Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 серпня 2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з 01.08.2008 року по 28.05.2010 року працювала в ТОВ «Караван-104», звільнена за власним бажанням. В день звільнення відповідач не виплатив заробітну плату за травень 2010 року та компенсацію за невикористану відпустку. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 травня по 28 травня 2010 року в сумі 851 грн. 76 коп., компенсацію за невикористану відпустку за період з 27 липня 2009 року по 28 травня 2010 року тривалістю 20 календарних днів в сумі 442 грн. 60 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. За таких обставин, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, судом справа розглядалася в межах наданих доказів з ухваленням заочного рішення за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 серпня 2008 року працювала на посаді бухгалтера-ревізора ТОВ «Караван-104», наказом № 14 від 26.05.2010 року звільнена з роботи 28 травня 2010 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було, заробітна плата за роботу у травні 2010 року та також компенсація за невикористану відпустку виплачена позивачу не була. Позивач [PERSON], звернулась до суду з вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 851 грн. 76 коп. Відповідач в заперечення даної обставини жодні докази не надав, ухвала суду в частині надання доказів виконана не була. Розмір компенсації за невикористану щорічну відпустку за робочий період з 27 липня 2009 року по 28 травня 2010 року тривалістю 20 календарних днів позивачем обрахований в сумі 442 грн. 60 коп., та також не спростований відповідачем. За таких обставин, враховуючи обовязок сторін доводити в судовому засіданні обставини, на які вони посилаються, суд, приймаючи до уваги відсутність інформації відповідача щодо розміру заробітної плати [PERSON], вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок заборгованості по заробітній платі за період з 01 травня по 28 травня 2010 року суму у розмірі 851 грн. 76 коп. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 442 грн. 60 коп. Оскільки з позивачем повного розрахунку відповідачем проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 28 травня 2010 року (день звільнення) по день розгляду справи судом - 06 жовтня 2010 року, тобто, 4 місяці 7 робочих днів. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги розрахунок, виконаний позивачем відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи із розміру заробітної плати за два останні повні місяці роботи та кількості робочих днів. Розрахунок наведений в позовній заяві: заробітна плата за останні два повні місяці роботи 1544 грн. 35 коп., кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи 37 дн., середньоденна заробітна плата 41 грн. 74 коп., середньомісячна заробітна плата 772 грн. 19 коп. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 3380 грн. 94 коп. (772 грн. 19 коп. х 4 місяці + 41 грн. 74 коп. х 7 робочих днів) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно ст. 367 ЦПК України судове рішення в частині присудження заробітної плати, не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ.

Outcome: approved