overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає те, що 24.11.2007 року зареєстрований шлюб між сторонами у виконкомі Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про що свідчить актовий запис № 54. Від спільного шлюбу є донька [PERSON] [INFO]. Свій позов обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з тим, що у сторін різні погляди на життя права та обовязки в сімї та виховання дитини. Шлюбні відносини припинені з 2009 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження сімї і сумісне життя неможлива оскільки позивач проживає з іншою жінкою тому термін для примирення просить не надавати. Спору про розподіл майна яке є спільною сумісною власністю у сторін не має. Тому позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1- ОК № 056359 від 24 листопада 2008 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24листопада 2010 року про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 54. Відповідно до свідоцтва про народження 1-ОК № 098748 від 04.06.2008 року народилася [PERSON] 26.05.2008 року про що в книзі реєстрації народжень 04.06.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 32. Спору майнового характеру у сторін немає, спільного господарства не ведуть. Сторони не підтримують подружніх стосунків, спільно не проживають, позивач проживає з іншою жінкою На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачкою 04 червня 1981 року, зареєстрованого у Мукачівському міському відділі РАЦС, актовий запис № 224. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося, вони різні люди за складом характеру, часто виникали сварки та конфлікти, немає взаєморозуміння, сім років не підтримують шлюбних стосунків, позивач створив нову сімю,вважає, що шлюб існує формально, збереження сімї неможливо, наполягає на розірванні шлюбу. Строк, наданий судом для примирення, бажаних наслідків не дав. Від шлюбу дітей не мають. Відповідач про судове засідання повідомлялася, не зявилася до суду, суд у відповідності до ст.77 ч.2 ЦПК України розглянув справу у її відсутності. Зі згоди позивача суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 04 червня 1981 року, зареєстрований у Мукачівському міському відділі РАЦС, актовий запис № 224. стр. 2із2 У відповідності з вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. З доводів позивача вбачається, що сімейне життя не склалося, сторони не підтримують шлюбні стосунки сім років, позивач створив нову сімю, проживання сторін та збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, строк, наданий судом для примирення, сторонами не досгнуто. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обгрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач подав до суду позов, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на її утримання у розмірі ? частки усіх доходів до досягнення сином трирічного віку. В обгрунтування позову позивач зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання обовязків утримувати дитину. На її утримання допомоги також не надає. Вона в даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Рішення просить винести в заочній формі. Відповідач в судове засідання не зявився. Повідомлявся належним чином та своєчасно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступне. Сторони з 26 жовтня 2007 року знаходяться у шлюбних відносинах. Під час шлюбних відносин у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком вказаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно з ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, враховуючи наведене, та приймаючи до уваги стан здоровя та матеріальне становище сторін, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути матеріальну допомогу на утримання позивача в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача з моменту подання позову до суду 22.07.2010 року та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито на користь держави. Згідно ст. 81 ЦПК України з відповідача стягуються витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

27.09.2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 9 по вул. Жукова в м. Первомайську Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на будови та на підставі договору дарування від 28.08.2004р. він є власником житлового будинку № 9 по вул. Жукова в м. Первомайську Миколаївської області. В квітні 2000року в зазначеному будинку було зареєстровано відповідача [PERSON], проте він жодного дня не проживав в ньому, а проживає в іншому місці. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а тому позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов визнав. Відповідно п. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законодавством. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 9 по вул. Жукова в м. Первомайську Миколаївської області. З його дозволу в даному будинку був прописаний відповідач. Але в даному будинку не проживав, а постійно мешкає по вул. Достоєвського, 8/11 в м. Первомайську Миколаївської області. Данні обставини сторони не оспорювали. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права третіх осіб, тому може бути прийняте судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сімї є неможливим. В судове засідання сторони не з*явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у зв*язку із перебуванням на заробітках в Російській Федерації, свої вимоги позивач підтримує на умовах, викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28 серпня 2000 року у Чернівецькому районному відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 11 / а. с. 5 /. В подружжя від даного шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] /а.с. 6/, який на даний час проживає із матір*ю. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Причиною розпаду сімї є розбіжність поглядів на життя. Сімейне життя не склалося і сімейні стосунки фактично припинилися близько двох років тому, у зв*язку із чим сторони проживають окремо. Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б як їх інтересам, так і інтересам неповнолітньої дитини, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України дає підстави ля розірвання шлюбу. На підставі ст., ст. 105, 110, 112, 235 ч.8 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до суду про продовження на 3 місяці строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що 20 жовтня 2009 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO], після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з 1/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться за адресою с. Ралівка вул. Лісова, 2 Самбірського району Львівської області, а такоє грошові вклади з відповідними процентами та нарахуваннями, що знаходяться на рахунках в філіях Ощадного банку України та іншого майна. Його спадкоємцями першої черги за законом є вона, її мати [PERSON] та сестра [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк її мати [PERSON] та сестра [PERSON] звернулися до нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про відмову від належної їм за законом частки у спадщині в її користь. Проте нею були пропущені строки для подання заяви про прийняття спадщини з наступних причин. 