Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

20 квітня 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.05.2008 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0083/82/0002721, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 15 150 грн. з процентною ставкою 29,5 % річних на строк 72 місяці, тобто до 15.05.2014 р. Відповідач відповідно до цього договору зобовязана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. Відповідач порушила взяті на себе зобовязання по кредитному договору, не сплачувала своєчасно платежі в рахунок погашення кредиту, внаслідок чого, станом на 01.04.2010 р., виникла прострочена заборгованість в сумі 17\~176,86 грн. З посиланням на статті 526, 546, 549, 550, 610, 611, 625, 629, 1048-1050 ЦК України, через невиконання відповідачем зобовязань, позивач просив суд винести рішення про дострокове розірвання кредитного договору з [PERSON], та стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також всі судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а позов розглянути за його відсутності в порядку заочного розгляду справи. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявилася і про причини неявки суду не повідомила. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності до вимог ст.ст.169ч.4,224 ЦК України, розглянута у відсутність відповідача, враховуючи наявність достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного провадження, враховуючи, що представник позивача погодився на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0083/82/0002721, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 15 150 грн. з процентною ставкою 29,5 % річних на строк 72 місяці, тобто до 15.05.2014 р. Згідно Договору [PERSON] зобовязана була до 15 числа кожного місяця погашати кредит. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Судом зясовано, що починаючи з 15 грудня 2009 р. боржник не виконує свої зобовязання по погашенню платежів у визначених розмірах та у визначений графіком строк, внаслідок чого, станом на 01 квітня 2010 р., загальна заборгованість за кредитним договором у відповідача перед позивачем склала 17 176,86 грн., з яких: поточний залишок за кредитом 12\~891,81 грн., прострочені платежі 1\~882,21 грн., пеня 2\~402,84 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 7.1 Договору якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення стороною зобовязання, настають правові наслідки у вигляді припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо розірвання договору між Банком та [PERSON], та стягнення з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved