Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні без її участі. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України на імя [PERSON] [INFO]; копія паспорту громадянки України на імя [PERSON] [INFO]; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.08.2010 р. про визнання права власності в порядку спадкування за [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]; копія свідоцтва про право власності на житло № 33 від 19.03.1993 р. на імя [PERSON] та [PERSON]; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], власниками якого є [PERSON] та [PERSON]; договір дарування від 06.09.2010 р.; претензія [PERSON] від 08.09.2010 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON], звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON] зазначивши, що 06.09.2010 р. між ним та відповідачкою була досягнута домовленість про дарування нерухомості, згідно якої позивач подарував, а відповідачка прийняла у дарунок квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,70 кв.м., житловою площею 26,80 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором дарування від 06.09.2010 р. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги укласти договір у письмовому порядку та засвідчити його нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину відповідачка почала проживати у подарованій їй квартирі, організувала догляд за нерухомістю, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до теперішньої власниці, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача не реагує, з невідомих йому причин. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 719 ЦК України, договір дарування повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного. У разі недодержання письмової форми, цей договір є нікчемним. Оскільки, договір дарування укладений між позивачем та відповідачкою не був нотаріально посвідчений, з метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до відповідачки, однак вона від посвідчення договору ухиляється. Відповідачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконала поточний ремонт, організувала догляд за майном, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: позивач подарував відповідачки квартиру, відповідачка прийняла у дарунок квартиру, якою вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди нерухомості підтверджуються договором дарування від 06.09.2010 р., крім того, обставини дарування квартири сама відповідачка не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачкою не сприймається. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки позивача щодо належного йому на праві власності нерухомого майна та встановленні права на нерухомість у відповідачки, тому є правові підстави визнати договір дарування дійсним та право власності на квартиру [ADDRESS], за відповідачкою.

Outcome: approved