Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

[PERSON] 1.1., неодноразово змінюючи свої позовні вимоги та остаточно визначившись з ними, просить визнати право спільної часткової власності на квартиру № 57, в будинку № 26. по пр-кту Незалежності, в м. Нетішин, в рівних частках по 1/3 частині, за кожним, за нею. сином [PERSON], [INFO] та відповідачем [PERSON], вселити їх з сином у спірну квартиру та покласти на неї зобов'язання по поверненню позики згідно договору безвідсоткової цільової позики № 1473 від 30.05.2006 року, укладеного між [PERSON] та ДП НАЕК «Енергоатом»ВП ХАЕС, в сумі 75 762,50 грн. Витрати по справі покласти на відповідача. В обгрунтування позову вказує, що спірна квартира куплена відповідачем, за рахунок коштів, в сумі 174 000 грн., наданих ДП НАЕК ВП ХАЕС, згідно договору безвідсоткової цільової позики № 1473 від 30.05.2006 року. Після придбання квартири їх сім'я почала проживати в ній і вони були зняті з квартирного обліку ВП ХАЕС у зв'язку із забезпеченням житлом. Шлюб між нею та [PERSON] розірвано 27.01.2009 року. Відповідач не дає можливості проживати в квартирі, ключа від вхідних дверей у неї не має, що порушує її та дитини права. Станом на 06.02.2009 року, на час вступу рішення суду про розірвання шлюбу в законну силу, [PERSON] було сплачено позику в сумі 22 475 грн., залишок становив 151 552 грн. Оскільки їх син [PERSON] малолітній, то неповернуту суми позики вони повинні сплатити з [PERSON], в рівних частках, по 75 762,50 грн., кожний. В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON] і [PERSON] позов підтримали. Зустрічний позов [PERSON] заперечували. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить виділити йому квартиру № 57, в будинку № 26, по пр-кту Незалежності, в м. Нетішин, поклавши на нього обовязок погасити заборгованість по договору позики № 1473 від 30.05.2006 року. Крім того, стягнути з нього, на користь [PERSON], грошову компенсацію в розмірі 53 532,00 грн., за належну їй 1/5 частку в спірній квартирі та стягнути з неї понесені ним судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, зустрічний позов підтримали, посилаючись на те, що квартиру, яка є предметом спору неможливо реально поділити в натурі із облаштуванням кожному співвласнику помешкання окремо, також неможливо використовувати її спільно, оскільки між ним та відповідачкою склались неприязні стосунки і на даний час у нього є інша сім'я. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 01.06.2006 року. її вартість становила 172 040.00 гривень. Станом на 01.02.2008 року, на день фактичного припинення між ним та [PERSON] подружніх стосунків, в рахунок погашення заборгованості по договору позики було виплачено із коштів, що належали їм як подружжю - 13 775 гривень, сума заборгованості становила 160 225.00 гривень. Так як в подальшому вказана сума зменшувалась за рахунок внесених ним коштів і він змушений буде надалі виконувати зобов'язання за договором позики, тому вважає, що суд може відступити від засад рівності часток подружжя і визнати їхні з [PERSON] частки на спірну квартиру, з урахуванням збільшення вартості квартири на 1.02.2008 року з 172 040.00 гривень до 267357.00 гривень та наявністю заборгованості в сумі 160 225.00 гривень відповідно за ним на 4/5 частки квартири, а за відповідачкою на 1/5 частки квартири. Представник ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ХАЕС [PERSON] позов [PERSON] не визнала, позов [PERSON] підтримала і пояснила, що позика підприємством надавалась [PERSON], як працівнику ХАЕС, на придбання житла для всіх членів його сім'ї. З ним укладався договір позики і він особисто повинен нести відповідальність за невиконання зобов'язання. ДП НАЕК «Енергоатом» не дає згоди на зміну умов договору, оскільки цільова позика може надаватись виключно працівникам ВП «ХАЕС» і заперечує проти внесення коштів на погашення частини позики позивачкою. Прокурор - Супрун О.