Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

10.01.2007 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та зняти її та її неповнолітню доньку [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. В обґрунтування заявлених вимог, позивачі посилалися на те, що 03.11.2006 року між позивачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири №156 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ, 34 в м. Харкові. Згідно даного договору [PERSON] купив у [PERSON] 63/100 частини квартири: для себе 2/3 частини та 1/3 частину своєму малолітньому брату [PERSON], опікуном якого являється. Даний договір був посвідчений приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округа [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі. Факт опікунства над [PERSON] підтверджують копією рішення виконкому Фрунзенської районної ради м. Харкова від 05.09.2005 року. 15.11.2006 року вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «Харківське міське БТІ». Але ще до укладання договору купівлі-продажу квартири позивачам було відомо про те, що в квартирі з 2005 року зареєстровані [PERSON] та її малолітня донька [PERSON]. Їх реєстрація в спірній квартирі була здійснена у звязку з укладанням між [PERSON] та [PERSON] спадкового договору 03.08.2005 року, оскільки [PERSON] була похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. У звязку з тим, що [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобовязання по спадковому договору, рішенням Московського суду м. Харкова від 16.02.2006 року спадковий договір укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання спадкового договору в кінці лютого 2006 року [PERSON] виїхала з спірної квартири і до теперішнього часу в ній не проживає. В березні 2006 року [PERSON] предявила [PERSON] претензії щодо відшкодування витрат понесених нею у звязку з виконанням спадкового договору. 16.03.2006 року [PERSON] отримала від [PERSON] 1641 грн. про що [PERSON] власноручно написала розписку в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Факт не проживання [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] в вищевказаній квартирі підтверджується актами ОЖК «Левада» за період з березня по жовтень 2006 року. Таким чином з лютого 2006 року [PERSON] бажаючи створити видимість проживання в квартирі несе витрати по утриманню однієї кімнати, чим створює незручності в користуванні квартирою. 24.01.2007 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], ( яку після смерті замінено на [PERSON]), 3-і особи [PERSON], приватний нотаріус ХИНО [PERSON], перша Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ХМНО [PERSON], служба в справах дітей Московської районної ради м. Харкова про визнання договорів дарування, купівлі-продажу, спадкового договору недійсними. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що в трикімнатній квартирі [ADDRESS] проживала власник квартири [PERSON], її син [PERSON], невістка та онуки. [PERSON] займала кімнату 16 м.2 (кімната 2 за технічним пас\-портом), [PERSON] з сімєю кімнати 14,8 м.2 та 13 м.2 (кімната 3 та 4 за технічним паспортом). Протягом тривалого часу [PERSON] з сімєю її сина не вели спільного господарства, не проживали однією сімєю і не підтримували родинних відносин, що встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2005 року та мали недоброзичливі відношення . [PERSON] влітку 2003 року умовила її, як племінницю, довічно утримува\-ти її. Вона на той час проживала в [INFO]. За наполяганням [PERSON] між ними був укладений і нотаріально посвідчений договір довічного утримання від 01.10.2003 року, реєстровий № 7-1246. Але через 10 днів [PERSON] передумала, бо так вона онуків позбавляє спадщини і житла. 13.10.2003 року [PERSON] і вона склали нотаріально посвідчену угоду про розірвання договору довічного утримання, реєстровий № 7-1308 . Потім [PERSON] подала позов до [PERSON], невістки і онуків про зві\-льнення ними кімнати 14,8 м.2 (кімната 3 за техпаспортом), рішенням суду від 12.05.2005 року [PERSON], його дружині і дітям було виділено для проживання лише одну кімнату 4 площею 13 м.2 . [PERSON]П не бажала проживати з сином, невісткою і онуками в одній квартирі, а тому запропонувала їй взимку 2005 року продати її сину [PERSON] належні їй на праві приватної власності 61/100 частини (житловою площею 34,4 м.2) комуналь\-ної трикімнатної квартири [ADDRESS]/5-А, де вона на той час проживала з малолітньою донькою. При цьому [PERSON] запропонувала продати їй дві кім\-нати 3 і 4 житловою площею 27,8 кв.