Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

08.05.2005р. померла [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді будинку з надвірними будівлями по вул.. Шевченка, 78 в с. МатвіївкаЗолотоніськог району Черкаської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Золотоніського району. За життя померла [PERSON] склала заповіт, посвідчивши його у Золотоніській райдержнотконторі 20 жовтня 1998р. за реєстром № 2097, за яким все майно вона заповідала [PERSON] Спадкоємцем за законом на обов'язкову долю відповідно до ст. . 1241 ЦК України є також [PERSON], який є інвалідом третьої групи і його обов'язкова частка у спадковому майні становить 1/8 частину. За життя померла [PERSON] не оформила права власності на належний їй будинок з надвірними спорудами і не отримала Свідоцтва про право власності. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на вказане спірне будинковолодіння та виплатити [PERSON] вартість належної тому 1/8 частини будинковолодіння. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування. В судовому за сіданні [PERSON] (далі по тексту - Позивач) ствердив свої позовні вимоги і пояснив суду 08 травня 1994р. помер їхній з [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) батько - [PERSON]. Після смерті батька мати просила його доглядати за нею і він приїхав з Білорусі та поселився в будинку матері, яку він доглядав. При цьому Відповідач йому не допомагав доглядати за матір'ю. У жовтні 1998р. мати склала на нього заповіт. Після смерті батька у володіння спадковим майном вступила тільки мати, а Відповідач не приймав спадщину. Покійна мати виділила Відповідачу частку огороду, але він не завжди допомагав їй. Після смерті батька Відповідач не доглядав за будинковолодінням, мати все робила сама, а той лише іноді допомагав їй. Пам'ятник батькові він поставив за свої кошти, про що свідчить довідка-рахунок, а Відповідач поставив лише тимчасовий пам'ятник. Всі речі після батька Відповідач прийняв не після його смерті як частку спадщини, а прийняв їх від матері як пам'ять. Лише мати була спадкоємцем після смерті батька, а не Відповідач. Оскільки заповіт складено на нього, то він просить визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння, а за належну Відповідачу частку в розмірі 1/8 частини він готовий сплатити ту суму, яку вкаже суд. При цьому він ніякого рахунку для цього в банку не відкривав і не знає, яку суму треба сплатити, але йому обідно, що Відповідач претендує на частку будинковолодіння їхніх батьків, а тому просить суд не задовольняти зустрічні позовні вимоги Відповідача, а лише його вимоги задоволити. В судовому засіданні Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що їхні з Позивачем батьки - [PERSON] [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в селіМатвіївка Золотоніського району Черкаської області в будинковолодінні, щ належало їм на праві сумісної спільної власності та розташоване в селіМатвіївка Золотоніського района по вулиці Шевченка б/н. Вони з Позивачем мають також ще двоє рідних братів - [PERSON] таДобринінского [PERSON]. Так як їх батько [PERSON]М являвся інвалідом 1 групи Великої Вітчизняної війни, тому відповідно не має можливості здійснювати за собою самостійний догляд і з 198Ороку він постійні був прописаний в місті Золотоноша по вулиці Боженка,4 в будинку, де постійно проживала його, Відповідача, сім'я і саме він здійснював постійний догляд з батьками та їхнім будинковолодінням в селі Матвіївка Золотоніського района. Всі його брати не проживали в Золотоніському районі, зокрема брат [PERSON] проживав за життя батька в Білорусії т Прибалтиці. Періодично під час тимчасового поліпшення здоров"я в весняно літній період батько [PERSON] проживав також і в селі Матвіївка Золотоніського району, де він постійно його навідував. 08 травня 1994 року батько - [PERSON] помер. Організацією т матеріальними витратами поховання батька займалася його сім"я. [PERSON] на похоронах присутній не був та не ніс взагалі ніяких витрат по похованню батька. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина к 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в с. Матвіївка Золотоніського району по вулиці Шевченка, б/н, оскільки вказане будинковолодіння являлося спільним сумісним майном подружжя згідно статей 22.23.28 КпШС УРСР редакції 1969 року), що діяв на час спорудження даного будинковолодіння. Як пояснив [PERSON], він фактично вступив управління та володіння спадковим майном, що належало його померлому батькуДобринінському [PERSON] нього спадщину після смерті батька прийняла такс мати - [PERSON] - по 1/4 частці вказаного будинковолодіння. Тому він вважає, що не потрібно було проводити оформлення спадщини звертаючись до Золотоніської державної нотаріальної контори к протязі 6-місячного терміну з заявою про прийняття спадщини, так я відповідно до норм Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини після смерті батька [PERSON]М діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управляння та володіння спадковим майном /стаття 54 9 Ц України в редакції 1963 року/. Тому відповідно цивільного законодавства, що діяло на момент смерті батька, саме він - [PERSON] повинен успадкувати та оформити належну 1/4 частину житлового будинку померлому батьку. 08 травня 2005 року померла їхня з Позивачем мати - [PERSON]. Оскільки відповідно до заповіту, якого мати заповідала все своє майно Позивачу по справі - [PERSON], він являється спадкоємцем за законом на обов'язкову долю, згідно статті 124 Цивільного Кодексу України, оскільки є інвалідом 3 групи і ним була подана заява про прийняття спадщини до Золотоніської райдержнотконтори, відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 10.08.2007 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обов'язкова доля спадщині (враховуючи 4-х спадкоємців за законом першої черги), яку він повинен успадкувати, складає 1/8 частину спадкового майна, що належала [PERSON] Таким чином після смерті матері - [PERSON]К Відповідачем, як він вважає, повинно бути успадковано 3/32 частки вказного будинковолодіння (1/8 від 3/4 = 3/32) . Тому він просить суд відмовити Позивачу в задоволенні його позовних вимог, а його позовні вимоги з зустрічним позовом задоволити в повному обсязі і визнати за ним прав власності всього на 11/32 частин спірного будинковолодіння. Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши представлені ними докази вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а до задоволення підлягає зустрічний позов [PERSON] із слідуючи підстав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами чинного ЦК України якщо спадщин відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини д зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що належало його померлому батьку [PERSON] ці обставини стверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON], які ствердили в судовому засіданні, що після смерті їхнього батька [PERSON] саме їх брат [PERSON] займався похоронами батька і після похорон батька взяв собі автомобіль батька, нагороди. Після цього він завжди приїздив до матері, доглядав за будинковолодінням, проводив ремонту в ньому, прибудував времянку, переробив кухню. Щодо Позивача, то вони вважають, що він і досі не привів батьківський будинок в порядок, хоча проживає там тривалий час. Вони обидва засвідчили, що Позивач, коли мати ще була жива, закривав її одну в будинку на замок, свідками чого вони обидва були. Обидва вони пояснили, що погоджуються, як рідні брати, з вимогами [PERSON], а вимоги [PERSON] вважають неправильними і не погоджуються з ними. Обставини прийняття Відповідачем спадщини за померлим батьком ствердили також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожен ствердили, що [PERSON], як за життя свого батька, так і після його смерті допомагав доглядати будинковолодіння батьків. Після смерті батька Відповідач прийняв у спадщину частину майна свого батька разом з матір'ю, при цьому він взяв собі автомобіль батька, човна, його нагороди, кожуха, машинку «Зінгер», січкарку. Також постійно доглядав огород та доглядав за худобою. У спірному будинковолодінні, як ствердив свідок [PERSON], Відповідач полагодив забор, колодязь, фундамент і він особисто йому в цьому допомагав. Що стосується показів свідків [PERSON] 0.0., [PERSON], [PERSON], [PERSON], то суд сприймає їх покази критично, оскільки вони не змогли дати жодного показу по суті справи, оскільки їхні свідчення стосуються періоду часу, коли [PERSON] почав постійно проживати в с. Матвіївка, тобто того періоду, коли питання прийняття спадщини вже було вирішене. Відповідно до норм Цивільного кодексу України (Української РСР в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управляння та володіння спадковим майном (ст.. 549 ЦК України в редакції 1963 року). Суд приходить до висновку, що за досліджених обставин [PERSON] не потрібно було звертатись до Золотоніської державної нотаріальної контори на протязі б місячного терміну з заявою про прийняття спадщини, оскільки він своїми діями прийняв спадщину вступивши у фактичне управляння спадковим майном. Тому відповідно норм цивільного законодавства, що діяло на момент смерті [PERSON] - батька обох сторін по справі, Відповідач [PERSON] повинен успадкувати 1/4 частину належного померлому батьку будинковолодіння. Що стосується визначення загальної частки будинковолодіння, що повинна належати Відповідачу, то суд приймає до уваги те, що після смерті 08 травня 2005 року матері обох сторін - [PERSON], [PERSON] являється спадкоємцем за законом на обов'язкову долю, згідно статті 1241 Цивільного Кодексу України, тому, що він є інвалідом З групи, а ним була подана заява про прийняття спадщини до Золотоніської райдержнотконтори відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 10.08.2007року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обов'язкова доля в спадщині, враховуючи 4-х спадкоємців за законом першої черги, яку повинен успадкувати [PERSON] складає 1/8 частину спадкового майна, що належало [PERSON] Таким чином після смерті [PERSON] Відповідачем по справі повинно бути успадковано 3/32 частки вказаного будинковолодіння (1/8 від 3/4 = 3/32). Загальна частка успадкування Відповідачем повинна становити 11/32 частин всього будинковолодіння (1/4 + 3/32). Як встановлено в судовому засіданні вказане будинковолодіння було побудоване за спільні сумісні кошти подружжя [PERSON] та Г.П. за рахунок їх спільної сумісної праці на земельній ділянці, розташованій на території Дмитрівської сільської Ради. За життя батьків обох сторін державна реєстрація права власності на [PERSON] проведена не була. В технічний паспорт на дане будинковолодіння, виданий Золотоніським відділком Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації на ім'я померлої [PERSON] внесені дані з відповідною оцінкою побудовані житловий будинок та господарські споруди . Відповідно до ст.. 331 ЦК України якщо право власності на нерухомі майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту держаної реєстрації. Державна реєстрація права власності [PERSON]М за життя проведена не була. Відповідно до ст. . 34 6 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно ст. 25 II. України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає з момент її народження і припиняється у момент смерті. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень" від 01.07.2004 року у разі смерті власника нерухомого майка, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, визначення належності та реєстрації майна за померлим власником неможлива. Тому питання належності вказаного нерухомого майна померлому власнику - [PERSON] та визнання права власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, як спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] та відповідно на 1/4 частину вказаного будинковолодіння в порядку спадкуваньня за законом після смерті батька [PERSON] та 3/32 частин вказаного будинковолодіння в порядку спадкування за законом обовязкової долі після смерті матері [PERSON] за Відповідачем по справі [PERSON] вирішується тільки в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимогиДобринінського В.М. задоволенню не підлягають, оскільки за весь час розгляду справи в судовому засіданні Позивачем не приведено жодного беззаперечного та допустимого доказу про те, що Відповідач не має права на належну йому частку у спірному будинковолодінні. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON], то вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд при вирішення даної справи також враховує те, що Позивач [PERSON] при викладенні своєї позовної вимоги щодо сплати вартості частки будинковолодіння, що належить Відповідачу, не визначив свої позовні вимоги конкретно і не зазначив суму виплати, покладаючи це питання на суд, що не є компетенцією суду і виходить за рамки повноважень суду. Таким чином суд приходить до висновку, що сам Позивач не має точного визначення своїх позовних вимог, а тому суд не може їх задоволити також і з цієї причини.

Outcome: dismissed