встановлено, що дійсно, за життя [PERSON] не оформила правовстановлюючих документів на збудоване нею домоволодіння. Разом з тим, факт належності їй житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Леніна, 28 в с. Березоточа Лубенського району Полтавської області підтверджується довідкою Березотіцької сільської ради. Оскільки, встановлення факту належності покійній домоволодіння необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно, а також враховуючи, відсутність спору та наявність доказів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

02.09.2010 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила встановити факт, що померлий 30.10.1988 року [PERSON] при житті набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані в смт. Нові Санжари, вул. Слюсарна, 7, Полтавської області, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами що розташовані за цією ж адресою. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, позов визнає повністю і просить розглянути справу у його відсутність про що свідчить заява № 02-18/687. Суд, давши оцінку представленим доказам, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 30.10.1988 року. Відповідно до договору надання безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числа кімнат від однієї до п'яти включно [PERSON] відведено земельну ділянку на праві безстрокового користування №18 за адресою пр. Слюсарний, смт. Нові Санжари загальною площею 700 кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету № 36/7 від 25.05.2010 року Новосанжарської селищної ради Полтавської області про розгляд заяви громадянки [PERSON] про уточнення адреси розташування спадкового майна - житлового будинку по вул. Слюсарній, виконавчий комітет селищної ради вирішив становити адресу розташування житлового будинку громадянина [PERSON] в селищі Нові Санжари Полтавської області вул. Слюсарна, 7. Як вбачається з довідки Новосанжарської державної нотаріальної контори №740 від 29.09.2010 року, після померлого 30.10.1988 р. [PERSON] спадкова справа не заводилася. Згідно свідоцтва про одруження від 20.08.1966 року [PERSON] являється дружиною [PERSON]. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON], так як при житті [PERSON] не зареєстрував житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою вул. Слюсарна, 7, смт. Нові Санжари Полтавської області. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

[PERSON] 07.07.2010 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вона посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з серпня 1991 року. Від спільного життя з ним вона має двох дітей - повнолітню доньку Катерину і неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO]. Шлюбні відносини у позивачки з відповідачем припинені , на даний час мешкають окремо. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою. На підставі викладеного, вона просить суд стягнути: з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30 серпня 1991 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище - Красота) [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 565 (а.с.3). Відповідач у свідоцтві про народження дитини від 24 березня 2009 року серії 1 - КИ № 222593 видане Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області - [PERSON], [INFO], записаний батьком, актовий запис № 148 (а. с. 4). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Як пояснила позивачка, діти проживають разом з нею, відповідач на даний час з ними не мешкає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у разі невиконання одним з батьків свого обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян щомісяця до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 07.07.2010 року. Також, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави держмито в сумі 51 гривня, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

