Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить визнати дії Управління пенсійного фонду України в м, Калуш щодо відмови у підвищенні розміру пенсії, як дитині війни, неправомірними та зобов»язати зробити перерахунок невиплаченої щомісячної державної допомоги за період з 1 січня 2006 року по 1 серпня 2010 року. Позивачка посилається на ті обставини, що вона є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте така доплата не здійснювалася. Вважає відмову відповідача неправомірною, виходячи із того, що рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року по справі №6 - рп/2007 визнано такими, шо не відповідають Конституції України окремі положення Закону України «Про державний бюджет па 2007 рік» щодо зупинення дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ет.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи із встановлених Законами України про державні бюджети за відповідні роки розмірів прожиткового мінімуму за відповідні періоди, позивачка вважає, що їй не доплачено зазначену допомогу. Позивачка подала заяву в якій позовні вимоги підгримує повністю, просить їх задоволити та справу заслухати у ї відсутності. Представник відповідача, у судове засідання подала заяву про те, що відповідач хоча і не заперечує тих обставин, що позивач є дитиною війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення пенсії на тридцять відсотків пенсії за віком, проте не визнає позов. Свої заперечення обгрунтовує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. З 01 січня 2008 року механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», згідно якої дітям війни до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Просить в задоволенні позову відмовити та справу заслухати у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 1 Судом встановлено, що позивачка у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мас статус дитини війни, що підтверджується посвідченням №111069 /а.с.13/. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, виплачується на тридцять відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено. Також Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, згідно якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по справі №1 - 29/2007 були визнані неконституційними положення ст.111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», а отже відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Крім цього рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року було визнано такими, шо не відповідають Конституції України положення розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Всупереч вказаним обставинам, управлінням Пенсійного фонду України в м. Калуш підвищення пенсії позивачу не проводилося і належні йому до виплати суми не нараховувалися та не виплачувалися. Обмеження будь-яких прав чи свобод людини можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України і може мати місце в умовах воєнного або надзвичайного стану. Інші випадки зменшення обсягу гарантованих прав та свобод людини не допускаються. Тому такі дії відповідача щодо не проведення підвищення пенсії позивачу на тридцять відсотків мінімальної пенсії за віком є неправомірними. За таких обставин суд вважає, що порушено право позивачки на отримання підвищення пенсії в розмірі, визначеному Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом України, не можуть бути обмежені або скасовані Іншими нормативними актами. Також ст.22 Конституції України передбачено, що при прийняті нових законів або внесення змін у чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Суд також вважає, що встановлення з 01 січня 2008 року постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якої діям війни до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни є істотним звуженням обсягу прав дітей війни, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законами України про Державний бюджет на відповідні роки були встановлені розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виходячи із вказаних розмірів слід проводити розрахунок недоплаченої щомісячної державної допомоги до пенсії. л З: V Оскільки, як було зазначено вище, рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року щодо даних правовідносин мають преюдиціальне значення, а також враховуючи викладену у рішенні мотивацію, Конституційний Суд України вважає в цілому такою, що не відповідає ст.ст.1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 92, 95 Конституції України практику зупинення законами України про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій та гарантій, тому відповідач зобов'язаний і в подальшому здійснювати нарахування позивачці доплати до пенсії згідно із ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції, що діяла до внесення до вказаного Закону України змін підпунктом 2 пункту 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавств визначаються залежно від розміру заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Дана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України ,,Про соціальний захист дітей війни" так само і в 2010 році. З врахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і дії відповідача щодо відмови у підвищенні розміру пенсії позивачу, як дитині війни, слід визнати протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням розміру щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції. На підставі вищенаведеного, ст. ст. 22, 124 Конституції України, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішень Конституційного Суду України від 19 липня 2007 року №6 - рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10 - рп/2008, Закону України « Про державний бюджет України па 2007 рік» Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік» Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік». Закону України « Про державний бюджет України на 2010 рік»

Outcome: partial