Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

З первинним позовом до суду 10.11.2006 року звернувся [PERSON], який уточнивши заявлені позовні вимоги 07.09.2009 року, посилається на ті обставини, що 22.01.2005 року померла його мати [PERSON], після її смерті залишилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS]. Позивачеві стало відомо, що його брат , відповідач за його позовом , [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері шляхом отримання свідоцтва про право на грошовий вклад за заповідальним розпорядженням, залишеним нею за життя на його ім"я. Вищеназване свідоцтво було видано Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою 09.12.2005 року на підставі рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 27.10.2005 року, яким [PERSON] був подовжений строк на подачу заяви про прийняття спадщини до 3-х місяців, оскільки у встановлений законом 6-ти місячний строк він не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Між тим, при подачі позову до суду, а у подальшому заяви до нотаріальної контори , відповідач [PERSON] приховав той факт, що крім нього є ще інші спадкоємці першої черги. У зв"язку із вищеназваним, після його звернення до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, ухвалою цього суду від 22.03.2007 року було скасоване раніше винесене рішення про подовження строку [PERSON] на прийняття спадщини за нововиявленими обставинами. Таким чином, видане Третьою Криворізькою нотаріальною конторою [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошовий вклад є недійсним і у відповідача відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері. На день смерті матері разом з нею у спадковій квартирі проживав їх батько [PERSON], який єдиний із спадкоємців 1-ої черги , на підставі ст.1268 ЦК України прийняв спадщину , яка залишилася після смерті його дружини, а саме: грошовий вклад та частину квартири. Вищеназвана квартира належала батькам на підставі свідоцтва № ДЗ 1038 від 13.11.1998 року, виданого органом приватизації. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України їх частки у спільній сумісній власності були рівними, тобто їм належало по 1/2 частин и квартири. 16.12.2005 року помер батько [PERSON], після його смерті він та відповідач по справі [PERSON] у встановленому законом порядку звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини законом. Він вважає, що він та його брат мають рівне право на все спадкове майно і просить суд: винести рішення, яким визнати свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням від 9.12.2005 року, видане Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] - недійсним; стягнути з [PERSON] - грошову суму у розмірі 1739 грн (одна тисяча сімсот тридцять дев'ять грн.), як незаконно отриману; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], розташовану на 5 поверсі, п'ятиповерхового будинку, з двох кімнат, загальною площею 45.90 м.кв, житловою площею - 29.20 м.кв., після смерті своєї дружини, [PERSON], 22 січня 2005 року; визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], розташовану на 5 поверсі, п'ятиповерхового будинку, з двох кімнат, загальною площею 45.90 м.кв, житловою площею - 29.20 м.кв., у порядку спадкоємства за законом після смерті [PERSON], який помер 16 грудня 2005 року, що прийняв спадок, який складається з 1/2 частини вищезгаданої квартири після смерті своєї дружини, [PERSON], 22 січня 2005 року; стягнути з відповідача понесені ним витрати у справі . Заперечуючи проти позову, [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій зазначає, що після смерті матері [PERSON] він прийняв спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на грошовий вклад в порядку спадкування згідно її заповідального розпорядження на його користь та шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Його батько [PERSON] також прийняв спадщину після смерті дружини на підставі ст.1268 ч.3 ЦК України, оскільки проживав до дня її смерті разом з нею в одній квартирі. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв, за життя батьків він ніколи не піклувався про них, не ніс витрати на їх утримання та лікування. Після смерті 16.12.2005 року їх батька [PERSON] він та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у встановлений законом 6-ти місячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] вважає, що оскільки він прийняв спадщину як після смерті матері , так і батька, то має право на 1/4 частину квартири після смерті матері [PERSON] та на 3/8 частини після смерті батька [PERSON], а загалом на 5/8 частин спадкової квартири. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд: визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] такими, що є рівними у вигляді 1/2 частини за кожним; визнати за ним, [PERSON], право власності на 5/8 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті 22.01.2005 року [PERSON] та 16.12.2005 року [PERSON]; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] відмовився від заявлених раніше вимог про стягнення з [PERSON] О.