ВАТ Всеукраїнський [PERSON] (далі ВАТ ВАБ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно до кредитного договору № 2102-144/07 укладеного 27.12.2007 року між позивачем та відповідачем, останній отримав 15 000 гривень зі сплатою 24 відсотків на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.12.2010 року. Посилається на те, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання за вище вказаним кредитним договором і тому станом на 17.09.2010 року загальна сума заборгованості відповідача становить 16 150 гривень 85 коп. з яких 10 757 гривень 95 коп. - сума боргу за кредитом, 3 275 гривень 16 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2\~117 гривень 74 коп. - плата за пропуск платежів, які просить стягнути з відповідача. Представник позивача підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між ВАТ ВАБ та відповідачем [PERSON] було укладено 27.12.2007 року кредитний договір № 2102-144/07 відповідно до якого останній отримав 15 000 гривень зі сплатою 24 відсотків на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.12.2010 року. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 17.09.2010 року загальна сума заборгованості становить 16 150 гривень 85 коп., що підтверджується банківським розрахунком заборгованості. На неодноразові звернення позивача листами-притензіями до [PERSON]М про наявність несплачених чергових платежів по кредиту та відсотків за користування ним, відповідач не реагував та не погасив заборгованість. Відповідно до вимог ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, вимоги позивача являються обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 530, 533, 541, 543, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2010 року (справа № 2-3338/10) стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 18 лютого 2010 року і до повноліття дитини. В вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення визначеного вказаним рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до 350 грн. в місяць. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що припинив підприємницьку діяльність, на даний час не працює, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, проти зменшення розміру аліментів до 350 грн. на місяць не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач вказує на те, що під час перевірки Здолбунівським РЕМ було виявлено, що відповідач допустив порушення Правил користування електричною енергією для населення, яке полягало у самовільному підключенні до електричної енергії. Розмір завданих збитків становить 985грн.73коп. Просить суд стягнути завдані відповідачем збитки та понесені судові витрати в розмірі 171грн.00коп. В судовому засіданні позивач подав заяву про зменшення позовних вимог і просить стягнути з відповідача лише судові витрати. Відповідач в судове засідання не з"явився хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки не повідомив. Представник позивача заявив клопотання про заочний розгляд справи. З врахуванням думки позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи і про причини неявки не повідомив. Вислухавши представника позивача, перевіривши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивачем 05.08.2010р. було предявлено позов про стягнення з відповідача збитків, заподіяних порушення Правил користування електричною енергією. Відповідачем під час розгляду справи збитки були відшкодовані в повному обсязі. Проте, так як збитки були відшкодовані після предявлення позову, то на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, які складаються з оплати витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн. та судового збору в сумі 51грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання громадянина недієздатним. В заяві він зіслався на те, що 02.08.1992 року у нього народився син [PERSON], який з дитинства проживає разом з ним і страждає на тяжке психічне захворювання, в звязку з чим знаходиться на обліку у психіатра. Син неодноразово лікувався в різних психіатричних закладах, однак стан його здоровя з часом погіршувався і 02.07.2010 р. сина було визнано інвалідом ІІ групи. Внаслідок хронічного психічного розладу його син не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у звязку з цим може бути визнаний недієздатним. Просить визнати його сина [PERSON] недієздатним, встановити опіку та призначити його опікуном над сином. Справу розглянуто відповідно ч.2 до ст.158 ЦПК України у відсутності заявника, представника зацікавленої особи органу опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, які надіслали до суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності. Заявник просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Згідно акту № 111 від 30.08.2010 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи випливає, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом в формі помірної розумової відсталості. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом до відповідача, з тих підстав, що в належний строк після смерті своєї матері [PERSON], померлої 19.02.2010 р., не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, з поважної причини, оскільки помилково вважали, що строк для прийняття спадщини наступає після шести місяців після смерті, а тому просили суд визнати причину пропуску 6-ти місячного строку поважною та визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачі в судовому засіданні присутні не були, але надали суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просили розглядати справу в їхній відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про визнання позову, в якій просить слухати справу у його відсутність Суд, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2010 р. померла мати позивачів, [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки з будинком і ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Київська обл.., Бориспільський р-н, с. Сеньківка, вул. Гагаріна, 13, що підтверджується Державними актами № 228829, № 228830 від 09.12.2008 р. Родинні відносини позивачів з матірю підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до ст.. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їх матері, батькові, бабі, діду, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом І черги. Інших спадкоємців першої черги немає. Від спадщини не відмовлялися, земельна ділянка та будинок знаходяться в їхньому постійному користуванні, але в належний 6-місячний строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулися, так як помилково вважали, що строк для прийняття спадщини наступає після шести місяців після смерті. Суд приходить до висновку, що позивачі по справі пропустили 6-ти місячний строк з для прийняття спадщини з поважних причин , а саме: останні помилково вважали через свою необізнаність в законодавстві, що строк для прийняття спадщини наступає після шести місяців після смерті. Частина 3 ст. 1272 ЦК України, встановлює, що за позовом спадкоємця, який пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачам по справі необхідно встановити додатковий строк, для подання ними до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вважаючи причину пропуску поважною. На підставі ст.ст. 1266, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved