Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] про визнання договору поруки №126-ФР від 18.06.2007 року недійсним та стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн. В позовній заяві посилався на те, що 18 червня 2007 року між [PERSON] акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №126-ФР, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 15000 грн. зі сплатою 0,0001% та 1,75 відсотку від суми кредиту щомісячної комісійної винагороди. 18 червня 2007 року між [PERSON] акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки №126-ФР, згідно якого у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за кредитним договором, Поручитель зобовязується сплатити грошову суму, яку вимагає Кредитор, шляхом її перерахування на рахунок Кредитора будь яким способом, вказаним Кредитором. Позивач в позові послався на те, що відповідач [PERSON] ухилялася від сплати кредиту, більш того підробила довідку про доходи, де вказала завищені суми чим ввела в оману позивача щодо її платоспроможності. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про місце, день та час слухання справи. Суд заслухавши думку сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 червня 2007 року між [PERSON] акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №126-ФР, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 15000 грн. зі сплатою 0,0001% та 1,75 відсотку від суми кредиту щомісячної комісійної винагороди. 18 червня 2007 року між [PERSON] акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки №126-ФР, згідно п.2.1 якого у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за кредитним договором, Поручитель зобовязується сплатити грошову суму, яку вимагає Кредитор, шляхом її перерахування на рахунок Кредитора будь яким способом, вказаним Кредитором. Порядок укладення договору поруки визначений главою 49 ЦК України (параграфом 1 про загальні положення про забезпечення виконання зобовязання, та параграфом 3 про договір поруки, як вид забезпечення виконання зобовязання). В судовому засіданні не встановлено будь-яких порушень правил, встановлених вказаними нормами, під час укладення договору поруки. Не містить посилання на порушення цих правил і позовна заява [PERSON] Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання, одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.3 ст.62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 січня 2010 року з [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №126-ФР від 18 червня 2007 року у розмірі 10994 грн. 56 коп. В результаті розгляду справи судом встановлено, що сторони при укладанні договору поруки розуміли значення своїх дій, домовилися відносно всіх умов договору, в тому числі і щодо відповідальності за невиконання умов кредитного договору. Як і кредитний так і договір поруки були укладені відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що в порушенні кримінальної справи за заявою позивача [PERSON] по факту підробки [PERSON] довідки про доходи органом досудового слідства відмовлено в порушенні кримінальної справи. Враховуючи вище наведене суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що під час підписання договору поруки відповідач [PERSON] ввела його в оману. Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Наявність моральної шкоди підлягає обовязковому доказуванню. На обґрунтування наявності спричиненої позивачу моральної шкоди останнім не наведено жодних доказів. Крім того суд приймає до уваги обставини, встановлені рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 січня 2010 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю. Понесені [PERSON] судові витрати не підлягають відшкодуванню та підлягають стягненню в дохід держави.

Outcome: dismissed