overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

17 серпня 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєструвала шлюб 20 лютого 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 243. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку Юлію [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин розладу сімейних відношень, непорозуміння характерів. За таких обставин подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 20.02.2006 року, витрати по сплаті державного мита покласти на неї. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає в повному обсязі, проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 лютого 2006 року, актовий запис № 243 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку Юлію [INFO] (а.с. 7). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що підтверджено дослідженими судом доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначає, що від сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є і записаний у свідоцтві про народження відповідач по справі. З березня 2008 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в наслідок чого у неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 'А частини усіх видів його заробітків щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. У судове засідання позивач не з'явилася, просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, про що повідомила суд письмово. Відповідач просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, про що повідомив суд письмово. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON], посилаючись на те, що 02 листопада 2008 року померла спадкодавець [PERSON], що є спадкоємцем [PERSON], що помер 09 лютого 1997 року. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], але не оформила її у встановленому порядку. Після смерті [PERSON] позивачка в установлений законом строк звернулась до державного нотаріуса [PERSON] міської державної нотаріальної контори, яка видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на житловий будинок під №10, який розташовано по вулиці Кірова у м. Хмільник, Вінницької області, який належав [PERSON], котрий помер 09 лютого 1997, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом [PERSON] міської ради 25 жовтня 1983 року, зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно [PERSON] районним структурним підрозділом комунального підприємства «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації». Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, на яке позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на наступне майно, а саме житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», ганок літ «г», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», убиральня літ. «Г» , огорожа №1, що знаходиться у м. Хмільник, вул. Кірова, 10. Державним нотаріусом було відмовлено у видані свідоцтва на самочинно зведенні: фундамент літ. «Ф», фундамент літ. «Ф1», фундамент літ. «Ф2», які знаходяться за тією ж адресою, що і інше спадкове майно у м. Хмільник, вул. Кірова, 10. Самочинно зведенні будівлі, а саме: фундамент літ. «Ф», фундамент літ. «Ф1», фундамент літ. «Ф2», які знаходяться у м. Хмільник, вул. Кірова, 10, були побудовані спадкодавцем [PERSON] протягом 2007 року без отримання відповідних дозвільних документів та всієї необхідної документації. На даний час позивачка не може оформити спадщину на належне спадкодавцеві майно, яке не було включено нотаріусом до складу спадкового майна, хоча належали спадкодавцю, але побудовані ним самовільно, оскільки власник майна є покійною і оформити на неї спадкове майно є неможливим. Оскільки в [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: фундамент літ. «Ф», фундамент літ. «Ф1», фундамент літ. «Ф2» в неї постійно виникають труднощі при реалізації її права власності, тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Представник відповідача [PERSON] міської ради позовні вимоги визнав повністю, вважає, що є підстави визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки позивачка підтримує позовні вимоги, представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить правам та інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод, та законних інтересів третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в позовній заяві вказавши, що 28.03.2006 року померла її мати, [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно. Зокрема до складу спадщини входить житловий будинок по вул..Миру,2 в смт.Жвирка, Сокальского району Львівської області в якому вона проживала до дня смерті. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги, що має право на спадкування після смерті матері. крім того саме вона до дня смерті доглядала за матірю і по даний час здійснює догляд за усім спадковим майном. Проте в установлений законом термін позивачка не звернулась до державної нотаріальної контори у звязку з чим пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Однак на думку позивачки, причина пропущення вказаного строку є поважною, оскільки вона не знала про наявність будь-якого законодавчого обмеження строків для подання заяви про прийняття спадщини. У звязку з наведеним позивачка просить суд ухвалити рішення яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, на їх обґрунтування навела обставини в казані в позовній заяві. Представник відповідача, [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, проте надав суду заяву, що позовні вимоги визнає, просить проводити розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Заслухавши позивача та оглянувши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з пояснень позивача та з оглянутої копії свідоцтва про смерть, серія 1-СГ, №053087 від 29.03.2006року [PERSON] померла 28.03.2006 року у віці 79 років. Згідно довідки виданої виконкомом Жвирківської селищної ради від 15.10.2010р. від імені [PERSON] заповіт виконкомом Жвирківської селищної ради не посвідчувався. На день смерті разом з нею по вул..