Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» (є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит») 23 вересня 2009 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір №040-Р/002950 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки. Відповідно п.1.1 позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 4476070100212638 і надав відповідну платіжну карту Visa Electron. 31 липня 2008 року між сторонами було укладено договір про відкриття відповідної кредитної лінії № 040/08-ФЛ/16К згідно якого позивач надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок, передбачений договору, з розміром кредитного ліміту в сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів та строком до 05 травня 2010 року. Відповідно до умов договору за прострочення повернення кредитних ресурсів або сплати процентів відповідач повинен сплачувати пеню позивачу у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідачка [PERSON], належним чином свої зобовязання не виконала, допустила прострочення кредиту, внаслідок чого за нею, станом на 10 вересня 2009 року складає: заборгованість за кредитом становить 10000,00 грн.; заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 2996,66 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором 80,80 грн. Оскільки відповідачка добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутись до суду та просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №040-Р/002950 від 23 липня 2008 року та договору про відкриття кредитної лінії № 040/08-ФЛ/16К від 31 липня 2008 року у розмірі 13077,46 грн., державне мито у розмірі 130, 78 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала до суду власноруч написану заяву. Суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового засідання встановлено, що 23 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання пластикової картки № 4476070100212638 за № 040-Р/002950. Відповідно п.1.1 позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 4476070100212638 і надав відповідну платіжну карту Visa Electron, яку відповідачка отримала 31 липня 2008 року (а.с. 18,19-24). 31 липня 2008 року між сторонами було укладено договір про відкриття відповідної кредитної лінії № 040/08-ФЛ/16К згідно якого позивач надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок, передбачений договору, з розміром кредитного ліміту в сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів та строком до 05 травня 2010 року. Відповідно до умов договору за прострочення повернення кредитних ресурсів або сплати процентів відповідач повинен сплачувати пеню позивачу у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення (а.с. 8-12). Однак, в порушення умов договору, відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за нею станом на 10 вересня 2009 року становить: заборгованість за кредитом становить 10000,00 грн.; заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 2996,66 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором 80,80 грн. (а.с. 6, 7, 25). Про наявність заборгованості перед банком та не виконання кредитних зобовязань відповідачку неодноразово було повідомлено позивачем, оскільки банком на адресу [PERSON] надсилалась вимога про дострокове повернення кредитних коштів (а.с. 27,30). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 13077, 46 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути, в рівних частках, на користь позивача судовий збір в розмірі 130,77 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved