Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

05.08.2008 р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особв Великолюбінська селищна рада Городоцького району Львівської області, просить ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідача знести самочинно збудований фундамент під будівництво веранди житлового будинку по вул. Солонична,98 в с. Чуловичі Городоцького району Львівської області, заборонити відповідачу користуватись прибудинковою земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. 30.08.2010 р. позивач зменшив позовні вимоги, просить ухвалити рішення, яким заборонити відповідачу користуватись присадибною земельною ділянкою сільського господарського призначення. Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено мирову угоду, затверджену ухвалою Городоцького районного суду Львівської області 13.02.2004 р. з приводу користування земельною ділянкою площею 0,26 га, закріпленою за житловим будинком №98 по вул. Солонична в с.Чуловичі Городоцького району Львівської області, яка відповідачем тривалий час виконувалася. Він користувався земельною ділянкою, що знаходиться біля житлового будинку площею 0,21га, відповідач земельною ділянкою, що знаходиться в межах населеного пункту площею 0,15 га. В 2007 р. відповідач самовільно захопив частину присадибної земельної ділянки площею 0,10 га, використовує її для вирощування сільськогосподарських культур, збирає урожай з 4-х яблунь, що ростуть на спірній земельній ділянці. Оскільки відповідачем не виконується встановлений мировою угодою порядок користування земельною ділянкою, який був встановлений мировою угодою, яка тривалий час відповідачем виконувалась, просить заборонити відповідачу користуватись прибудинковою земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. 31 Позивач та його представник [PERSON] в суді позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та уточнення до неї, просили суд заборонити відповідачу користуватись прибудинковою земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. Відповідач користується земельною ділянкою площею 0.15 га в межах населеного пункту, крім цього самовільно захопив частину належної [PERSON] присадибної земельної ділянки, засадив її сільськогосподарською продукцією, збирає урожай, чим порушує умови мирової угоди, згідно з якою право на користування присадибною земельною ділянкою належить лише позивачу. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в суді позовні вимоги заперечила, вважає їх безпідставними, мотивуючи тим, що між укладена між позивачем та відповідачем мирова угода виконується, відповідач не чинить позивачу жодних перешкод у користуванні належною йому присадибною земельною ділянкою, оскільки відповідач користується лише частиною присадибної земельної ділянки, право на користування якою він отримав як спадкоємець 5/12 будинковолодіння №98 по вул. Солонична в с. Чуловичі після смерті матері, частка належного будинковолодіння визначена рішенням Городоцького районного суду. При переході права власності на частину будинковолодіння до нього також перейшло і право на користування відповідною частиною присадибної земельної ділянки, закріпленої за цим будинковолодінням. Земельна ділянка площею 0,15 га,що знаходиться в межах населеного пункту, за даним будинковолодінням не закріплена, не є присадибною земельною ділянкою, тому право на користування нею до нього, як до співвласника будинку не перейшло, і тому ця земельна ділянка не могла бути предметом мирової угоди. Присадибна земельна ділянка між ним та позивачем реальному розподілу не підлягала, межі їх землекористувань не встановлювались, а тому він як співвласник спадкового житлового будинку вправі користуватись частиною присадибної земельної ділянки площею 0,26 га. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у зв»язку з правомірним користуванням земельною ділянкою і безпідставністю позовних вимог. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, селищний голова [PERSON], позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що позивач не представив суду жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, на підтвердження реального розподілу присадибної земельної ділянки між позивачем та відповідачем. Вважає, що земельна ділянка площею 0,15 га, що знаходиться в межах населеного пункту не могла бути предметом мирової угоди, оскільки така не була набута ні позивачем, ні відповідачем у зв»язку з переходом права власності на житловий будинок. Оскільки при переході права власності на житловий будинок до набувача житлового будинку переходить право власності або право користування присадибною земельною ділянкою в розмірі не більше 0,25 га, то саме земельна ділянка такої площі підлягала розподілу між спадкоємцями житлового будинку, і лише після вирішення органами місцевого самоврядування питання закріплення за ними земельної ділянки саме в таких розмірах. Вважає позовні вимоги безпідставними і такими , що не підлягають до задоволення. Заслухавши позивача, представників позивача, відповідача, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв»язку з цим, звертаючись до суду за захистом порушеного права землекористування, позивач забов»язаний довести наявність у нього такого права, подавши до суду визначені законом документи, які підтверджують це право. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить суд постановити рішення, яким заборонити відповідачу користуватись прибудинковою земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, розташованою безпосередньо біля садиби, яка за мировою угодою є в користуванні позивача. В обгрунтування позовних вимог нозивач покликався на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 13.02.2004 р. (справа 2-10/2004), якою затверджено мирову угоду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний поділ будинковолодіння, встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, закріпленою за житловим будинком, з яких вбачається, що в користуванні позивача, [PERSON], залишається присадибна земельна ділянка площею 0,21 га, та подвір»я площею 0,035 га; в користуванні відповідача, [PERSON], - присадибна земельна ділянка площею 0,15 га та подвір»я площею 0,025 га. Аналізуючи вищезгадані мирову угоду та ухвалу суду, якою мирову угоду було затверджено, суд приходить до висновку ,що присадибна земельна ділянка, а саме, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Солонична ,98 в с.