Дорошенка 2/8 в смт.Жвирка Сокальского району Львівської області були прописані та проживали онука [PERSON] та Правнучка [PERSON] З досліджених доказів по справі, вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] і згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги що має право на спадкування після її смерті. Позивачка у звязку з незнанням законодавства, що регулює порядок прийняття спадщини пропустили строк для прийняття спадщини в звязку із чим їй в нотаріальній конторі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі наведеного просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд визнає, що ця причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважна, вважає, що позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів до відповідача покликаючись на те, що шлюб з відповідачем було укладено 22 січня 2009 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], 20.03.2009 р. н., який проживає з позивачкою. З березня 2010 року сторони проживають окремо і відповідач жодної матеріальної допомоги дитині не надає, хоча зобовязаний піклуватися про дитину. А тому позивачка бажає отримувати кошти на утримання сина по виконавчому листу за рішенням суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні підставам звернення до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходів на утримання сина [PERSON] сплачувати згідний. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2009 р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб виданого у відділі реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 191621 [PERSON], стверджується, що він народився, 20.03.2009 р. і його батьком є [PERSON]. Довідкою № 10332 від 17.09.2010 року виданою КП «Комінтех» стверджується, що [PERSON], 1988 р. н., дійсно разом з сином [PERSON], [INFO] зареєстровані в [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . А тому суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усього його заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача зменшила розмір позовних вимог їх підприємства та просить суд стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 2 96 грн. 12 коп. за житлово-комунальні послуги, з урахуванням того, що станом на 15.10.2010 р. [PERSON] було добровільно погашено частину заборгованості в розмірі 2772,96 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що наведені у позовній заяві ЖКП "Сонячне" обставини нею визнаються і не оспорюють ся. Оскільки обставини справи сторонами визнані і не підлягають доказуванню, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення без зчясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

Позивач в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги на харчування, придбання одягу та інших необхідних речей для дитини не надає. Оскільки відповідач офіційно не працює і встановити розмір його заробітку фактично не можливо, просить стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 500 гривень, щомісячно. Стягнення аліментів просить проводити з 1 грудня 2008 року, оскільки вона неодноразово вживала заходи для стягнення аліментів, але відповідач ухилявся від виконання свого обовязку по утриманню дитини. Відповідач на розгляд справи до суду не зявився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З дослідженого судом свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO] встановлено, що її батьком є [PERSON], а матірю. - [PERSON]. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги неповнолітній дитині у необхідному розмірі, суд вважає доведеним, оскільки вказаний факт сторонами не оспорюється. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття. Отже указаний обовязок лежить на обох батьках і обоє батьків в рівній мірі зобовязані матеріально забезпечувати дитину. Відповідно до ст. 2 Закону України " Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на дитину віком до 6 років з 1 грудня 2010 року встановлено прожитковий мінімум 799 грн. Судом встановлено, що позивач працює неофіційно, розмір її заробітку не перевищує 800 гривень на місяць. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина сторін постійно проживає з матірю, оскільки сторони разом не проживають. Враховуючи викладене, а також те, що дитина проживає саме з матірю, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, що дорівнює 500 гривням, з урахуванням інтересів дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, не буде суперечити указаним нормам, а тому позов підлягає до задоволення на указану суму. Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням про оплату аліментів. Останній раз позивач надіслала відповідачу письмову вимогу про стягнення аліментів, на яку відповідач не відреагував,а тому суд вважає, що з відповідача аліменти підлягають стягненню за минулий час. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення опіки над недієздатною особою вказуючи в заяві, що її донька, [PERSON], [INFO] страдає психічним захворюванням і рішенням Торезького міського суду від 12 березня 2010 року визнана недієздатною. Донька знаходиться у Торезькому психоневрологічному інтернаті на повному державному забезпеченні, але у літній період вона привозить доньку за місцем свого проживання. Просить суд встановити опіку над недієздатною [PERSON] та призначити її над нею опікуном. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги і просить суд встановити опіку над недієздатною [PERSON] та призначити її над нею опікуном. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно рішення Торезького міського суду Донецької області від 12 березня 2010 року [PERSON], [INFO] визнана недієздатною. Рішення суду оскаржено не було і набрало законної сили. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Частиною першою статті 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу. Отже, для призначення опікуна або піклувальника недієздатній [PERSON] заявник повинна була звернутися до органу опіку та піклування, а не з заявою до суду про встановлення опіки над недієздатною особою, тому у суду немає підстав у задоволенні її вимог. На підставі викладеного та ст. 59, 60 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те,що 24.05.2009 року померла [PERSON], яка проживала в с.Мар»янівка Макарівського району,вул.Тельмана,1. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1А частини домоволодіння за вказаною адресою. Він проживав з померлою однією сім»єю з 2000 року, вели спільне господарство, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. Крім нього інших спадкоємців у померлої немає. Він своєчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини з-за того, що не знав, що це треба робити, так як думав, що спільно проживав з померлою і цього достатньо. Але нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні докази того, що він проживав однією сім»єю з померлою більше 5 років та не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини. Тому за захистом свого невизнаного права він звернувся до суду і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та встановити факт проживання однією сім»єю з померлою більше 5 років до відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача- Мар»янівської сільської ради - в судове засідання не прибув, просив справу слухати без нього, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи-КП КОР «Макарівське БТІ»- та третя особа [PERSON]В.в судове засідання не прибули, але належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і суд його приймає. Судом встановлено, що 24.05.2009 року померла [PERSON], яка проживала в с.Мар»янівка Макарівського району,вул.Тельмана,1. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини домоволодіння за вказаною адресою. Спадкоємцями померлої за законом є позивач, який, будучи співмешканцем померлої,проживав з нею однією сім»єю з 2001 року по день смерті [PERSON], вели спільне господарство. Це підтверджено довідками [PERSON]»янівської сільської ради, показами свідків^ [PERSON] та [PERSON], випискою з погосподарської книги сільської ради.. Позивач своєчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки , проживаючи в спадковому будинку,думав, що цього достатньо. Дані причини з врахуванням віку позивача суд вважає поважними, а тому позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 02.08.2009 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Дітей немає. Сімейне життя в неї з відповідачем не склалось внаслідок різних характерів і поглядів на життя. Примирення між ними виключається, оскільки сім'я існує формально. Всі спроби зберегти сім'ю виявились марними. Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки примирення між ними виключається. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про те, що справу просить розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнає і просить шлюб розірвати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, між ними постійно виникають конфлікти, оскільки вони не знаходять взаємопорозуміння, у звязку з чим вже півтора року проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, він дійшов висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав. просив шлюб розірвати, оскільки сімя розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, крім того він зустрів іншу жінку з якою бажає створити сімю, а тому дійшов до висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, зазначила суду, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.08.2003 р. (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітню доньку Олександру, [INFO]. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені, відповідач [PERSON] зазначила суду про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сімю немає. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10.09.2002 року між нею, та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 2029 купівлі - продажу квартири № 94,95 спільного заселення, будинку № 35 по вул. Південній в м. Миколаєві. В даний час позивачка не може розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі- продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Суд ухвалив: впровадити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 10.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє від себе та від імені - [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири № 94,95 спільного заселення будинку № 35 по вул. Південній в м. Миколаєві. Вказаний договір був укладений на Біржі нерухомості «Едвайс Консульт» за реєстровим № 2029 та зареєстрований 24.10.2002 року Миколаївським МБТ1 в реєстрову книгу № 120 за № 2010В. Всі істотні умови сторонами були виконані, а саме позивачка сплатила гроші за квартиру відповідачці, а остання звільнила житло і переїхала на інше постійне місце проживання.. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ч.2 ст. 220 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання угоди дійсною підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved