overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка звернулась в суд з позовом до Закритого акціонерного товариства Кіровоград-Лада про стягнення компенсаційних виплат по заробітній платі. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 15.11.1988 року по 23.01.2009 року працювала на ЗАТ Кіровоград-Лада, остання посада, яку вона обіймала головний бухгалтер. 23.01.2009 року вона була звільнена із займаної посади згідно ст. 38 КзпП України за власним бажанням. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2010 року задоволено її позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 58 871,44 грн. Відповідно до вимог ст. 117 КзпП України просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток по день фактичного розрахунку, що за останній рік складає 135 831,12 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини,викладені в позовній заяві. \~\~\~\~ Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений, про що у суду є розписка, причини неявки суду не сповістив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, про що представник позивачки в судовому засіданні не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що дійсно позивачка з 15.11.1988 року працювала на ЗАТ Кіровоград-Лада та звільнена згідно наказу № 21 від 23.01.2009 року за власним бажанням, що підтверджується копією наданої суду трудової книжки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заборгованість по невиплаченій заробітній платі станом на 06.04.2010 року за період з жовтня 2008 року лютий 2009 року становить 58 871,44 грн., що підтверджується довідкою, виданою ЗАТ Кіровоград-Лада. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2010 року задоволено позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі на вищезазначену суму. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню з відповідача підлягає середній заробіток із розрахунку середнього заробітку в сумі 11 319,26 грн. В місяць по день фактичного розрахунку за один рік в сумі 135 831,12 грн. Стягненню з відповідача підлягають і судові витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

09 квітня 2010 року Дубровицький районний суд Рівненської області ухвалив рішення по справі за позовом [PERSON] до ПСП «Злагода» Здолбунівського району в особі директора [PERSON] та співвідповідача ПП «ОВАС-цукор» про захист права власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. При ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання щодо позовних вимог до Приватного сільськогосподарського підприємства «Злагода». Як вбачається із заяви про зміну позовних вимог (а.с.57) вимога [PERSON] до ПСП «Злагода» про витребування майна із чужого незаконного володіння втратила сенс, а тому він вирішив змінити позовні вимоги та поставив питання про стягнення з співвідповідача ПП «Овас-цукор» на відшкодування збитків у звязку з неповерненням трактора. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брала участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги. з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оглянувши матеріали справи, суд рахує, що є всі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 19.03.1976 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є повнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося у зв»язку з тим, що у них різні характери, різні погляди з принципово-важливих питань, з яких між ним та відповідачкою часто виникають сварки, конфлікти, непорозуміння, що згодом призвело до їх відчуження, в сім»ї утворилася нестерпна психологічна атмосфера. Неодноразові спроби дійти компромісу в їх стосунках позитивних наслідків не дали, а тому він, незважаючи на заперечення відповідачки, вирішив шлюб розірвати. В 2008 році вони припинили шлюбно-сімейні відносини, відновлювати які він не має наміру. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, оскільки перебуває у відрядженні, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином, під розпис. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.03.1976 року, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося у зв»язку з тим, що у них різні характери, різні погляди з принципово-важливих питань, з яких між ними часто виникають сварки, конфлікти, непорозуміння, що згодом призвело до їх відчуження. В 2008 році вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Примиритися, зберегти сімю позивач не бажає. Наданий строк на примирення, наданий на прохання відповідачки, проти якого позивач заперечував категорично, позитивного результату не приніс, в своїй заяві він наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, судом враховується, що дана спрва знаходиться в провадженні суду з 02.02.2010 року, і з того часу (більше як за півроку) сторони не досягли згоди щодо відновлення стосунків, збереження сім»ї. При таких обставинах, суд вважає недоцільним збереження такої сімї. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 липня 2010 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Вона, [PERSON], народилася [INFO] в селі Байрак Липоводолинського району Сумської області і відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік їй не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з 21 вересня 2002 року перебуває в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому в Іллічівськом відділі РАЦС м. Маріуполя. З відповідачем мають спільну дитину - доньку Діану, [INFO], яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені в липні 2009 року у звязку із відсутністю взаєморозуміння та постійних сварок. З того часу стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги не надає. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Сорів про поділ майна та щодо місця проживання дитини не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримку позовних вимог. Шлюб просила розірвати. Відповідач в судове засідання також надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, шлюб просив розірвати. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21 вересня 2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, /а.с.4/. Мають спілну доньку Діану . [INFO] /а.с.З/. Сімейні стосунки припинені в липні 2009 року. Спорів про поділ майна та щодо місця проживання дитини не виникає. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. У звязку з цим суд вважає, що сімю зберегти неможливо, шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що є працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ і на протязі тривалого часу з листопада 2008р. підприємство не сплачує заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі склала 9243,62 грн. Позивачка в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2009р. по травень 2010р. в сумі 9243,62 грн. та покласти судові витрати на відповідача. Представник відповідача в попереднє судове засіданні не зявився, надав заяву про визнання позову, в якій також просив слухати справу в їх відсутність. Суд заслухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] працює в [PERSON] українсько-російській фірмі «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, і заборгованість по заробітній платі перед нею за період з жовтня 2009р. по травень 2010р. склала 9243,62 грн. Згідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином на користь позивачки з відповідача [PERSON] українсько-російській фірмі «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2009р. по травень 2010р. в сумі 9243,62 грн. Згідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито", судовий збір у розмірі 1 % від суми позову 92,44 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що був працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ і на протязі тривалого часу не отримував заробітну плату. З цього приводу підприємство посилається на відсутність грошових коштів, і станом на 30.11.2009р. виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 14479,46 грн. Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з липня 2009р. по листопад 2009р. в сумі 14479,46 грн. та покласти судові витрати на відповідача. Представник відповідача в попереднє судове засіданні не зявився, надав заяву про визнання позову, в якій також просив слухати справу в їх відсутність. Суд заслухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] працював в [PERSON] українсько-російській фірмі «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, і заборгованість по заробітній платі перед ним за період з липня 2009р. по листопад 2009р. склала 14479,46 грн. Згідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином на користь позивача з відповідача [PERSON] українсько-російській фірмі «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з липня 2009р. по листопад 2009р. в сумі 14479,46 грн. Згідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито", судовий збір у розмірі 1 % від суми позову 144,80 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Миропільської селищної ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю один місяць з дня набранням рішенням законної сили, посилаючись на те, що після смерті 16 жовтня 2009 року її матері [PERSON] залишилось спадкове майно. У встановлений законом шестимісячний строк, заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини вона не подала, оскільки вважала, що для прийняття спадщини достатньо було вступити в фактичне управління та володіння спадковим майном. Неосвіченість стосовно дій, які свідчать про прийняття спадщини, на думку позивачки, є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В попереднє судове засідання позивач та представник відповідача не з»явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Відповідно до частини 4 статті 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтею 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не^ проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 11.01.2005 року вони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. На протязі останнього часу між ними різко погіршились стосунки. Відповідач постійно кудись відлучається з дому. Сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сімейні стосунки фактично припинені. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Спроб примирення не було. Позивач подала суду письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши позивача суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2005 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД № 097487, виданого 11.01.2005 року Яблунівською сільською радою Гусятинського району, про що зроблено відповідний актовий запис за № 01. Судом встановлено, що у сторін по справі неповнолітніх дітей немає. Як вбачається із змісту пояснень позивача, викладених у позовній заяві, між ними сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сімейні стосунки фактично припинені. Вважає, що даний шлюб протирічить моральним засадам суспільства. Відносно примирення категорично заперечує. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що в даному випадку має місце припинення спільного життя подружжя. Позивач миритись не бажає. Подальше спільне проживання сторін стало неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають до задоволення і суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] Володимирівною та [PERSON], який зареєстрований 11.01.2005 року Яблунівською сільською радою Гусятинського району, про що зроблено відповідний актовий запис за № 01. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

У червні 2010 року ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають за адресою: [INFO] та користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією' у вигляді опалення, але не розраховуються за вказані послуги, в звязку з чим у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.09.2008 року по 01.06.2010 року в сумі 1384 грн. 90 коп. Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги зменшив, пославшись на обставини, викладені в позові, просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання станом на 01.09.2010 р. в сумі 972 грн. 56 коп. та понесені при подачі позовної заяви судові витрати в розмірі 30 грн. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись. Зі згоди позивача, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідачів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані та постійно проживають в [INFO]. Відповідачі користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення, які надаються їм ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. 26.10.2006 року між сторонами був укладений договір про надання послуг теплопостачання, згідно якого споживач зобовязувався своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги, а також сплатити заборгованість, яка утворилась за ним. У звязку з тим, що відповідачі не оплачують послуги з теплопостачання, за ними утворилась заборгованість станом на 01.09.2010 року в сумі 972 грн. 56 коп. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконують, позовні вимоги ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати в сумі 30 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що у неї та [PERSON] 21.09.1996 року народилась дочка [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, виданого відділом РАГС Київського райвиконкому м. Полтави 27.11.1996 року, [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON] В звязку з тим, що відповідач не надає їй достатньої матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, направив суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, приймаючи до уваги те, що в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 27.11.1996 року відділом РАГС Київського райвиконкому м. Полтави, [PERSON] являється батьком дитини [PERSON], [INFO] (аркуш справи 4). Матірю неповнолітньої [PERSON] відповідно до свідоцтва про наородження, являється позивачка [PERSON] (аркуш справи 3). Згідно довідки КП ЖЕО-5 м. Полтави, неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча працює і має можливість її надавати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги те, що відповідач не надає позивачці регулярної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, доказів неможливості надання матеріальної допомоги суду не надав, а тому позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved