Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Чорногузівської сільської ради Вижницького району, [PERSON], про визнання заповіту та заяви про відмову від обов'язкової частки у спадщині недійсними. В позові вказувала, що 05 березня 2007 року помер її чоловік, [PERSON], з яким постійно проживала в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з '/г житлового будинку та господарських будівель. Зазначала, що 13.02.2004 року секретарем виконавчого комітету Чорногузівської сільської ради Вижницького району було посвідчено заповіт, згідно якого спадкодавець все своє майно заповідав їй. Після цієї дати ніяких документів відносно розпорядження своєю власністю не оформляв. Посилалася, що у жовтні 2009 року стало відомо, що 04.06.2004 року секретарем виконавчого комітету Чорногузівської сільської ради від імені [PERSON] посвідчено заповіт на користь відповідача. В подальшому рішенням Вижницького районного суду від 08.10.2008 року за ним визнано право власності на '/г частину житлового будинку. Вважала, що заповіт підписаний не спадкодавцем, стосовно заяви про відмову від обов'язкової частки у спадщині поданої до нотаріальної контори вважала її нікчемною, оскільки написана під впливом обману, вона не була ініціатором і нікому не висловлювала думки про те, що буде відмовлятись від своєї частки. Просила визнати заповіт та заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON]Ю недійсними, стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позовній заяві та пояснила, що 07.08.2007 року відповідач на власному автомобілі привіз її до нотаріальної контори, де їй було запропоновано підписати документ. Вважаючи, що підписує договір довічного утримання без будь-яких вагань підписала вказаний документ, однак помилилася, оскільки змісту документу не читала, юридично необізнана, з цих підстав просила визнати заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині недійсною. Представник позивача в судовому засіданні, посилався на обставини та правові підстави - передбачені ст.229,1274 ЦК України та підтвердив, що позивач є особою похилого віку, часто хворіє, за нею потрібний постійний догляд, іншого житла немає, просив визнати заяву позивача подану в нотаріальну контору 07 серпня 2007 року про відмову від обов'язкової частки у спадщині недійсною. Крім того вважав, що вказана заява до нотаріальної контори про відмову обмежує можливість позивача мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, в частині уточнення позовних вимог, що позивач могла діяти під впливом помилки погодився, в іншому покладався на думку суду. Представник Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області в судовому засіданні підтвердила, що позивач є особою похилого віку, якій потрібний постійний догляд, стосовно позову покладалась на думку суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229231, 233 ЦК. Судом встановлено, що (спадкодавець [PERSON]Ю.) та (спадкоємець ([PERSON]І.) з 27.10.1956 року проживали в зареєстрованому шлюбі. 05.03.2007 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, який розташований в с. Чорногузи по вул.Макаренка,2 Вижницького району Чернівецької області. 07.08.2007 року [PERSON] [INFO], будучи особою похилого віку, юридично необізнаною та неписьменною на прохання відповідача з його допомогою її привезли в м. Вижниця, де перебуваючи в приміщенні приватної нотаріальної контори Вижницького нотаріального округу під впливом помилки вважаючи, що підписує договір довічного утримання, поставила свій підпис під заявою про відмову від обов'язкової частки у спадщині після смерті свого чоловіка. Відповідно до свідоцтва про одруження серія ЯУ №917431 від 27.10.1956 року вбачається, що позивач є дружиною померлого [PERSON] З даних копії заповіту посвідченого 04.06.2004 року секретарем Чорногузівської сільської ради Вижницького району та зареєстрованого в реєстрі за №51 вбачається, що [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON], вказаним заповітом скасовано заповіт від 13.02.2004 року, згідно якого спадкодавець заповідав все своє майно [PERSON] Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.10.2008 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 спірного будинку, який розташований за адресою с. Чорногузи, вул. Макаренка, 2, Вижницького району Чернівецької області. З даних довідки від 07.12.2009 року за №1085 виданої виконкомом Чорногузівської сільської ради Вижницького району вбачається, що [PERSON] зазначений в погосподарській книзі опікуном, де головою двору був [PERSON]. Рішення про призначення [PERSON] опікуном (піклувальником) [PERSON] не приймалося. Крім того підтверджено, що від імені [PERSON] були посвідчені заповіти від 13.02.2004 року реєстровий №10 та 04.06.2004 року реєстровий №51. З даних довідки від 18.06.2008 року за №1291 виданої виконкомом Чорногузівської сільської ради Вижницького району вбачається, що [PERSON] прописаний та проживає в [INFO] з 07.05.2004 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач 05.10.2009 року на підставі рішення виконкому Чорногузівської сільської ради від 27.08.2009 року отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою с. Чорногузи, вул. Макаренка, 2, Вижницького району Чернівецької області, який знаходиться у спільній частковій власності, що свідчить про відсутність спірних правовідносин щодо виділу частки у спільному майні подружжя. Статтею 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Наведені позивачем обставини свідчать саме про вчинення позивачем правочину, який вчинено під впливом помилки, що не заперечував в своєму відзиві на позов та в судовому засіданні відповідач [PERSON] Посилання позивача, поряд із вчиненням правочину під впливом помилки, на інші правові підстави недійсності правочину (внаслідок не усвідомлення значення своїх дій, обман з боку відповідача [PERSON] є помилковими в силу невміння дати правильну та об'єктивну правову оцінку обставинам, що фактично відбулись, в силу юридичної необізнаності, а тому не мають правового значення, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, позивачем та його представником наведені достатні докази та доводи про вчинення [PERSON] правочину (письмової нотаріально посвідченої відмови від своєї обов'язкової частки у спадщині), в порядку правил частини 2 статті 1274 ЦК України, на користь саме [PERSON] під впливом помилки. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Як вбачається з пояснень [PERSON] остання помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, а тому вчинений останньою правочин необхідно визнати недійсним на її вимогу, виходячи із правил частини 5 статті 1274 та частини 1 статті 229 ЦК України. Враховуючи, що правила ст.1274 ч.5 ЦК України передбачають можливість визнання недійсною відмову від прийняття спадщини в цілому та без застережень умовами, тому вимога про визнання недійсною відмови від спадщини в частині лише передачі права [PERSON] не можуть бути задоволеними, а підлягають задоволенню відповідно до вимог закону в цілому. Визнати недійсною відмову від прийняття спадщини [PERSON] на користь [PERSON] необхідно у такому обсязі, у якому вона відмовилася від цього права, а саме відповідно до змісту нотаріально посвідченої заяви (а.с.20). Не підлягає також задоволенню вимога про визнання права на успадкування у виділі частки у спільному майні подружжя, оскільки такі спадкові права ніким не порушені. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи на підставі доказів сторін. Таким чином, суд вважає, що позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. Посилання позивача на те, що вона відмовилася від обов'язкової частки у спадщині під впливом помилки знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст.229,230,328,392,1241,1274 ЦК України,

Outcome: partial