Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом та уточнивши заявлені вимоги 20.09.2010 року , позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що 15 квітня 2007 року між нею та громадянкою [PERSON] знайомою її батьків, був укладений договір позики з згідно з яким, вона надала позивачеві у позику 120000,00 грн. Ці кошти позивач планувала витратити на влаштування особистого життя, зокрема придбання житла та його ремонту. Частину цих коштів вона планувала витратити на отримання освіти. У травні місяці 2007 року вона познайомилася з відповідачем, який згодом запропонував їй вийти за нього заміж. 25.08.2007 р. позивач вступила з відповідачем у шлюб. 13.06.2008 р. за договором купівлі-продажу № 426, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АСТ-КОМБІ» ними був придбаний легковий автомобіль [PERSON] А5 Амбієнт (VIN- ТМВСА41ZX8B156285), державний реєстраційний номер АЕ6757СI. Під час оформлення автомобіля та реєстрації його в органах ДАІ, в якості власника було записано саме відповідача, але гроші на початковий внесок в сумі 22 951,00 грн. були сплачені ними за рахунок власних коштів позивача, які вона ще до шлюбу позичила. На залишок коштів в сумі 91\~770 грн. було оформлено в кредит в АКБ «Правекс-Банк». У в звязку з фінансовою кризою та зменшення доходів чоловіка (відповідача), погашення кредиту вони були змушені робити з належних позивачеві коштів. Погашення кредиту відбулося у 2009 році, про що свідчить повідомлення банку №72183/93 від 20.05.2009 року. Останнім часом відношення між сторонами погіршились, вона стали проживати окремо. Між тим, обовязок повертати кошті, які були взяті нею в позику ще до шлюбу, лежить на ній. Відповідач у добровільному порядку не бажає взяти участь у погашенні боргу, посилаючись на відсутність коштів, а також не погоджується продати автомобіль. Невизначеність дій відповідача у цій ситуації хвилює її вона вимушена звернутися до суду за вирішенням спору. Позивач просить визнати за нею право особистої приватної власності на легковий автомобіль [PERSON] А5 Амбієнт (VIN- ТМВСА41ZX8B156285), державний реєстраційний номер АЕ6757СI та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, оскільки коли вона позичала у [PERSON] кошти , то планувала їх витратити на власні потреби і хоча рішення про придбання автомобіля вони приймали спільно, але вона не планувала всі позичені кошти спрямувати на його придбання. Так сталося, що відповідач не мав стабільних доходів, а отже практично всі кошти, отримані за кредитом, прийшлося повертати із позичених коштів. Кошти позичала вона, а відповідно на неї покладений обовязок їх повернути. Вона хоче мати гарантію того, що у разі неможливості повернути борг, в неї залишиться можливість продати автомобіль та віддати борг, тому вона просить визнати придбаний у період їх з відповідачем шлюбу автомобіль її особистою власністю, т.к. він придбаний за кошти, які належать особисто їй. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав у повному обсязі та підтвердив, що спірний автомобіль дійсно, хоча і був придбаний у період шлюбу, але на особисті кошти його дружини, які вона позичила ще до реєстрації шлюбу між ними. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 25.08.2007 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом серії 1-КИ № 086608, виданим Жовтневим відділом РАЦС Криворізького МУЮ ( а.с.5). Під час шлюбу за договором купівлі- продажу № 426 від 13.06.2008 року, укладеним між ООО з іноземними інвестиціями „ АСТ-Комбі з одного боку та [PERSON] з іншого, був придбаний автомобіль [PERSON] А5 Амбієнт (VIN- ТМВСА41ZX8B156285) ( а.с.6), який зареєстрований в Криворізькому ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області на імя відповідача (а.с.7). Купівля - продаж автомобіля була здійснена у кредит, який згідно довідки АКБ „ Правекс Банк від 20.05.2009 року № 72183/93 виплачений у повному обсязі ( а.с.8). Хоча юридично вищеназваний автомобіль придбаний у період шлюбу між сторонами та є їх спільною сумісною власністю , фактично, як стверджує позивач він придбаний за кошти запозичені нею до шлюбу. Вищеназваний факт не заперечується відповідачем, який визнав позов, а також підтверджений письмовим договором позики від 15.04.2007 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого, остання отримала у борг 120000 грн.( а.с9). Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] підтвердила факт надання в борг [PERSON] ( після реєстрації шлюбу змінено прізвище на [PERSON]) 15.04.2007 року грошових коштів в сумі 120\~000 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Оскільки автомобіль був придбаний фактично за кошти позивача, які належали їй до шлюбу, суд вважає, що їй повинно належати право особистої власності на нього На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1147,21 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.

Outcome: approved