Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2009 року [PERSON], яка доводилася їй рідною сестрою склала заповіт, в якому все своє майно заповідала їй (позивачці). 2 листопада 2009 року її сестра померла. Спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті сестри, прийняла вона, шляхом подачі відповідної заяви приватному нотаріусу Герцаївського нотаріального округу [PERSON] (в подальшому нотаріус). Подавши у встановлені законодавством строки нотаріусу весь пакет документів необхідних для прийняття спадщини, 5 травня 2010 року звернулася до останнього із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріус, своєю постановою від 18 травня 2010 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що до нотаріальної контори, протягом строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся ще один спадкоємець за заповітом [PERSON], заповіт якого, за часом, був складений пізніше ніж її (позивачки), через що останній заповіт скасував попередній. Вважає такі дії нотаріуса неправомірними, так як нотаріусом не було прийнято до уваги те, що наявний в неї заповіт на час звернення до останнього не був скасований або змінений, згідно Реєстру заповітів рахувався як такий що був дійсний, а тому, просив зобов'язати нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно яке належало спадкодавцю на час смерті. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач - приватний нотаріус Герцаївського нотаріального округу [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що в її провадженні знаходиться спадкова справа до майна померлої [PERSON] До спливу шестимісячного строку встановленого чинним законодавством для прийняття спадщини, до неї як нотаріуса, звернулися сестра померлої [PERSON]І, тобто позивачка та [PERSON], кожний окремо, та у різний час, подавши заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] додавши до заяви заповіти які були складені заповідачкою відповідно 23 та 30 жовтня 2009 року на користь останніх. Обидва заповіти були посвідчені секретарем Острицької сільської ради Герцаївського району, за формою складені правильно, проте на останньому відсутня печатка сільської ради. Оскільки за нормами діючого цивільного законодавства останній заповіт скасовує попередній, виходячи зі змісту 50 Закону України «Про нотаріат», за наслідками розгляду заяви позивачки від 5 травня 2010 року про видачу свідоцтва про права на спадщину за заповітом, вона, свою постановою від 18 травня 2010 року відмовила їй у видачі вказаного свідоцтва. Сам по собі запис на звороті заповіту якій виконаний тією чи іншою посадовою особою сільської ради щодо його дійсності та наявність даних про внесення того чи іншого заповіту до реєстру заповітів не є обовязком для нотаріусу для видачі свідоцтва на спадщину, а тільки ретельна перевірка даних необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину дає нотаріусу такого права. На даному етапі видача свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] призупинено, так як наявний у позивачки заповіт фактично скований заповітом складений пізніше на користь [PERSON], а останній заповіт в свою чергу не скріплений печаткою сільської ради. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] та його представник, позов не визнали посилаючись на те, що заповіт якій був складений заповідачкою [PERSON] на користь [PERSON] є дійсним та ніким не скований, а останній ([PERSON]В.) в свою чергу, у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті заповідачки. Обставини за яких був складений вказаний заповіт позивачці відомо та при цьому вона була присутня на час його підписання заповідачкою. Представник третьої особи без самостійних вимог - Острицької сільської ради, позов не визнала та суду пояснила, що заповіти за якими заповідачка [PERSON] заповіла майно спочатку позивачці, а в подальшому [PERSON] були посвідчені нею, як особою на якою покладено обовязки по вчиненню нотаріальних дій у сільській раді. І у першому і у другому випадку, це була воля заповідачки. Через обєктивні причини, останній заповіт не був вчасно скріплений печаткою сільської ради, а в подальшому, через смерть заповідачки, сільський голова відмовився проставити на ньому печатку. Така ситуація призвела до того, що при звернені позивачки до сільської ради, через свою юридичну неграмотність, оскільки останній заповіт по теперішній час залишився не скріпленим печаткою сільської ради, нею, на звороті заповіту наявного у позивачки було особисто виконано напис про те, що він не змінений та не скасований. Суд, вислухавши сторони, третіх осіб, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і проголошеної присяги, сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, 2 листопада 2009 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 02.11.2009 року на підставі актового запису N 36). 16 листопада 2009 року позивачка [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про прийняття спадщини за заповітом на майно, яке залишилося після смерті її сестри - [PERSON] 26 квітня 2010 року з аналогічною заявою до відповідача звернувся [PERSON] За матеріалами спадкової справи померлої 2 листопада 2009 року [PERSON], остання 23 жовтня 2009 року склала заповіт на все своє майно на імя позивачки, якій був посвідчений секретарем Острицької сільської ради Герцаївського району та зареєстрований в реєстрі за № 105. 30 жовтня 2009 року секретарем Острицької сільської ради Герцаївського району був посвідчений заповіт, якій зареєстрований в реєстрі за № 107, відповідно до якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] Відповідно до заяви позивачки від 5 травня 2010 року, вона, звернулася до відповідача з вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,1862 га призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованої в с. Остриця по вул. Чрвоноармійській, 41 Герцаївського району; на земельну ділянку загальною площею 0,1141 га призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Остриця Герцаївського району та жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами розташованого в с. Остриця по вул. Червоноармійській, 41 Герцаївського району, на що, 18 травня 2010 року за N 31/02-31 нотаріусом було відмовлено у вчинено нотаріальної з підстав того, що наявний у позивачки заповіт в контексті ст. 1254 ЦК скасований заповітом складеним заповідачкою [PERSON] пізніше. Згідно пп. 206, 210 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року N 20/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за N 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє : факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Перевірка наявності заповіту (секретного заповіту), спадкового договору здійснюється за допомогою Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр (п.214 Інструкції). Таким чином, за змістом вищевказаних норм Закону, законодавець не покладає на нотаріуса обов'язку перевірки обставин за яких було вчинено заповіт, а зобовязує його перевірити лише наявності самого заповіту, допомогою у чому йому може слугувати Спадковий реєстр. Згідно ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України на яку послався нотаріус як правової норми на підставі якої було відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. За нормою ст. 49 ч.1 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. За вищенаведених обставин, приймаючи до уваги що заповіт складений заповідачкою [PERSON] на користь [PERSON] ніким не оспоренний і на час розгляду справи останній не скасований, тобто є чинним, суд приходить до висновку, що нотаріус діяла у межах своєї компетенції, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови не має. Оскільки інші позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача приватного нотаріуса Герцаївського нотаріального округу [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом є похідними від первісних позовних вимог в задоволенні яких судом відмовлено, то і в цій частині позову також необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 5, 49 Закону України «Про нотаріат», ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України,

Outcome: dismissed