Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Покликаючись на виконання обов'язків по утриманню непрацездатних батьків та на втрату основного місця роботи і заробітку, позивач просить суд визначити розмір аліментів, що стягуються з нього в користь відповідачки на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2008 року на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - в розмірі 100 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримав позов, заявлений до [PERSON] про визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, та просив суд його вимоги задоволити повністю. Свій позов обґрунтовував відсутністю регулярного доходу в зв'язку із звільненням з останнього місця роботи - ЗАТ "ОТП БАНК" 30 грудня 2009 року. Разом з тим позивач зазначив, що він є суб'єктом підприємницької діяльності, утримує своїх батьків: [PERSON] і [PERSON], які потребують лікування, і за рахунок власних коштів сплачував щомісячно орендну плату за орендоване нежитлове приміщення - магазин по м-ну Вараш, 47 в м.Кузнецовськ Рівненської області в сумі 2000 грн. 00 коп. в січні і лютому 2010 року та 2500 грн. 00 коп. - в березні 2010 року. Відповідачка [PERSON] не визнала позовних вимог [PERSON] повністю. Згідно її доводів позивач - фінансовоспроможний сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн. 00 коп. При цьому відповідачка вказала на наявність у [PERSON] доходів від підприємницької і трудової діяльності, які останній приховує. При вирішенні спору [PERSON] просила суд врахувати ту обставину, що вона самостійно без участі позивача-батька цих дітей здійснює постійний догляд за двома малолітніми дітьми, яким виповнилося лише 2 роки, і через це на теперішній час позбавлена можливості працювати та отримувати дохід від трудової діяльності. За таких обставин згідно доводів відповідачки [PERSON] зобов'язаний надавати дітям матеріальну допомогу в належному розмірі, враховуючи їх потреби у забезпеченні продуктами харчування, одягом і ліками. Представник відповідачки визнав позов [PERSON] в частині вимог щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Проте, [PERSON] заперечив проти встановлення розміру цих аліментів в сумі 100 грн. 00 коп. на кожну дитину, вказавши на недостатність такої грошової суми для забезпечення потреб дітей. Окрім цього, представник відповідачки зазначив про достатнє матеріальне забезпечення позивача та його спроможність сплачувати аліменти у значне більшому розмірі. Свої доводи обґрунтовував підприємницькою і трудовою діяльністю [PERSON], фактами щомісячної сплати орендної плати та його намірами придбати нежитлове приміщення, розташоване по м-ну Вараш, 47 в м.Кузнецовськ Рівненської області, вартість якого складає 100000 доларів США. Заслухавши пояснення сторін і представника відповідачки, суд дослідив письмові докази справи та оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі підлягають частковому задоволенню. Суд, враховуючи обставини, зазначені в ст.182 СК України, вважає, що розмір аліментів, що підлягають щомісячному примусовому стягненню із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття повинен становити 500 грн. 00 коп. на кожну дитину. Такий висновок суду ґрунтується на наступних обставинах. На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня: 2008 року на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], із [PERSON] в користь [PERSON]Г щомісячно, починаючи з 25 вересня 2008 року стягуються аліменти в розмірі 1/3 (третьої' частини заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. Зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що батьком дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які проживають із матір'ю [PERSON], є [PERSON] Згідно з ч.З ст.61 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог, передбачених в ч.З ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)у твердій грошовій сумі. Ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становив; платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловік-дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченні ст. 184 цього Кодексу. Згідно з ч.І ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що маю-істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.І ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду- або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З наведених підстав суд дійшов висновку про необхідність зміни раніше визначеного судом розміру аліментів, що стягуються із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та встановлення його у твердій грошовій сумі. При цьому суд врахував, що 30 грудня 2009 року позивач звільнений з роботи в ЗАТ „ОТП БАНК" за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, про що свідчить запис трудової книжки [PERSON] серії БТ-ІІ №1990120, вчинений за №33 від 30 грудня 2009 року. При визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, суд врахував наступні обставини: хворобливий стан здоров'я дітей, їх малолітній вік і матеріальне становище; працездатність та матеріальне становище позивача-платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних батьків. На теперішній час [PERSON] з дітьми спільно не проживає, їх постійним доглядом займається відповідачка [PERSON], яка по цій причині не працює і не отримує заробітку. Ці фактичні обставини визнаються сторонами, тому згідно з ч.І ст.61 ЦПК України є встановленими. Потреби дітей у забезпеченні продуктами харчування, одягом та ліками не спростовуються позивачем. Про їх хворобливий стан здоров'я - простудні захворювання свідчать пояснення обох сторін. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує своєю фінансовою неспроможністю сплачувати аліменти на дітей понад 100 грн. 00 коп. в місяць на кожну дитину. Однак, такі доводи позивача не ґрунтуються на письмових доказах справи та суперечать, навіть, поясненням позивача. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей суд врахував, що згідно кредитного договору №2660П, укладеного між ВАТ банком „Біг Енергія" і [PERSON] 19 жовтня 2007 року, позивач отримав кредит в сумі 15000 грн. 00 коп. Сторони визнали, що з цієї суми [PERSON] витратив 1850 грн. 00 коп. на придбання телевізора і 700 грн. 00 коп. на купівлю кухні. На теперішній час вказані речі знаходяться в користуванні позивача. Використання іншої частини кредиту в інтересах сім'ї [PERSON] не доведено. Лист ЗАТ „ОТП БАНК" №19-3/505 від 28 грудня 2009 року свідчить, що від трудової діяльності при звільненні з роботи позивач в грудні 2009 року отримав аванс 559 грн. 59 коп. та розрахунок в сумі 9818 грн. 92 коп. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності. Згідно відомостей книги обліку доходів і витрат №115/1 його виручка від реалізації продукції в 2009 році становила 7400 грн. 30 коп., в першому кварталі 2010 року -4790 грн. 00 коп., в квітні 2010 року - 1250 грн. 00 коп., а витрати, пов'язані з придбанням та реалізацією продукції, в 2009 році складали 12655 грн. 52 коп., в першому кварталі 2010 року - 7039 грн. 84 коп. і в квітні 2010 року - 337 грн. 17 коп. Отже, витрати [PERSON] перевищують одержану ним виручку в 2009 році на 5255 грн. 22 коп., протягом першого кварталу 2010 року - на 2249 грн. 84 коп., а дохід позивача від підприємницької діяльності в квітні 2010 року становить 912 грн. 83 коп. Наведені обставини свідчать про наявність у [PERSON] доходу від підприємницької діяльності, а також про наявність в нього інших коштів, які він використовує на відшкодування своїх фактичних витрат. Із договору оренди нежитлового приміщення, що укладений між [PERSON] і [PERSON] 21 липня 2009 року, (п.1.1., п.1.3., п.п.3.1 .-З.З., п.6.1.) слідує, що за оренду нежитлового приміщення, площею 48,4 кв.м., розміщеного по м-ну Вараш, 47 в м.Кузнецовськ Рівненської області, позивач щомісячно до 10 числа сплачує орендну плату в розмірі 2000 грн. 00 коп. Позивач підтвердив у судовому засіданні факти сплати ним вказаної грошової суми [PERSON] протягом січня і лютого 2010 року, зазначивши, що в березні 2010 року він сплатив [PERSON] орендну плату в сумі 2500 грн. 00 коп., тобто в більшому розмірі без укладення додаткової угоди до договору оренди. Згідно договору суборенди, укладеного між [PERSON] і [PERSON] 21 серпня 2009 року, (п.1.1., п.4.1., п.п.5.1-5.2., п.п.11.1.-11.2.) позивачу кожного місяця не пізніше десятого числа сплачується суборендна плата в розмірі 900 грн. 00 коп. за суборенду частини зазначеного нежитлового приміщення -9 кв.м. Окрім цього, із заяви [PERSON] від 06 липня 2010 року, з якою він звернувся службу у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області (вхідний №02/33-359 від 08 липня 2010 року), слідує, що позивач має роботу, за специфікою якої він відлучається за межі м.Кузнецовськ у відрядження. Про достатнє матеріальне забезпечення [PERSON] також свідчить його апеляційна скарга від 15 червня 2010 року, подана в Львівський апеляційний господарський суд на ухвалу господарського суду Рівненської області від 03 червня 2010 року. В цій апеляцій скарзі позивач зазначив про свій намір придбання вищевказаного орендованого нежитлового приміщення в першочерговому порядку за всіх рівних умов. Наявність доходу у [PERSON] в 2010 році також підтверджується його поясненнями про утримання ним своїх непрацездатних батьків. При цьому суд врахував, що на відміну малолітніх дітей позивача його батьки щомісячно отримують пенсію, про що свідчать довідки управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області від 16 жовтня 2008 року №1864 і №1865, від 27 квітня 2010 року №468 і №469. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на недостатнє матеріальне забезпечення батьків [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] та їх потребу в утриманні зі сторони позивача. Відповідно до вимог, викладених у ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значенння для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач [PERSON] не довів суду, що за своїм матеріальним становищем він спроможний сплачувати аліменти на малолітніх дітей лише по 100 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину. Докази справи свідчать, що [PERSON] за своїм майновим станом і станом здоров'я спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей в значно більшому розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], суд прийняв до уваги розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, який згідно із ст.1 Законц України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» становить з 01 січня 2010 року - 755 грн. 00 коп., з 01 квітня 2010 року - 767 грн. 00 коп. та з 01 липня 2010 року - 771 грн. 00 коп. Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.180, ч.З ст.181, ст.182, ст.184, ч.1 ст.192 СК України,

Outcome: dismissed