Г.1/2 частини грошового вкладу, отриманого ним за заповідальним розпорядженням в сумі 1739 грн. Зазначена відмова прийнята судом, про що винесена 11.08.2010 року ухвала . В іншій частині [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник [PERSON]- адвокат [PERSON] підтримала його думку та просила задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі, оскільки після скасування рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу про подовження строку про прийняття спадщини за нововиявленими обставинами, у відповідача за основним позовом відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері, а , відповідно , єдиним спадкоємцем, який на законних підставах прийняв спадщину є їх батько. Після смерті батька спадщину прийняли обидва брати, отже вони є спадкоємцями за законом в рівних частинах. Видане нотаріусом [PERSON] на підставі скасованого рішення суду свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошовий вклад після смерті [PERSON] є недійсним. Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем [PERSON] не заперечується право батьків на рівні частини у спільній сумісній власності, а також не заперечується право [PERSON] на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], але позивач [PERSON] не погоджується з тим, що [PERSON] належить право на 5/8 частин квартири. Відповідач за основним позовом- позивач за зустрічним [PERSON] не визнав заявлений [PERSON] позов, заперечує його право на 1/2 частину грошового вкладу, а також на 1/2 частину квартири. Вважає, що він на підставі рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу прийняв спадщину після смерті матері на грошовий вклад за заповідальним розпорядженням, а отже прийняв і спадщину за законом на інше майно. Гроші, що він отримав за заповідальним розпорядженням матері, витрачені ним на поховання батьків, [PERSON] не має морального та юридичного права на них. Просив відмовити у задоволенні основного позову та задовольнити заявлений ним зустрічний позов у повному обсязі. Представник відповідача за основним позовом - позивача за зустрічним [PERSON]- [PERSON] підтримала думку свого довірителя та вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки ухвала Довгинцівського районного суду м..[PERSON] про скасування рішення суду від 27.10.2005 р. за нововиявленими обставинами, винесена незаконно. [PERSON] прийняв спадщину на підставі рішення суду, [PERSON] не оскаржував дії нотаріуса, не звертався із заявою про поворот виконання рішення. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошовий вклад [PERSON], в нотаріальній конторі був присутній їх батько, який відмовився від цих грошей на користь сина. Таким чином, позиція іншої сторони про те, що [PERSON] використав рішення суду обманним шляхом не відповідає дійсності. Просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] Вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що як основний позов [PERSON] , так і зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 22. 01. 2005 року померла [PERSON] , зазначений факт підтверджений свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 107887 ( а.с.24 ) , а 16.12. 2005 року помер [PERSON] - свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 051203 ( а.с.25). За життя вищеназвані особи були співвласниками квартири [ADDRESS], яка належала їм на підставі свідоцтва № Дз 1078, виданого 13.11.1998 року органом приватизації Управління житлово- комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів ( а.с.21). Як убачається із вищеназваного свідоцтва , конкретні частки у спільній власності при його видачі не були визначені. На підставі ст.ст.316, 317 ЦК України (2004 року) право власності - це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України (2004 року) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У судовому засіданні сторонами не було надано суду доказів того, що за життя між співвласниками був укладений письмовий договір про виділ у натурі часток нерухомого спільного майна. Позивач за основним позовом [PERSON] не заперечував проти того, що частки у спільній власності його померлих батьків є рівними, отже суд вважає доведеними у судовому засіданні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожного. Заявлений зустрічний позов в цій частині підлягає задоволенню. Спір між сторонами, виник з приводу визначення права кожного з них на спадщину за законом на квартиру, яка залишилася після смерті батьків. Вирішуючи цей спір, суд виходить із наступного: на момент смерті 22.01.2005 року [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із грошового вкладу та 1/2 частини квартири , як це було визначено судом. На вклад, якій знаходився на збереженні у Криворізькій філії " ПриватБанку", за життя [PERSON] було залишено заповідальне розпорядження на [PERSON], відносно належної померлій частини квартири заповіт нею не складався, тобто спадкування на це майно повинно було здійснюватись за законом. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати особисто до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно із ст.1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, а на підставі ст.1261 ЦК України першою чергою спадкоємців за законом є діти спадкодавця, той із подружжя , який його пережив та батьки. Як встановлено судом, у вищеназваний строк ні [PERSON], ні [PERSON] із заявами про прийняття спадщини або про відмову від неї після смерті 22.01.2005 року [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Судом була оглянута в судовому засіданні цивільна справа № 2-591/05, витребувана із Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу за позовом [PERSON] до Центральної міжрайонної податкової інспекції м.Кривого Рогу про визначення додаткового терміну для прийняття спадщини, з якої убачається що позивач звернувся до суду 30.09.2005 року з вищеназваного питання, у зв"язку з тим, що постановою державного нотаріуса 3-ої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.09.2005 року № 2324 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошовий внесок за заповідальним розпорядженням після смерті матері, т.я. ним був пропущений строк на прийняття спадщини , а разом із спадкодавцем він не мешкав ( а.с.5 справи № 2-591/05). Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 27.10.2005 року позов [PERSON] був задоволений і йому подовжений строк на прийняття спадщини після смерті 22.01.2005 року [PERSON] на три місяці ( а.с12 справи № 2-591/05). На підставі вищеназваного рішення суду [PERSON] була подана 07.12.2005 року до нотаріальної контори заява про прийняття спадщини після смерті матері та відкрита за нею спадкова справа № 743 (а.с.163 ). Згідно його заяви від 09.12.2005 року нотаріусом 3-ої Криворізької державної нотаріальної контори було видано 09.12.2005 року свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на депозитний рахунок № [NUMBER], з усіма відсотками, належними компенсаційними, індексацій ними нарахуваннями, що зберігаються в Криворізькій філії Комерційного банку " ПриватБанк" м.Кривого Рогу на його ім."я . У поданих ним заявах про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошовий внесок зазначено, що інших спадкоємців, передбачених законом не має ( а.с. 162,163 ). 20.02.2007 року до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу звернувся із заявою про перегляд вищеназваного рішення суду за нововиявленими обставинами [PERSON], ухвалою судді Бардіна О.С. від 22.02.2007 року було відкрито провадження за цією заявою, а ухвалою цього ж судді від 22.03.2007 року скасовано рішення суду від 27.10.2005 року , яким задоволений позов [PERSON] про надання йому додаткового строку у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини ( а.с.30 справи № 2-591/05). 12.04.2007 року суддею Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] була прийнята до розгляду цивільна справа за позовом [PERSON] до ЦМДПІ у м.Кривому Розі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ( а.с.31 справи № 2-591/05). В ході судового розгляду, 18.06.2007 року, від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він відповідно до ч.1 п. 4,5 ст.207 ЦПК України просив залишити його позов без розгляду ( а.с.44 справа № 2-591/05). Ця заява була задоволена судом , про що винесена ухвала від 19.06.2007 року ( а.с.46 справа № 2-591/05). Суд вважає, що із скасуванням рішення суду про надання додаткового строку на прийняття спадщини [PERSON], не стало правової підстави , відповідно до якої він набув право, після спливу встановленого законом строку, подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Заперечуючи законність ухвал Довгинцівського райсуду м.Кривого Рогу про відкриття провадження за нововиявленими обставинами від 22.02.2007 року за заявою [PERSON] та про скасування рішення суду від 22.03.2007 року, [PERSON] не здійснив у встановленому ЦПК України порядку дій щодо їх оскарження, не реалізував своє право на прийняття рішення в ході повторного розгляду позову , а навпаки, своєю заявою залишив позов без розгляду. Суд першої інстанції позбавлений процесуальної та правової можливості надавати оцінку законності прийнятого іншим судом рішення, рішення суду, яке набрало законної чинності , згідно із ст.14 ЦПК України є обов"язковим для виконання. Таким чином, суд вважає, що після смерті матері [PERSON] ні позивачем [PERSON] , ні відповідачем за основним позовом [PERSON] в установленому законом порядку не була прийнята спадщина. Між тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на депозитний рахунок № [NUMBER], видане нотаріусом 3-ої Криворізької державної нотаріальної контори 09.12.2005 року [PERSON] Згідно із вимогами ЦК України, а також роз"ясненнями Верховного Суду України поняття " недійсність" не може застосовуватись до документів, якими оформлюється право. Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити рішення органів державної влади; свідоцтва ( про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, тощо), отже правові підстави про визнання недійсним вищеназваного свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням з мотивів введення суду та нотаріуса в оману з боку [PERSON] відсутні і у задоволенні цієї вимоги повинно бути відмовлено. Позивач [PERSON] в ході судового розгляду реалізував своє право на уточнення заявлених позовних вимог , які виклав в остаточній редакції позову від 07.09.2009 року, розгляд справи суд проводить в межах заявлених вимог. Виходячи із викладеного, суд вважає, що на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті 22.01.2005 року [PERSON] є її чоловік [PERSON], який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідками КЖП № 11 ( а.с.26,168).Як убачається із матеріалів спадкової справи № 743 , копія якої долучена до цивільної справи, за життя [PERSON] із заявою про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті його дружини, впродовж строку, встановленого ст.1270 ЦК України до нотаріальної контори не звертався. Позивач за основним позовом [PERSON], у зв"язку із вищевикладеними обставинами, просить визнати право власності на 1\\2 частину квартири, яка залишилася після смерті матері [PERSON] в якості спадщини за померлим батьком [PERSON] Суд погоджується щодо доведеності обставин, за яких [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, але вважає юридично невірним формулювання позовних вимог щодо визнання права власності за померлим і, задовольняючи цю вимогу визнає право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка залишилася після смерті 22.01.2005 року [PERSON] за її чоловіком [PERSON]. Що стосується вимоги про визнання за померлим [PERSON] права власності на грошовий вклад, то у зв"язку із відмовою суду про визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням, а також відмовою позивача [PERSON] від стягнення 1/2 частини вкладу на свою користь, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню. Після смерті 16.12.2005 року батька [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом 6-ти місячний строк звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за їх заявами заведена спадкова справа № 34 ( а.с. 174,175 ), але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено постановою нотаріуса від 04.10.2006 року № 1056/2-26, у зв"язку з тим, що у [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, а також між спадкоємцями виникла суперечка ( а.с.52). [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги, що підтверджено: свідоцтвом про народження [PERSON] серії 111-ЯР № 036818 ( а.с. 20) та свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-ЯК № 1230461 ( а.с. 123 ) , в яких зазначено, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що після смерті батька вони мають право на спадкування за законом на майно померлого у рівних частках, але суд вважає, що не можуть бути задоволені їх вимоги про визнання за ними права власності, оскільки : по- перше, спір , який виник у суді між сторонами, стосується визнання права на спадкування за законом в певних частинах, а по - друге, згідно наданого суду витягу із реєстру права власності на нерухоме майно серії ССТ № 961456 в спадковій квартирі [ADDRESS] наявне самовільне перепланування, внаслідок якого зменшилась загальна площа квартири і законність якого не доведена в судовому або іншому порядку. Вирішуючи спір, суд керується ст.1 ЦПК України, яка гарантує справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд визнає право на спадщину за законом на квартиру № 131 будинку № 31 по пр..Металургів у м.Кривому Розі, яка залишилася після смерті 16.12.2005 року [PERSON] за його спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним, а , відповідно , заявлені у зустрічному позові [PERSON] вимоги щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин вищеназваної квартири не підлягають задоволенню. Крім того, з позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави недоплачений ним судовий збір в сумі 33,63 грн., оскільки ним при подачі позову був сплачений судовий збір в сумі 8 грн.50 коп. та в ході судового розгляду доплачено 213 грн., тобто загалом 221,50 грн., а повинно бути сплачено за немайнові вимоги 8 грн.50 коп. , а за майнові 246,63 грн. Що стосується вимог , викладених в основному та зустрічного позовах про стягнення на користь кожного позивача понесених ним судових витрат, то документально підтвердженими є тільки понесені ними витрати на сплату судового збору та ІТЗ, інших доказів суду не надано, оскільки позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволені частково та за ними визнано право на спадщину за законом в рівних частках, є недоцільним стягнення на користь кожного з них одних і тих же сум.

Outcome: partial