Чуловичі Городоцького району Львівської області залишилась в користуванні і позивача, і відповідача. З позовної заяви від 4.04.2003 р. (цивільна справа №2-10/2004 р.) вбачається, що реальний поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, закріпленою за будинковолодінням №98 по вул. Солонична в с.Чуловичі позивач пов»язував з переходом права власності на будинковолодіння на підставі рішення Городоцького районного суду від 29.01.2001 р., яким за ним визнано право власності на 7/12 ідеальних частин будинковолодіння №98 по вул. Солонична в с. Чуловичі, за [PERSON] - право власності на 5/12 ідеальних частин спадкового будинковолодіння. У вказаній позовній заяві позивач просив встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою у відповідності до розподілу будинковолодіння в ідеальних частинах, зазначивши при цьому, що площа присадибної земельної ділянки становить 0.26 га. Площа присадибної земельної ділянки 'саме такого розміру підтверджується додатками до висновку судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою від 4.12.2003 р. (а.с.37-45), варіантами порядку користування земельною ділянкою, з яких видно, що загальна площа присадибної земельної ділянки спірного будинковолодіння становить 0,2655 га, з них, 0,2010 -город, 0,0645- подвір»я. Разом з тим, ст.30 ЗК України в редакції 1992 р., чинного на час переходу права на житловий будинок №98 по вул. Солонична в с. Чуловичі, якою регулювався перехід права на земельну ділянку при переході до набувача права власності на будівлю і споруду, передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об»єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 67 цього Кодексу розмір ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах новинен бути не більше 0,25 га, а тому предметом мирової угоди могла бути лише присадибна земельна ділянка площею не більше 0,25 га. І оскільки до [PERSON] після смерті матері в порядку спадкування за законом перейшло право власності на 5/12 частини будинковолодіння №98 по вул.. Солонична в с.Чуловичі Городоцького району Львівської області, до нього також на підставі ст. 30 ЗК України в редакції 1992 р. перейшло право на користування частиною присадибної земельної ділянки. Суд не бере до уваги як підставу для задоволення позовних вимог покликання позивача про те, що за мировою угодою присадибна земельна ділянка є лише у користуванні позивача, оскільки таке покликання позивача суперечить мировій угоді, якою передбачено, що відповідач [PERSON] також має право на користування присадибною земельною ділянкою. Перехід права на користування земельною ділянкою площею 0.15 га в межах населеного пункту в порядку спадкування чинне земельне законодавство не передбачало, а тому така земельна ділянка не могла бути предметом мирової угоди. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, судом враховується те, що відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, якими відповідно до ст.126 ЗК України є державні акти, яких ні позивач* ні відповідач, ні їх представники суду не надали. Сам факт користування земельною ділянкою спадкодавцем не є підставою для переходу до спадкоємців права на користування цією земельною ділянкою. Як вбачається з пояснень позивача, його представника, представника відповідача, селищного голови [PERSON], з матеріалів справи, питання встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою між позивачем та відповідачем органами місцевого самоврядування не розглядалося, рішення з цього питання не приймалося, реальний розподіл присадибної земельної ділянки між позивачем та відповідачем уповноваженими на це органами проведений не був, акт розподілу присадибної земельної ділянки не складався, конкретно на місцевості частини присадибної земельної ділянки, належної позивачу та відповідачу органом місцевого самоврядування чи землевпорядною організацією не визначалися, ні позивач, ні відповідач не зверталися до виконавчої служби з приводу примусового виконання мирової угоди, акти з приводу самовільного захоплення відповідачем частини належної позивачу присадибної земельної ділянки уповноваженими органами не складалися. Фактично реальний поділ присадибної земельної ділянки проведений не був. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог судом враховується те, що присадибна земельна ділянка будинковолодіння №98 по вул. Солонична в с. Чуловичі Городоцького району Львівської області між позивачем та відповідачем реально поділена не була, на місцевості між ними не було визначено конкретних меж землекористування, те, що позивач на підтвердження позовних вимог не надав суду державного акту на право приватної власності на землю чи державного акту на право користування земельною ділянкою, які б підтверджували його право власності чи право постійного користування присадибною земельною ділянкою, закріпленою за будинковолодінням №98 по вул. Солонична в с. Чуловичі, не подав інших документів на підтвердження площі, розмірів, конфігурації присадибної земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням, документів на підтвердження свого права на присадибну земельну ділянку, доказів порушення його прав як законного користувача чи власника земельної ділянки. Самовільне захоплення відповідачем частини присадибної земельної ділянки, чинення позивачу перешкод у користуванні земельною ділянкою, не підтверджені жодними доказами. Тому покликання позивача в судовому засіданні на те,що відповідач захопив належну тільки йому присадибну земельну ділянку, чинить йому перешкоди у користуванні присадибною земельною ділянкою, суд з огляду на відсутність доказів й інші матеріали справи, розцінює як необгрунтовані та безпідставні. Враховуючи вищенаведене, те, що позивач, звертаючись до суду за захистом порушеного права землекористування, не довів наявність у нього такого права, так як не представив суду документи на підтвердження свого права користування чи права власності на частину спірної присадибної земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням №98 по вул. Солонична в с. Чуловичі Городоцького району Львівської області, суд вважає його вимоги щодо заборони відповідачу користуватись частиною цієї прибудинкової земельної ділянки, право на користування якою на його думку належить лише йому, є безпідставними, а тому відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed