Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 18 вересня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] Згідно із п. 1 цього договору він, [PERSON], передав, а [PERSON] прийняв у позику 750000 грн., що за середнім курсом комерційних банків м. Києва на день підписання договору становило 150000 доларів США. Фактично він передав відповідачеві не 750000 грн., а 150000 доларів США. Про отримання вказаної суми грошей [PERSON] власноручно написав йому 18 вересня 2007 року розписку. Відповідно до цієї розписки відповідач зобовязувався повернути йому 150000 доларів США готівкою до 30 жовтня 2008 року. Повернення грошей мало відбутися за його (позивача) адресою проживання: [INFO]. У зазначений строк відповідач [PERSON] вказану суму коштів йому не повернув та попросив відстрочити строк повернення боргу, пояснивши це відсутністю у нього на той час такої суми грошей та важким матеріальним становищем. 30 жовтня 2009 року він, [PERSON], та [PERSON] підписали доповнення до договору позики від 18 вересня 2007 року, якими ще раз конкретно підтвердили те, що сума заборгованості за договором позики становить 150000 доларів США, або їх еквівалент у гривнях, що за курсом Національного банку України на цю дату складало 1200000 грн. Згідно із цими доповненнями відповідач [PERSON] погодився повертати позику в доларах США або в гривнях за курсом долара США. 05 липня 2010 року відповідач [PERSON] написав йому розписку, в якій зобовязувався повернути йому суму позики до 01 вересня 2010 року. Оскільки 18 вересня 2010 року спливав строк позовної давності три роки, а кошти відповідач йому не повернув, він змушений був звернутися до суду. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 9 договору позики та ч. 2 ст. 625 ЦК України при несвоєчасному поверненні суми позики відповідач зобовязувався оплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Станом на 14 липня 2010 року відповідач [PERSON] прострочив виконання зобовязання за договором позики на 20 місяців і 15 днів. Згідно із проведеним ним (позивачем) розрахунком сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01 листопада 2008 року по 01 липня 2010 року становить 1439092 грн., три проценти річних від простроченої суми складають 61860 грн., всього загальна сума заборгованості [PERSON] становить 1500952 грн. Просив стягнути на його користь із [PERSON] кошти в розмірі 1500952 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги зменшив та уточнив. Просив стягнути на його користь із [PERSON] кошти за договором позики у розмірі 150000 доларів США, що на час розгляду справи за курсом Національного банку України станом на 27 вересня 2010 року становить 1186410 грн., та три відсотки річних від простроченої суми за період з 01 по 27 вересня 2010 року, що становить 2632 грн. 85 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] додатково пояснив, що 05 липня 2010 року відповідач [PERSON] особисто переписав власноручно написану ним згідно із договором позики розписку від 18 вересня 2007 року, в якій у звязку із зростанням курсу долара США вказав, що відповідно до договору позики він отримав від нього, [PERSON], позику в сумі 150000 доларів США, що відповідає дійсності, та попросив перенести через матеріальне становище дату розрахунку за договором позики до 01 вересня 2010 року. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав частково на суму 750000 грн., будь-яких доказів на заперечення позову суду не надавав. У судовому засіданні під час розгляду справи по суті відповідач [PERSON] позовних вимог [PERSON] не визнав та пояснив, що коштів від позивача він не отримував, про що свідчить відсутність саме розписки про отримання грошей від 18 вересня 2007 року. Розписку, датовану 18 вересня 2007 року, писав власноручно 05 липня 2010 року на прохання позивача [PERSON] з метою накладення арешту на належне йому (відповідачу) майно. Доповнення до договору позики від 30 жовтня 2009 року та заява на імя позивача від 05 липня 2010 року про відстрочення дати повернення позики теж написані ним власноручно з тією ж метою. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року позивач [PERSON] (далі Позикодавець) та відповідач [PERSON] (далі Позичальник) уклали договір позики. Відповідно до п. 1 цього договору позики [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у позику 750000 грн., що за середнім курсом комерційних банків м. Києва на день підписання договору становило 150000 доларів США. З договору вбачається, що факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON] у момент передачі йому суми позики. Цей договір позики від 18 вересня 2007 року серії ВЕХ № 312831 посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 9916. Згідно із п. 2 договору позики зазначену суму грошей Позичальник зобовязувався повернути Позикодавцю готівкою в строк до 30 жовтня 2008 року. Після повернення позики в повній сумі Позикодавець повинен надати Позичальнику розписку про отримання всієї суми за договором. Наявність розписки у Позичальника підтверджує виконання ним свого обовязку. При частковому поверненні Позикодавець видає Позичальнику розписку про повернуту часткову суму. Із п. п. 5, 6 договору позики видно, що дружина Позикодавця [PERSON] дала згоду на передачу позики, а дружина Позичальника [PERSON] дала згоду на прийняття в позику вищевказаної суми. Із розписки, датованої 18 вересня 2007 року, яка власноручно написана відповідачем [PERSON], вбачається, що відповідно до договору позики серії ВЕХ № 312831 від 18 вересня 2007 року він отримав від [PERSON] кошти в сумі 150000 доларів США. 30 жовтня 2009 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] особисто підписали доповнення до договору позики від 18 вересня 2007 року, написані останнім, в яких вказали, що станом на 30 жовтня 2009 року заборгованість за цим договором становить 150000 доларів США, або їх еквівалент у гривнях за курсом НБУ, що на цю дату становило 1200000 грн. Також зазначили про те, що Позикодавець має право вимагати повернення позики як у доларах, так і в гривнях. 05 липня 2010 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою до позивача [PERSON], в якій зазначав, що, зважаючи на те, що термін повернення позики вийшов, а його матеріальне становище не дає йому можливості повернути суму позики, просив перенести дату розрахунку за договором позики до 01 вересня 2010 року. У ст. 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. З договору позики від 18 вересня 2007 року вбачається, що сторони цього договору [PERSON] та [PERSON] визначили, що сума позики згідно із цим договором є еквівалентною 150000 доларів США, яка відповідно до доповнень, підписаних сторонами договору 30 жовтня 2009 року, мала бути повернена до 01 вересня 2010 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційним курсом Національного банку України станом на 27 вересня 2010 року, тобто на день ухвалення судом рішення, 1 долар США = 7,9094 грн. Грошова сума, що є еквівалентною 150000 доларів США за цим курсом на вказану дату становить 1186410 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року згідно із договором позики відповідач [PERSON] одержав від позивача [PERSON] позику в сумі 750000 грн., що на день укладання договору еквівалентно 150000 доларів США, вказану суму коштів за домовленістю між ними [PERSON] зобовязувався повернути [PERSON] до 01 вересня 2010 року. Однак у зазначений строк суму позики не повернув. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні. Доводи [PERSON] про те, що грошей від [PERSON] він не одержував спростовується матеріалами справи та поясненнями відповідача, наданими у попередньому судовому засіданні. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи з положень ст. ст. 524, 533 ЦК України, враховуючи, що на час розгляду справи судом відповідач не повернув позивачу суму позики, яка є еквівалентною 150000 доларів США, суд дійшов висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума позики в розмірі 1186410 грн. (150000 доларів США х 7,9094 грн.). Згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2009 року сторони домовились про те, що сума позики, розмір якої еквівалентний 150000 доларів США, повинна бути повернута відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] до 01 вересня 2010 року. Виходячи з наведеного, строк прострочення відповідачем [PERSON] своїх зобовязань щодо повернення суми позики починається з 02 вересня 2010 року та становить на час розгляду справи судом 26 днів. За офіційним курсом Національного банку України станом на 02 вересня 2010 року, тобто на день прострочення виконання грошового зобовязання, 1 долар США = 7,8861 грн. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач [PERSON] за прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики від 18 вересня 2007 року повинен сплатити позивачу [PERSON] три відсотки річних від простроченої суми, що становить 2527 грн. 87 коп. (150000 дол. США х 7,8861 грн. : 365 д. х 0,03 х 26 д.). Обчислення позивачем розміру трьох процентів річних від простроченої суми, виходячи з курсу долара США на день розгляду справи, суд вважає невірним, тому позов у цій частині підлягає задоволенню частково на суму 2527 грн. 87 коп. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 524, 526, 533, 610, 625, 1049 ЦК України,

Outcome: partial