Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить рішенням суду стягнути на її користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації недовиплачені кошти передбачені ст. 37 Закону України «Про статус...», в сумі 18434.70 гривень, та недовиплачені кошти передбачені ст. 39 Закону України «Про статус...», в сумі 20478.80 гривень, мотивуючи це тим, що вона та її неповнолітні діти є потерпілими від Чорнобильської катастрофи, проживають а вона та працює в зоні гарантованого добровільного відселення. В заяві до суду позивачка просила справу розглядати в її відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду лист, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає та працює в зоні гарантованого добровільного відселення. га є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Таким чином вона має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 30 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст.39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, щомісяця. Відповідно до постанови КМУ № 936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги передбаченої ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови. Тому, заборгованість за ст.37 ЗУ «Про статус...» підлягає стягненню за період з 01.04.2007 року по 01.04.2010 року та за ст.39 ЗУ за цей же період. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах: - з 1.04.2009 року - 625 грн., -з 1.07.2009 року - 630 грн., -з 1.10.2009 року - 650 грн., -з 1.11.2009 року - 744 грн., -з 1.01.2010 року - 869 грн. -з 1.04.2010 року - 884 грн. Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає - за ст.37 ЗУ «Про статус...» - 18434.70 грн. за мінусом одержаних по 1.60 грн. за період з 1.04.2007 року по 01.04.2010 року, за ст. 39 ЗУ «Про статус...» - 20487.80грн. за мінусом одержаних по 5.20 грн. за період з 1.04.2007 року по 01.04.2010 року . Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації тому суд, стягує з нього дані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставні.

Outcome: approved