18 січня 2010 року вона була прийнята на роботу у Львівське підприємство з випробувальним терміном. Оскільки вона боялася втратити роботу вона не відпрошувалася з роботи і в звязку з цим не мала змоги приїхати в Самбір та подати заяву про прийняття спадщини. Просить постановити рішення, яким визнати за нею додатковий строк на прийняття спадщини в три місяці, оскільки строк пропущений нею з поважних причин. В судовому засіданні позивач вимоги заяви підтримала, та пояснила, що строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин. Просить позов задоволити. Відповідач представник Самбірської міської ради в судовому засіданні позов визнав не заперечує проти його задоволення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечують проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представника Самбірської міської ради, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно наказу № 11/К від 01 лютого 2010 року [PERSON] прийнята з 01.02.2010 року на посаду офіс менеджера за основнпим місцем праці з посадовим окладом згідно штатного розпису на повну ставку в ТзОВ Компанія «Уні-Сервіс». Із заяв посвідчених приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON]Р від 05 січня 2010 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм за законом частки спадщини після смерті [PERSON] в користь [PERSON]. Із пояснень позивача вбачається, що строк на прийняття спадщини пропустили з поважних причин. Суд визнає, поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини позивачем та вважає за можливе визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про подовження строку прийняття спадщини, а саме просить суд поновити йому строк на шість місяців для прийняття ним спадщини, яка залишилась після смерті його бабусі [PERSON] померлої 11.05.2008року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, та зазначила, що з позовними вимогами згодна. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що померла 11.05.2008року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 142038, виданим 13 травня 2008 р. виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, актовий запис за №16( а.с.9) була бабусею позивача - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок площами 2.145 та 4,29 умовних кадастрових гектара, які розташовані на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та належали померлій [PERSON] на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії № 05315507 виданного Тарутинською районною державною адміністрацією від 12 травня 2008року ( а.с.13) та серії № 0531506 виданного Тарутинською районною державною адміністрацією від 12 травня 2008року (а.с. 14). Після її смерті позивач фактично прийняв спадщину у вигляді земельних ділянок, але, у встановлений законом строк, по причині юридичної неосвіченості не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1, 5 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 п.3 ЦК України. На думку суду, пропуск позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини стався з поважних причин і вважає за доцільне визначити йому додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про стягнення боргу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що 16 вересня 2008 року відповідачі позичили у позивача гроші в сумі 30000грн. для придбання житлового будинку, строком на один рік, тобто до 16.09.2009 року. 29 вересня 2010 року позивач заявив відповідачам вимогу про повернення грошей, однак останні відмовилися добровільно виконати зобов»язання, посилаючись на відсутність грошей. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно боргу в сумі 30000грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він та його дочка 16.09.2008 року підписали розписку про отримання від позивача грошей в сумі 30000грн., однак фактично вони отримали 17000грн. Гроші повинні були повернути через рік. 29.09.2010 року [PERSON] приїздив та вимагав повернути гроші в сумі 30000грн, однак таких грошей в них немає. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона з відповідачем отримала 17000грн, які мали повернути через рік. Цієї суми недоставало для купівлі будинку тому гроші позивачем безпосередньо передані продавцеві будинку. Розписку підписали на 30000грн. 29.09.2010 року позивач вимагав повернення грошей. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві позику(грошові кошти) у строк встановлений договором. Згідно розписки від 16.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] отримали в борг від [PERSON] 30000грн. В судовому засіданні відповідачі не заперечували підписання ними розписки про отримання позики та усну домовленість про повернення грошей через рік. Враховуючи, що відповідачами не надано доказів на підтвердження іншої суми боргу, суд критично ставиться до таких доводів відповідачів. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вказуючи в позові, що ЗО серпня 2009 року о 2 годині біля будинку №8 в с.Гай, Житомирського району водій мопеда «Карпати» [PERSON] здійснив на неї наїзд, чим спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості та пошкодив велосипед «Ардіс», який належить позивачці. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав зазначених в ньому. Відповідач позов не визнав та пояснив, що дорожньо-транспортна пригода слалася також і з вини позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені такі факти. 30 серпня 2009 року о 2 годині біля будинку №8 в с.Гай, Житомирського району водій мопеда «Карпати» [PERSON] здійснив наїзд на [PERSON], чим спричинив останній тілесні ушкодження середньої тяжкості. Постановою від 02 жовтня 2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту даної дорожньо-транспортної пригоди у відношенні водія [PERSON] за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст.291 КК України (а.с.8). На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, в результаті ДТП, позивачці була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 198 гривень 02 копійки (а.с.7). При визначенні розміру компенсації за моральні страждання, судом вірно враховані обставини справи, наявні докази та дана їм правова оцінка. Відповідно до ч.З ст. 23 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1005 року (з подальшими змінами та доповненнями) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала цю шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Крім вказаної матеріальної шкоди, на думку суду, позивачці також заподіяна і моральна шкода, яка полягає в тому, що під час ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження, фізичний біль, нервовий стрес, стан її здоров'я різко погіршився, були порушені її нормальні життєві зв'язки.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Оберіг» (далі КС «Оберіг») звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за ним, посилаючись на той факт, що 13 квітня 2007 року між КС «Оберіг» та [PERSON] було укладено кредитний договір №70к5, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. строком на 18 місяців, з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,1315% за один календарний день та частковим погашенням кредиту. Виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки №70к5 від 13.04.2007 року, укладеного між КС «Оберіг» та [PERSON], [PERSON] за яким поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобов'язань по кредитному договору. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по сплаті відсотків та часткового погашення кредиту згідно кредитного договору №70к5 від 13.04.2007 року, як це передбачено договором, що підтверджується графіком фактичного погашення заборгованості, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали повністю. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. «¦ 13 квітня 2007 року між КС «Оберіг» та [PERSON] було укладено кредитний договір №70к5, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. строком на 18 місяців, з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,1315% за один календарний день та частковим погашенням кредиту (а.с.14). Виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки №70к5 від 13.04.2007 року, укладеного між КС «Оберіг» та [PERSON], [PERSON], за яким поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобов'язань по кредитному договору (а.с.16). Станом на 01 грудня 2009 заборгованість [PERSON] становить 5947 гривні 21 копійку (а.с. 19-20). За вимогами ч.І ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачами зобов'язання сплатити кошти за кредитним договором є підставою для повного задоволення позову. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 67,97 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу, які суд стягує з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved