Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Позивач КС «Каса взаємодопомоги» 01 грудня 2009 року звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору № КД 343 від 05.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобовязання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 3500 грн. терміном на 12 місяців під 0,11835 % в день від суми залишку за кожний день користування кредитом. Відповідач [PERSON] уклав з позивачем договори поруки, згідно якого зобовязався нести солідарну відповідальність за кредитним договором. В поданій до суду позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 7304,94 грн., державне мито 73,04 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 7497,98 грн. [PERSON] 16 серпня 2010 року до суду було подано зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки недійсним. В поданій до суду заяві [PERSON] посилався на те, що 05 квітня 2008 року між ним та позивачем по справі укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобовязання за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору № КД 343 від 08 квітня 208 року. Для укладення вказаного договору поруки не було отримано згоду його дружини [PERSON], тому вважає договір поруки недійсним. Також вказував, що при укладенні договору поруки йому не було розяснено наслідки його укладення, тому договір має бути визнаний недійсним в силу вимог ст. 229 ЦК України. В судове засідання представник позивача не зявився. Подавши заяву з проханням розглядати ти справу без його участі. Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань до суду не подавали. За таких обставин, враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивач видав відповідачу кредит в розмірі 3500 грн. терміном на 12 місяців зі сплатою 0,11835 % в день від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 05 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON], в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу та відсотків. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобовязання в повному обсязі не виконав, щомісячно кредит не сплачував. Внаслідок невиконання зобовязань утворилася заборгованість в сумі 7304,94 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 2622,03 грн. та з заборгованості про процентам в сумі 4682,91 грн. Порядок укладення договору поруки визначений главою 49 ЦК України (параграфом 1 про загальні положення про забезпечення виконання зобовязання, та параграфом 3 про договір поруки, як вид забезпечення виконання зобовязання). В судовому засіданні не встановлено будь-яких порушень правил, встановлених вказаними нормами, під час укладення договору поруки. Не містить посилання на порушення цих правил і зустрічна позовна заява [PERSON] Договір поруки за своїм змістом не є договором щодо розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому правила, встановлені ст. 65 СК України не підлягають застосуванню для правової оцінки законності договору поруки як способу забезпечення фінансового зобовязання. Договір поруки не породжує жодних наслідків для інших осіб, крім сторін зобовязання. За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору поруки № КД 343 від 05 квітня 2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Не заслуговують на увагу [PERSON] також посилання на нікчемність договору поруки. Згідно зі ст. 229 ЦК України, на яку останній посилається в зустрічній позовній заяві, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Посилання [PERSON] на те, що не був обізнаний щодо правової природи правочину не заслуговують на увагу. Згідно з п. 6.3. договору поруки відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору і обовязки позичальника, які наведено у кредитному договорі, і за належне виконання яких ручається в договорі, йому зрозумілі. Тому суд приходить до висновку, що зустрічний позов предявлено безпідставно та він не підлягає задоволенню. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором в сумі 7304 грн. 94 коп. солідарно. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем належним чином виконано не було, суд приходить до висновку, що має місце істотне порушення умов договору відповідачем, тому позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також з відповідачів підлягає до стягнення 73,04 грн. державного мита та 120 грн. витрат на ІТЗ, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved