Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останньої 1400 гривень завданих неправомірними діями її сина - [PERSON] збитків, 3000 гривень завданої моральної шкоди та судових витрат. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що у період липня-серпня 2007 року, його неповнолітній онук - [PERSON], [INFO], у його будинку скоїв крадіжку 1500 гривень, які належали позивачу. Після скоєння крадіжки, грошима, які вкрав онук шахрайським шляхом заволодів неповнолітній [PERSON], [INFO]. На зазначені гроші [PERSON] придбав для [PERSON] за 95 гривень іграшковий автомобіль «Джип» на пульті дистанційного управління, який передав останньому, а також за 600 гривень придбав мультимедійну ігрову приставку з флеш-картою, вартістю 70 гривень. Однак мультимедійну приставку [PERSON] не віддав [PERSON], а залишив собі погратися, сказавши при цьому останньому, що приставка коштує 1200 гривень, залишок грошей у сумі 200 гривень взяв нібито у борг, пообіцявши через деякий час повернути. Після виявлення крадіжки позивач звернувся до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області з відповідною заявою, однак у порушенні кримінальної справи було відмовлено, оскільки [PERSON] та [PERSON] на момент скоєння злочину не досягли віку кримінальної відповідальності. Коли позивач звернувся до матері [PERSON] - [PERSON], з проханням повернути гроші, остання віддала йому мультимедійну приставку з флеш - картою, а решту грошей віддавати відмовилась, у зв'язку з чим він був вимушений звернутися до суду з позовом. До [PERSON] у позивача претензій не має, оскільки його батьки повернули 100 гривень, які були витрачені на придбання іграшкового автомобіля. Окрім завданої матеріальної шкоди, просить суд стягнути з відповідача 3000 гривень моральної шкоди, оскільки являючись людиною похилого віку, вимушений був позичати гроші на продукти харчування і ліки у своїх знайомих, від чого відчував та відчуває по теперішній час сильне душевне хвилювання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердила наведене позивачем, однак вважає, що батьки неповнолітнього [PERSON] повинні також відшкодувати половину матеріальних збитків, оскільки гроші викрав саме їх син. А моральну шкоду не визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Так судом достовірно встановлено, що у період липня-серпня 2007 року, неповнолітній [PERSON], [INFO], з будинку [PERSON] скоїв крадіжку 1500 гривень, які належали позивачу. Після скоєння крадіжки, грошима, які вкрав [PERSON] шахрайським шляхом заволодів неповнолітній [PERSON], [INFO]. На зазначені гроші [PERSON] придбав для [PERSON] за 95 гривень іграшковий автомобіль «Джип» на пульті дистанційного управління, який передав останньому, а також за 600 гривень придбав мультимедійну ігрову приставку з флеш-картою, вартістю 70 гривень. Однак мультимедійну приставку [PERSON] а залишив собі погратися, сказавши при цьому [PERSON], що приставка коштує 1200 гривень, залишок грошей у сумі 200 гривень взяв нібито у борг, пообіцявши через деякий час повернути. Після виявлення крадіжки позивач звернувся до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області з відповідною заявою, однак у порушенні кримінальної справи було відмовлено, оскільки [PERSON] та [PERSON] на момент скоєння злочину не досягли віку кримінальної відповідальності. Коли позивач звернувся до матері [PERSON] - [PERSON], з проханням повернути гроші, остання віддала йому мультимедійну приставку з флеш - картою, а решту грошей віддавати відмовилась. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. ст. 1166 - 1168 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно з постановою начальника СКМСН Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області від 10.09.2007 року у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст.. 185 ч. З КК України та відносно [PERSON] за ст. 190 КК України відмовлено, оскільки вони не досягли віку з якого наступає кримінальна відповідальність. Відповідно до постанови Кілійського районного суду Одеської області від 31.10.2007 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП і на неї накладено стягнення у вигляді штрафу, за те, що вона належним чином не виконувала своїх батьківських обов'язків і її неповнолітній син [PERSON] скоїв крадіжку 1500 гривень, які належать [PERSON] Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 30.10.2007 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП і на неї накладено стягнення у вигляді штрафу, за те, що вона належним чином не виконувала своїх батьківських обов'язків і її неповнолітній син [PERSON] шахрайським шляхом заволодів грошима, які неповнолітній [PERSON] перед цим вкрав у [PERSON] Відповідно до вимог ч. З ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд вважає позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 1400 гривень матеріальних збитків підлягаючим частковому задоволенню у розмірі 730 гривень, оскільки відповідачкою йому повернуто мультимедійну ігрову приставку вартістю 600 гривень, з флеш-картою, яка коштує 70 гривень. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та п.п 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин. Суд визнає, що [PERSON] було заподіяно моральну шкоду у вигляді душевних страждань, що він довів у судовому засіданні. Також суд вважає, що моральна шкода була заподіяна не лише неправомірними діями відповідача, а й зневажливим ставленням до позивача та небажанням відшкодувати заподіяну шкоду у добровільному порядку. Суд, враховуючи всі обставини справи і характер дій відповідача, вважає, що достатній розмір відшкодування моральної шкоди позивачу повинен становити 500 гривень, тому в частині стягнення моральної шкоди вважає позов підлягаючім частковому задоволенню на вказану суму. У статті 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного позов в частині стягнення судових витрат підлягає задоволенню у повному і обсязі.

Outcome: partial