м. своєї квартири. Вона навіть витребувала у сина [PERSON] і невістки письмове зобов'язання від 15.03.2005 року про звільнення кімнат в квартирі [ADDRESS], виписку з квартири та відшкодування їй 700 грн. судових витрат. Вона на таку неравнозначну по площам квартир купівлю-продаж не погоджувалась. Тоді [PERSON] запропонувала здійснити обмін її 34,4 м.2 житлової площі на її 30,8 м.2 (кімнати 2 і 3) без доплати, при цьому вона займатиме кімнату 13 м.2 (кімната 4). Але вона пропонувала [PERSON] доплатити їй за різницю загальної площі квартир 77,6 (моя) - 65,3 = 12,3 м.2. [PERSON] отримала консультації щодо сплати послуг нотаріуса, державного мита та податків і умов відчуження кімнат квартир та умовила її на обмін кімнатами наших квартир без письмового договору міни і доплати, через договір дарування моїх кімнат її синові [PERSON], а мені буде дві кімнати 2 і 3 площею 30,8 м.2, доплатою буде отримання мною всієї її квартири з доглядом її через спадковий договір. В підтверд\-ження своїх намірів вона надала мені копію нотаріально посвідченого заповіту на мене з позбавленням свого сина спадщини, реєстровий №797 . Враховуючи становище [PERSON] та відносини з її сином і невісткою, довіряючи літній людині і тітці та її життєвому досвіду, вона погодилась на обмін кімнатами на\-ших квартир через нотаріально посвідчений договір дарування від 17.06.2005 року, реєс\-тровий № 773, за яким вона подарувала [PERSON] свої 61/100 (34,4 м.2 кімнати 2 і 3) трикімнатної комунальної квартири 16 будинку 124/5-А по пр-ту Московському в м. Харкові. [PERSON] з дружиною і дітьми переселились в подаровані кімнати і виписались з квартири [PERSON] 07.07.2005 року. Вона остаточно переселилась з дочкою в спірну квартиру [ADDRESS] і стала проживати в квартирі, а 21.07.2005 ро\-ку зареєструвалась з дочкою за вказаною адресою. [PERSON] 03.08. 2005 року уклала з нею спадковий договір, посвідчений нотаріусом за реєстровим № 2-2087. При цьому пп. г) п. 7 спадкового договору було передбачено, що у разі розірвання договору [PERSON] повертає їй гроші і забезпечує житлом. [PERSON] була впевнена, що обмін відбувся і її та її доньки права на власність і житло [PERSON] гарантувала і забезпечила. Таким чином між нею і [PERSON] було вчинено правочин - договір міни частками квартир, відповідно до ст. 715-716 ЦК України, який був оформлений вчиненням двох удаваних правочинів - договором дарування від 17.06.2005 року і спадковим договором від 03.08.2005 року. При цьому [PERSON] замовчувала, що вона ніколи не переселиться з кімнати 2 площею 16 м.2 в кімнату 4 площею 13 м.2, щоб не порушити житлових прав сина, невістки і онуків (ч. 4 ст. 156 ЖК України), та позбавить її і її доньку власності і житла, а її син за її рахунок отримає власність і житло. Крім цьо\-го [PERSON] і її нотаріуси замовчували, що я вчиняю правочини в по\-рушення ст. 155 СК України та ч. 1 ст. 156 ЖК України і її малолітня доньку позбавляється житлових права. Після укладення усного договору міни кімнатами [PERSON] продовжила проживати в кімнаті 16 м.2 і не бажала жити в кімнаті 13 м.2 та навмисно створювала спори. Так як квартира [PERSON] перебувала під забороною відчуження ми не ма\-ли можливості розміняти квартиру. Повернутись у попереднє становище не бажала як [PERSON] так і її син [PERSON], [PERSON] пропонувала за згодою розірвати спа\-дковий договір, але я погоджувалась це зробити за умови виконання її обовязку забезпе\-чення її і доньки власності і житлом. [PERSON] подала позов до суду про розір\-вання спадкового договору, вона проти позову не заперечувала, але наполягала на виконанні [PERSON] її зобовязання по забезпеченню житлом. Лише після того , як [PERSON] і вона уклали угоду 03.01.2006 року про забезпечення її двома кімнатами в трьох-кімнатній квартирі та сплаті їй витрат 1736 грн. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2006 року задоволено позов і розірвано спадковий договір від 03.08.2005 року. [PERSON] частково виконала угоду від 03.01.2006 року і після розірвання спадкового договору 16.03.2006 року сплатила їй 1641 грн. , а вона продовжувала проживати в квартирі, т.