Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03 вересня 199~ року вони придбали у відповідачів квартиру № 67 в будинку №17, корпус № 2 по проспекту Академіка Глушко в місті Одесі. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській спеціалізованій біржі нерухомості, що підтверджується записом у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 97.09-589 від 03 вересня 1997 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу. відповідачі передали позивачам ключі від квартири, а позивачі передали їм грошові кошти за придбане нерухоме майно, вселились у квартиру та до нинішнього часу продовжують здійснювати відносно квартири усі повноваження власника. 11 вересня 1997 року позивачі зареєстрували у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» своє право власності на вищевказане нерухоме майно. Відповідачі будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являли, право позивачів на квартиру- не оспорювали. У зв'язку з вказаним, позивачі просять суд визнати дійсним договір купівлі- продажу від 03 вересня 1997 року квартири № 67 в будинку №17, корпус № 2 по проспекту Академіка Глушко в місті Одесі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив суд розглядати позов в його відсутності ( а. с. 20). Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали та просили суд розглядати справу в їх відсутності ( а. с. 19). Представник третьої особи Одеської спеціалізованої біржі нерухомості у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 224 ЦК України( в редакції 1963 року), який був чинним до 1 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 1997 року [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] придбала у [PERSON] JI.A., яка діяла від свого імені та від імені [PERSON][ADDRESS] в будинку №17, корпус № 2 по проспекту Академіка Глушко в місті Одесі ( а. с. 5-6). Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській спеціалізованій біржі нерухомості, що підтверджується записом у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 97.09-589 від 03 вересня 1997року (а. с. 6- зворот). Відповідно до умов договору купівлі-продажу, [PERSON] JI.A., яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], передала [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], ключі від квартири, а [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], повністю розплатилась за придбання вказаної квартири. Позивачі вселились у квартиру та своє право власності на це нерухоме майно 11 вересня 1997 року зареєстрували у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» ( а. с.6- зворот). З 03 вересня 1997 року [PERSON] JI.A., [PERSON], будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу до [PERSON], [PERSON] не пред'являли, право позивачів на квартиру не оспорювали. У липні 2010 року позивачі дізнались, що згідно діючого законодавства України договір купівлі-продажу від 03 вересня 1997 року, який був укладений між сторонами в Одеській спеціалізованій біржі нерухомості є нікчемним. Відповідно ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Однак згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки,\~03\~вересня 1997\~року [PERSON],\~яка діяла\~від свого\~імені та\~в::\~імені неповнолітнього\~сина [PERSON],\~та [PERSON]\~JI.A.,\~яка діяла\~від свог\~імені та\~від імені\~[PERSON],\~домовились щодо\~усіх істотних\~умов договор\~купівлі-продажу\~квартири №67\~в будинку\~№17,\~корпус №\~2\~по проспект\~Академіка Глушко\~в місті\~Одесі і\~це підтверджується\~письмовими доказами,\~а надалі\~відбулося його\~повне виконання,\~суд вважає,\~що даний\~договір купівлі - продажу слід визнати дійсним.

Outcome: approved