О. та представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради [PERSON] підтримали позовні вимоги [PERSON] і, кожен окремо, пояснили, що права малолітнього [PERSON] не можуть бути порушенні. Оскільки він з батьками поселився в спірне житло і був знятий з квартирного обліку, то за ним повинно бути визнано право власності і проживання в квартирі № 57, в будинку № 26, по пр-кту Незалежності, в м. Нетішин. Свідок [PERSON] показала, з лютого 2008 року проживає та веде спільне господарство зГришкомС.Є. Заслухавши сторін. їх представників та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а [PERSON] в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.З ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Частина 1 статті 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 1.1, та [PERSON] перебували в шлюбі до 27.01.2009 року . Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 30.05.2006 року між ДГІ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та [PERSON] укладено договір безвідсоткової цільової позики № 1473, згідно якого Позикодавець надав Позичальнику безвідсоткову цільову позику в розмірі 174 000 (сто сімдесят чотири тисячі) гривень для придбання житлового приміщення на вторинному ринку житла м. Нетішині Хмельницької області, а Позичальник зобов'язувався використати позику за цільовим призначенням і повернути її у визначений цим договором строк. 01 червня 2006 року, відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], [PERSON] купив квартиру під номером 57, що знаходиться в м. Нетішині. по проспекту Незалежності, в будинку під №26. Вказаний договір [PERSON] уклав в період перебування в шлюбі з [PERSON], в інтересах сім'ї. 16 серпня 2006 року між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавцем) укладено іпотечний договір, відповідно до якого за договором безготівкової цільової позики №1473 від 30 травня 2006 року. Іпотекодержатель надав Іпотековцю безвідсоткову позику на придбання квартири в сумі 174 000 (сто сімдесят чотири тисячі) гривень, строком на 20 (двадцять) років (240 місяців), з порядком його виконання, строками та графіком погашення, умовами погашення, передбаченими основним договором. Для забезпечення виконання умов основного договору вказану раніше квартиру було передано в іпотеку. Із п.З іпотечного договору слідує, що Іпотекодавець передає в іпотеку предмет іпотеки за згодою дружини [PERSON], що стверджується її заявою. Як зазначено вище, укладення [PERSON] вказаних договорів було здійснено за згодою дружини [PERSON], що свідчить про те, що вона дала згоду на отримання кредиту й у неї виник обов'язок перед ВП ХАЕС щодо його погашення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності бувшого подружжя [PERSON], тому за їх сином не може бути визнано право власності на частку в цій квартирі. Так як [PERSON] дала згоду на укладення договору іпотеки і у неї виник обов'язок перед ВП ХАЕС щодо його погашення, тому на позивачку може бути покладено обов'язок по сплаті коштів по договору безвідсоткової цільової позики, в який, відповідно до п.6.1 розділу 6 цього договору можливо внести зміни та доповнення. Доводи представника ДП НАЕК «Енергоатом» ВГ1 «ХАЕС» про неможливість погашення частини позики [PERSON] є безпідставними. Суд не вбачає підстав для зменшення частки [PERSON] в спільній сумісній власності подружжя, оскільки відповідно до ч.І ст.70 СК України їх частки є рівними. Зобов'язання позивачки по погашенню позики виникають після розірвання шлюбу з відповідачем. Повна вартість спірної квартири в сумі 174 000,00 грн. була оплачена подружжям [PERSON] за рахунок кредитних коштів, одержаних [PERSON] на підставі договору позики № 1473 від 30.05.2006 року. На час розірвання шлюбу позику було погашено в сумі 22 475 грн. Неповернута сума позики, яку повинні сплатити [PERSON] та [PERSON]. в рівних частках, становить - 75 762,50 грн. Крім того, судом встановлено і це не заперечує відповідач [PERSON], що [PERSON] не має ключа від квартири і доступу до неї, у зв'язку з чим немає можливості, разом з сином, проживати в спірному житлі, а тому її права та право малолітнього [PERSON] на житло, яке він має відповідно до ст.156 ЖК України, підлягають поновленню. Зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема квартиру, допускається лише за його згодою. Такої згоди [PERSON] не давала.

Outcome: partial