я. [PERSON] не виконувала обов'язку по забезпеченню її двома кімнатами в іншій квартирі. На її вимоги виконання зобов'\-язання по забезпеченню житлом, [PERSON] тільки створювала видимість виконання зобов'язання. Так [PERSON] 02.09.2006 року запропонувала їй укласти договір про наміри з [PERSON] про купівлю у неї 72/100 частин комунальної квартири з передачею завдатку. [PERSON] запевнила її, що сплатить продавцю вартість її кімнат. Вона знов довірилась [PERSON] і отримала у виконавчому комітеті Московської район\-ної ради м. Харкова рішення від 26.09.2006 року № 335/23 про дозвіл зняти з реєст\-рації доньку і зареєструвати її за новою адресою. Але пізніше зясувалось, що [PERSON] не бажає виконувати свої зобовязання. В грудні 2006 року я дізналась, що [PERSON] здійснила відчуження кімнат 3 і 4, спільної квартири родичу [PERSON], за погрозливими вимогами і діями якого вона вимушена була звільнити від меблів і речей одну кімнату 31.12.2006 року . [PERSON] і [PERSON] 03.11.2006 року уклали і нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу 63/100 трикімнатної квартири (кімнати 3 і 4) [PERSON], реєстровий № 3227, саме на ту житлову площу, яку вона займала з малолітньою дитиною, для того, щоб виселити її з дитиною і позбавити житла і власності та не виконува\-ти зобовязання по угоді від 06.01.2006 року, які виникли внаслідок розірвання спадкового договору. При цьому, [PERSON] було відомо про спір між нею і [PERSON] Таким чином договір купівлі-продажу 63/100 часток квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є фіктивним і направлений на порушення житлових прав її малолітньої дочки. Перша Харківська державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Приватний нотаріус ХДНО [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення прийняти на розсуд суду. Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення прийняти на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.11.2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] діючого від себе особисто та в інтересах малолітнього [PERSON] [PERSON] М.П. продала а [PERSON] діючий за себе особисто та як опікун від імені і в інтересах малолітнього [PERSON] купили 63/100 частини трикімнатної квартири 156 у будинку №34 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харкові в наступних частинах [PERSON] 2/3 частини, [PERSON] 1/3 частину вищевказаної частини квартири. Вищевказана квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Московською районною радою міста Харкова 19.02.2002 року, зареєстрованого в КП «Харківське міське БТІ» 18.03.2002 року, номер запису 64884. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2006 року розірвано спадковий договір, укладений 03.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Першою Харківською державною нотаріальною конторою, та зареєстрований за №2-2087. Згідно актів ОЖК «Левада» від 22.03.2006 року, 27.04.2006 року, 22.05.2006 року, 28.06.2006 року, 28.07.2006 року,30.08.2006 року, 25.09.2006 року, 26.10.2006 року зазначено, що при обстеженні квартири №156 будинку 34 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харкові [PERSON] та [PERSON] не проживають з грудня 2005 року. Згідно договору довічного утримання від 01.10.2003 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передала у Власність [PERSON] належну квартиру №156 у будинку №34 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харкові, а [PERSON] зобовязалася довічно повністю утримувати [PERSON] надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечуючи за нею належний догляд та необхідну допомогу. Згідно угоди про розірвання договору від 13.10.2003 року укладеної між [PERSON] та [PERSON] розірвано договір довічного утримання щодо квартири №156 в будинку №34 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харкові з їхньої обоюдної згоди. Свідоцтво про право власності на житло, видане 19 лютого 2002 року Виконкомом Московської районної ради м. Харкова, зареєстроване у КП «Харківське міське БТІ» 18.03.2002 року за реєстром №64884 повернено [PERSON]. Згідно заповіту від 15.02.2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй квартиру №156 будинку 34 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ в м. Харкові заповіла [PERSON], а свого сина [PERSON] позбавила спадщини. Згідно договору дарування від 17.06.2005 року [PERSON] передала безоплатно у власність 61/100 частину квартири №16 з відповідною частиною місць загального користування, що знаходиться в місці Харкові, пр.. Московський,124/5-А а [PERSON] цей дарунок прийняв. Згідно спадкового договору від 03.08.2005 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], у разі смерті відчужувача [PERSON] набувач [PERSON] набуває право власності на квартиру №156 будинку 34 по. Пр.. 50 річчя ВЛКСМ у м. Харкові. Згідно постанови начальника Московського РВ ГУМВС України в Харківській області від 30.12.2006 року [PERSON] було відмовлено в порушені кримінальної справи за фактом шахрайства відносно [PERSON] та [PERSON] у звязку з відсутністю в їх діях злочину передбаченого ст..190 КК України. Згідно заповіту від 06.12.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день смерті, в тому числі належну їй на праві особистої власності частину квартири №156 по пр.. 50 річчя ВЛКСМ №34 в м. Харкові заповідає [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27.07.2007 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова провадження у справі зупинено до залучення до справи правонаступника чи законного представника після смерті [PERSON]. Згідно відповіді Третьої Харківської державної нотаріальної контори повідомлено, що після померлої 27.07.2007 року [PERSON], яка мешкала м. Харків, пр.. 5- річчя ВЛКСМ,34 кв.156 з заявою про прийняття спадщини згідно з заповітом 10.11.2007 року звернувся [PERSON]. Свідоцтво про право власності не видавалося. Ухвалою Московського районного м. Харкова від 22.04.2008 року провадження у справі було відновлено. Ухвалою Московського районного м. Харкова від 23.07.2008 року замінено відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на належного відповідача [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON]. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2010 року замінено первинного позивача [PERSON], після її смерті, на належного позивача [PERSON]. Згідно постанови начальника Московського РВ ГУМВС України в Харківській області від 05.04.2007 року [PERSON] було відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутності події злочину. В судовому засіданні, за клопотанням [PERSON], надали свої свідчення свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] і [PERSON] родичі, деякий час проживали спільно, [PERSON] постійно сварилась з сином і невісткою. [PERSON] доглядала [PERSON], проживала в спірній квартирі з співмешканцем [PERSON] В спірну квартиру поселився новий власник частини квартири [PERSON] Спочатку [PERSON] звільнила від своїх речей кімнати для [PERSON], а потім вимушена була піти з квартири. Згідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача, або членів його сімї житлове приміщення зберігається на протязі шести місяців. Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловими приміщеннями, передбачений відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного та громадського житлового фонду. Судом встановлено, що [PERSON] відсутня в спірній квартирі понад 6 місяців без поважної причини, а тому втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі з неповнолітньою дочкою, суд знімає їх з реєстрація їх за адресою спірної квартири. За таких обставин суд вважає що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що при укладенні договір дарування між [PERSON] і [PERSON], спадкового договору між [PERSON] і [PERSON] зміст правочину не суперечить діючому законодавству, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочини вчинено у письмовій формі, встановленій законом, правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( згідно ст.. 203 ЦК України.) Згідно ст.. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню, та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. [PERSON] не надала доказів своїх позовних вимог, не надала доказів недійсності спірних правочинів, не надала доказів, що за укладеними і нотаріально посвідченими правочинами приховано іншу угоду міни житла, укладену в усній формі, тому суд відмовляє в задоволенні її позову в повному обсязі. Арешти на житло, накладені в порядку забезпечення позову , суд скасовує. На підставі викладеного.,

Outcome: approved