Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач 26 травня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 жовтня 2001 року. Від спільного подружнього життя з ним вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання синів надає не регулярно. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. В судове засідання позивач не зявилась. Про день, місце та час судового засідання сповіщена належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення. До суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та спросила справу розглядати за її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився. Про день, місце та час судового засідання сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення. До суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та спросив справу розглядати за його відсутності. Суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 06 жовтня 2001 року, зареєстрованому відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №859 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 9). Діти проживають разом з матірю (а.с.4), і перебувають на її утриманні. Батько матеріальну допомогу на утримання синів надає не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання доньки, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO], в судовому порядку, починаючи з 26 травня 2010 року і до повноліття дітей. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120.00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved