Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі - 5000 грн., а також моральної шкоди - 20000 грн., заподіяної ушкодженням здоров'ю її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що 23 травня 2010 року її сина [PERSON], [INFO], покусала собака породи середньоазіатська вівчарка, яку вигулював [PERSON] на довгому повідку без намордника, чим заподіяла її сину тілесні ушкодження. З 23.05.2010 року по 02.06.2010 року її дитина знаходилася в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні після чого була виписана для продовження лікування амбулаторно. Внаслідок нападу на сина, йому задано легкі тілесні ушкодження з розладом здоров'я у вигляді рваних ран лівого плеча і лівого передпліччя, була проведена операція, накладені шви, проведене обстеження психічного стану. Через великий переляк та сильний біль у дитини стався розлад неврологічного характеру: часті головні болі, з'явився нічний та денний енурез (нетримання сечі), безсоння, постійний страх темряви, він боїться будь-яких тварин, не тільки собак та кішок. Родина змушена постійно звертатися до лікарів, проходити обстеження, купувати ліки. На лікування дитини було витрачено більше 4000 грн., за придбані ліки квитанції та чеки вона не зберігала, бо вважала, що відповідач відшкодує всі витрати на лікування. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог і пояснила, що 23 травня 2010 року її син [PERSON] разом із його другом [PERSON], йшов через стадіон, де діти завжди граються. Назустріч їм ішов [PERSON], який вигулював своїх собак породи середньоазіатська вівчарки без намордників, та одна з них напала на її сина [PERSON], та покусала за ліву руку. З вини відповідача, яка була доведена у суді та він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Біляївського районного суду від 07.06.2010 року, її дитина знаходилася в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні з 23.05.2010 року по 02.06.2010 року після чого була виписана для продовження лікування амбулаторно. Дитину поставили на диспансерний облік невролога. Через травму руки та плеча син обмежений в рухах, під час літніх шкільних канікул не має змоги відпочивати належним чином, на руці залишився великий, грубий шрам на все життя. На лікування дитини їх родина витратила вже більше 4000 гривень, за придбані ліки чеки вона не зберігала, тому, що відповідач запевняв що відшкодує всі витрати на лікування. З моменту події і до теперішнього часу відповідач матеріальну допомогу на лікування не надав і ухиляється від її надання. Все це приносить її сім'ї моральні душевні страждання, які вона оцінює - матеріальна шкода - 5000 грн. та моральна - 20000 гривень. Крім того, за надання юридичної допомоги вона сплатила 500 гривень, які її повинен повернути відповідач, з вини якого вона змушена звертатися до суду. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, вважав його необґрунтованим, стверджуючи, що більшість подій не відповідає дійсності, позивач займається сутяжництвом, у зв'язку з чим, просив відмовити в позовних вимогах у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що у зв'язку з відсутністю в селі Котовка закритої обладнаної площадки для вигулу собак, то він вигулює собак на пустирі, куди він йшов по стежці між городами, а не через стадіон. Середньоазіатська вівчарка (алабай), будучи на повідці легла на траву без намордника, він його зняв в стані крайньої необхідності. Було дуже жарко 23.05.2010 р.. а вівчарка має густу товсту вовну. При температурі під 40 градусів, язик собаки є теплоотводом і повинен вивалюватися з пащі, що не дозволяє робити намордник. Коли назустріч почали йти малолітні [PERSON] . і [PERSON] він попросив їх не наближатися до собаки й обійти, що виконав [PERSON], [PERSON] попередження проігнорував і пішов назустріч собаки, необережно наблизившись до собаки, вона кинулася на нього та вкусила його за плече. Собака була відразу відтягнута. Він одразу оказав допомогу хлопчику та поїхав також у лікарню. Ніяких фінансових документів, що підтверджують витрати на лікування позивач не надавала взагалі. Крім того, він передав [PERSON] кошті 23 травня 2010 року- 200 гривень, 24 травня 2010 року-200 гривень і 25 травня 2010 року - 600 гривень, а всього - 1000 грн.. і дальше був згоден оплатити всю вартість лікування по чекам і квитанціям та виплатити погоджену суму на компенсацію моральної шкоди. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 23.05.2010 р. вона знаходилася у себе вдома та була на городі, та бачила, як [PERSON] йшов зі своїми собаками біля стадіону, йому на зустріч йшли два хлопчика, собака накинулася на одного з хлопчиків, останній дуже кричав, вона одразу кинулася на допомогу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 23.05.2010 р. її син [PERSON] прийшов до дому дуже переляканий, потім він розповів, що коли він та [PERSON] проходили по стежині біля стадіону на Діму кинулася величезна собака та покусала його. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що він з його другом Дімою [PERSON] проходили по стежині біля стадіону, вони побачили чоловіка з великими собаками, вони зупинилися, тому що собаки були без намордника та не було видно повідка собак, але власник казав щоб вони проходили, собаки не кусаються, Діма пішов перший, а він поряд по траві, та одна з собак накинулася на Діму, він дуже злякався та почав рухатися на зад та упав у траву, де він просидів поки його не знайшли. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проїжджала на автомобілі поряд пустиря та побачила як чоловік відтягував собаку від хлопчика, вона вийшла з машини, подивилася що хлопчику нічого не загрожує та поїхала далі, крім чоловіка, собак та хлопчика вона там більше нікого не бачила. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що вона працює лікарем у Одеської обласної клінічної лікарні, до неї на прийом прийшли родителі з хлопчиком, якого покусала собака, вона його оглянула, дала свій висновок та рекомендувала курс лікування. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 23 травня 2010 року, [PERSON], [INFO], покусала собака породи середньоазіатська вівчарка, яку вигулював [PERSON] на довгому повідку без намордника, внаслідок чого йому булі причинені легкі тілесні ушкодження. Це сталося з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07.06.2010 року, згідно якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч.2 КУпАП. (а.с. 16). Постановою апеляційного суду Одеської області від 05.07.2010 року вищевказана постанова залишена без змін (а.с. 17-18). Згідно довідки 1-го хірургічного відділення Одеській обласній дитячій клінічній лікарні від 02.06.2010 р. [PERSON], [INFO], поступив до медичного закладу з клінічний діагнозом: укушені рвані рани лівого плеча и лівого передпліччя, проведено лікування операція ран.(а.с. 9) Відповідно витягу історії хвороби Одеській обласній дитячій клінічній лікарні за №2243 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.05.2010 року по 02.06.2010 року, по поводу: укушені рвані рани лівого плеча и лівого передпліччя. Лікування операція ран. Рекомендовано нагляд у дільничного лікаря, обробка рубця брильянтової зеленню.(а.с. 11-12). Згідно ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підставі ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. У судовому засіданні доведено, що з вини [PERSON] неповнолітньому [PERSON] були спричинені моральні та фізичні страждання внаслідок укусу собаки, він втратив спокій та душевну рівновагу, дитина змушена була тривалий час лікуватися, чим був порушений нормальний устрій її життя та членів її родини. Однак у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження посилання позивача на те, що на лікування дитини було витрачено більше 4000 грн.. \~ Суду не представлені будь-які докази з цього приводу. Крім того, як вбачається з розписки [PERSON] від 25.05.2010 р. вона отримала від [PERSON] на лікування її сина - 1000 грн. (а.с. 28). З урахуванням обставин справи, сімейного стану відповідача [PERSON], а також розумності та справедливості, суд вважає \~необхідним \~покласти \~на \~ відповідача \~[PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а також витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 500 грн.(а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ \~

Outcome: partial