Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Гр. [PERSON] 22 квітня 2010 року звернувся до суду з позовом до Відділення «Криворізьке» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діалогбанк» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 вересня 2009 року між позивачкою - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діалогбанк» (далі ТОВ «Діалогбанк») був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 256- ДП/09 (далі-договір). За договором ТОВ»Діалогобанк» прийняв від позивачки вісім тисяч гривень. Відповідно до п. 1.4 Договору, від банківського вкладу: строковий. Вклад внесено Вкладником на строк 182 дні і має бути повернуто Вкладнику 05 березня 2010 року на його вимогу. На підставі п. 2.5 Договору, виплата вкладнику за поточний місяць нарахованих процентів здійснюється на його вимогу щомісячно до 3 числа наступного місяця окремо від суми вкладу. 18 грудня 2009 року позивачка звернулась до ТОВ «Діалогбанк», щоб отримати свої законні проценти з суми вкладу, але їй було відмовлено. Керівництво ТОВ «Діалогбанк»мотивувало свою відмову тим , що з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану ТОВ «Діалогбанк» уведений мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці-з 16.10.2009 оку до 15.01.2010 року. 16 січня 2010 року позивачка знову звернулась до ТОВ «Діалогбанк», для отримання процентів за вкладом, але їй знов-таки було безпідставно відмовленою 05 березня 2010 року згідно Договора закінчився строк вкладу. Позивачка звернулась до відповідача з надією отримати свої гроші у розмірі 8000 гривень, але за місцем знаходження даного банку вже немає. Позивачка вважає, що відповідач порушив норми чинного законодавства, положення договору та тому повинен сплатити їй суму вкладу, проценти за вкладом та суму з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виплати. Крім того вважає, що діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що для позивачки вісім тисяч гривень дуже велика сума та коли вона тільки допускала можливість неповернення їй грошей, в неї починалися головні болі, роздратування, нервування. Та коли вона зрозуміла,що їй гроші повернуті не будуть, вона зовсім впала у відчай, у неї почалися проблеми зі здоровям, почала погано спати. До того ж , їй потрібні були гроші для оплат за навчання сина - [PERSON], але внаслідок відмови ТОВ «Діалогбанк», їй прийшлося позичати гроші у знайомих, рідних, що завдавало їй незручності. Присутня в судовому засіданні позивачка - [PERSON] зазначила, що підтверджує всі обставини справи , та просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за Договором № 256-ДП/09 від 04 вересня 2009 року у сумі 8 000 грн, 977 грн.31 коп. у рахунок погашення процентів за вкладом, 44 грн. 24 коп. - у рахунок суми з урахуванням індексу установленої інфляції за час прострочення та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, та судові витрати по справі. Позовні вимоги в судовому засіданні представник позивача підтримав повному обсязі та вважає, що відповідач порушив права позивачки та норми чинного законодавства з наступних підстав : по.-перше : Згідно із законом України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України. Згідно з п. 3.1.3 Договору, ТОВ «Діалогбанк» забовязується нараховувати і виплачувати Владнику проценти за користування вкладом в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством. Також відповідно до п. 3.1.4 Договору, ТОВ «Діалогбанк» забовязується повернути Вкладнику у строки та в порядку, встановленому цим договором та чинним законодавством України. ТОВ «Діалогбанк» проценти за вкладом в останній час позивачці не виплачував та вклад у встановлений Договором строк, а саме 05 березня 2010 року не повернув. Тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги позивачки у повному обсязі. Представник позивача , у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується судовими повідомленнями. Причини своєї неявки суду не повідомляв. Позивачка та представник позивачки не заперечував проти заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові документи та докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 106 ЦК України, за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк забовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. В судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2009 року між позивачкою - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діалогбанк» (далі ТОВ «Діалогбанк») був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 256-ДП/09 (далі- договір). За договором ТОВ»Діалогобанк» прийняв від позивачки вісім тисяч гривень. Відповідно до п. 1.4 Договору, від банківського вкладу: строковий. Вклад внесено Вкладником на строк 182 дні і має бути повернуто Вкладнику 05 березня 2010 року на його вимогу. На підставі п. 2.5 Договору, виплата вкладнику за поточний місяць нарахованих процентів здійснюється на його вимогу щомісячно до 3 числа наступного місяця окремо від суми вкладу. 18 грудня 2009 року позивачка звернулась до ТОВ «Діалогбанк», щоб отримати свої законні проценти з суми вкладу, але їй було відмовлено. Керівництво ТОВ «Діалогбанк»мотивувало свою відмову тим , що з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану ТОВ «Діалогбанк» уведений мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці-з 16.10.2009 оку до 15.01.2010 року. 16 січня 2010 року позивачка знову звернулась до ТОВ «Діалогбанк», для отримання процентів за вкладом, але їй знов-таки було безпідставно відмовлено. Відповідно до п. 3.1.4 Договору, ТОВ «Діалогбанк» забовязується повернути вкладнику вклад у строки та в порядку, встановленому цим договором та чинним законодавством. Крім того, на підставі п. 4.2 Договору, ТОВ «Діалогбанк», який прострочив виконання грошового зобовязання за цим Договором, на вимогу Вкладника забовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один процент річних від простроченої суми. Відповідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами від 29 грудня 2003 року за № 1256/8577, Банки повертають вклади (депозити) та нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Згідно ст.. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, забов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На підставі викладеного, суд задовольняє у повному обсязі позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача грошових коштів за договором № 256-ДП/09 від 04 вересня 2009 року у сумі 8 000 гривень, 977 грн. 31 коп. у рахунок погашення процентів за вкладом, 44 гривень 24 коп. - у рахунок суми з урахуванням індексу установленої інфляції за час прострочення. Вирішуючи питання про відшкодування завданої позивачці моральної шкоди, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача у спричиненні шкоди позивачці встановлена та доведена в ході даного судового засідання. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року, № 1 від 27.02.2009 року ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.4 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України,у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд враховує, що, відповідно до позовної заяви та свідчень позивачки та її представника в судовому засіданні, внаслідок відмови відповідача позивачці спричинено стрес та нервову напругу, порушено нормальний спосіб життя, погіршився стан здоровя . Враховуючи вказані обставини, суд визначає спричинену моральну шкоду у розмірі 2000(дві тисячі) грн., яку стягує з відповідача на користь позивачки Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. грн. а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120.00 грн..

Outcome: approved