Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

26 липня 2010 року прокурор звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із відповідача на користь держави в особі Балаклійського районного центру занятості кошти в сумі 11989, 70 грн., що були нараховані та сплачені на користь [PERSON] в якості допомоги по безробіттю. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач 19 грудня 2008 року звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Балакійського районного центру зайнятості, де і був зареєстрований як такий, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки №201302208121900003. Згідно п.2 Порядку реєстраціїї, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою КМУ від 14.02.2007 року №219, під час проведення реєстрації особа, що звернулась до центру зайнятості, засвідчує особистим підписом достовірність внесених до неї даних та ознайомлюється з памяткою «Ваші права Ваші обовязки». В порушення вказаних вимог відповідач не повідомив Балаклійський районний центр зайнятості про те, що він був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27.11.2003 року. В персональній картці відповідача у Розділі 6 «Відношення до зайнятості» відсутня помітка про відношення до субєкта підприємницької діяльності. Також відповідачем до заяви були внесені завідомо неправдиві відомості про те, що він в даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Відповідно до підпункту «Б» п.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. У звязку з цим нарахована і отримана відповідачем допомога по безробіттю підлягає поверненню. Відповідачу був направлений лист-претензія про вирішення питання щодо повернення коштів, проте в добровільному порядку кошти відповідачем не були повернуті. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, але до судового засідання надав заяву за змістом якої визнав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 19 грудня 2008 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Балакійського районного центру зайнятості, де і був зареєстрований як такий, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки №201302208121900003. Згідно п.2 Порядку реєстраціїї, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою КМУ від 14.02.2007 року № 219, під час проведення реєстрації особа, що звернулась до центру зайнятості, засвідчує особистим підписом достовірність внесених до неї даних та ознайомлюється з памяткою «Ваші права Ваші обовязки». В порушення вказаних вимог відповідач не повідомив Балаклійський районний центр зайнятості про те, що він був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27.11.2003 року. В персональній картці відповідача у Розділі 6 «Відношення до зайнятості» відсутня помітка про відношення до субєкта підприємницької діяльності. Також відповідачем до заяви були внесені завідомо неправдиві відомості про те, що він в даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Відповідно до підпункту «Б» п.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. Згідно ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленному порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання ними своїх обовяків та зловживання ними стягується з цих осіб відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі і зазначена сума заборгованості підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.. Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді, суд покладає на відповідачку у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved