Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON], з посиланням на ст. 220 ч.2 ЦК України, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку по [ADDRESS]. та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за цією адресою. Вимоги мотивовано тим, що ним за договором купівлі-продажу від 16.01.1998р. у [PERSON] придбано недобудоване нерухоме майно з готовністю 32%, даний договір посвідчений на товарній біржі. Однак від нотаріального оформлення угоди відповідач ухиляється. На даний час будинок має 69% готовності, земельна ділянка площею 0, 09 га, на якій він розташований, рішенням органу місцевого самоврядування передана йому безкоштовно у приватну власність. В судове засідання сторони надали заяви з проханням справу розглянути у їх відсутність, позивач на позові наполягає, відповідач з позовом згоден. Суд вважає можливим позов розглянути у відсутність сторін за наявними у справі даними про їх права і взаємовідносини та на підставі наданих доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно акта від 15.08.1991р. відповідно до рішення виконкому Малокаховської сільради № 25 від 19.06.1991р. проведений в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво забудовника [PERSON] по [ADDRESS], що слідує з будівельного паспорта земельної ділянки. Складено план забудови земельної ділянки. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.01.1998р., укладеного на товарній біржі «Алмаз», покупець [PERSON] у продавця [PERSON] придбав недобудований будинок готовністю 32%, який розташований за адресою: [ADDRESS] (п.1 договору). Згідно п.2 вищезазначеного договору покупець зобов'язався закінчити будівництво і здати житловий будинок в експлуатацію. У п.8 договору зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. З п.11 договору слідує, що [PERSON] та [PERSON] являються членами біржі «Алмаз» категорії А. Договір згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод за реєстраційним № 12 від 16.01,1998р. Відповідно до технічного паспорта від 12.08.2010р. садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. належить [PERSON], має 69% готовності і розташований на земельній ділянці загальною площею 1900 кв.м. Відповідно до п.1 рішення № 265 від 12.05.2008р. Малокаховської сільради Каховського району Херсонської обл. [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] загальною площею 0,09 га. У п.2 визначено про необхідність надання у визначеному порядку документів для одержання державного акту. Державний акт про право власності на земельну ділянку суду не наданий. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, розпоряджатися і користуватися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 26.01.1993р., яка діяла на момент укладення сторонами договору купівлі-продажу недобудованого будинку, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18/5 від 18.06.1994р., чинної на момент укладення угоди між сторонами правочину [PERSON] та [PERSON], право власності на житловий будинок може бути підтверджено договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі (п. 49). Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено право громадян на придбання житла у атасність на біржових торгах. Таким чином, на момент укладення біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами - 16.01.1998р. - обов'язкового нотаріального посвідчення даної угоди не передбачалось. Цивільний кодекс України 16.01.2003р., який передбачає обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів відчуження нерухомості, набрав чинності з 01.01.2004р. і застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності ( п.4 Прикінцевих та перехіднктґ* положень). Із наведених підстав позов в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу від 16.01.1998р., укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Алмаз» за реєстровим № 12, задоволенню не підлягає. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів ( ст. 328 ЦК України). Власність зобов'язує (ч.4 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація права власності на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом, що слідує з ч.2 ст. 182 ЦК України. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію може бути оскаржена до суду (ч.З ст. 182 ЦК України). Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.І ст. 331 ЦК України). Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державні^ реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ст. 331 ч.2 ЦК України). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), що слідує з ч.З ст. 331 ЦК України. Створене позивачем [PERSON] нерухоме майно не закінчено будівництвом, в експлуатацію не прийнято. З наведених підстав позов в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS]. разом з надвірними будівлями і спорудами задоволенню не підлягає. Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто, при наявності спору. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову, але за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає позови не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як слідує з матеріалів справи спір між сторонами відсутній, з поданого позову вбачається намагання позивача у поза передбаченому чинним законодавством порядку отримати право власності на нерухоме майно.

Outcome: dismissed