Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач 26 травня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 червня 2003 року. Однак, з грудня 2008 року шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо. Від спільного подружнього життя з ним вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь та на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився. Про день, місце та час судового засідання сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення. Причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21 червня 2003 року, зареєстрованому Відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №381 (а.с.4). Однак, з грудня 2008 року шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю (а.с.6), і перебуває на її утриманні. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що батько матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини із всіх видів його заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 26 травня 2010 року і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язанні матеріально утримувати. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст. 81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved