Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 18 липня 2005 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, 17 липня 2007 року у подружжя народилась дитина [PERSON]. За час шлюбу відповідач неодноразово бив позивача, але з метою збереження шлюбу, вона приховувала побої від батьків. 08 жовтня 2007 року у будинку, де проживало подружжя із батьками позивача, між сторонами виникла суперечка, в ході якої відповідач наніс численні удари позивачу по голові, обличчі та нозі, спричинивши тілесні ушкодження легкого ступеню. На крик та плач позивача прийшла мати [PERSON], яка саме знаходилась на подвірї будинку, вона побачила закривавлену дочку та [PERSON], у якого також руки були в крові. У будинку знаходились [PERSON] та електрик [PERSON], які також бачили позивача після побиття. Батько позивачки [PERSON] звернувся до правоохоронних органів із заявою, за результатами перевірки якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення. Позивач посилаючись на те, що внаслідок побиття її чоловіком, змушена була їздити до правоохоронних органів, прокуратури, суду, лікарні, потративши у звязку з цим 69 грн. на проїзд у громадському транспорті, витратила 40 грн. на придбання паперу для подачі позову, а також на послуги адвоката у розмірі 800 грн., тому просить відшкодувати зазначену матеріальну шкоду. Діми відповідача їй також завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок побиття отримала легкі тілесні ушкодження, що призвело до втрати крові, змушена була звертатись до лікарів, приймати психотропні препарати для відновлення стану здоровя, постійно боліла голова, не могла обходитись без сторонньої допомоги. Своїми діями відповідач спричинив до утворення в голові позивача кісти, через що вона до цього часу не може відновити свій стан здоровя, що приносить моральні та душевні страждання. Моральну шкоду оцінює в 20\~000 грн. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] доводи позову підтримали та надали аналогічні пояснення. Представник відповідача [PERSON] проти доводів позову заперечував, мотивуючи тим, що 08.10.2007 року між подружжям дійсно був конфлікт, в ході якого позивач накинулась на відповідача, тому він лише тримаючи її за руки, намагався уникнути бійки, однак він її не бив. Вважає, докази, на які посилається позивач до уваги не слід брати, так як вони є сумнівними, зокрема, незрозуміло з яких причин судово-медичне обстеження проводилось в м. Києві, а не в Броварах, і за консультацією до лікаря-невролога, який надав консультативний висновок, позивач їздила до Чернігова. Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що 08.10.2007 року знаходилась на подвірї будинку разом з електриком [PERSON], почувши крик забігла до будинку і побачила дочку, в якої обличчя та одяг були в крові, а у відповідача руки в крові. Вона пригрозила, що викличе міліцію і тоді відповідач викликав таксі та поїхав, забравши свої речі. Такими діями відповідач завдав дочці значних моральних та душевних страждань. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка її завдала, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. [PERSON] із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Матеріалами справи встановлено, що 18 липня 2005 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після одруження [PERSON]. 17 липня 2007 року у подружжя народилась дитина [PERSON]. За рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис 15 лютого 2008 року. Судом достовірно встановлено, що 08.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт за місцем їх проживання у [INFO]. 12.10.2007 року [PERSON] звернувся із заявою до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, де зазначив, що 10.10.2007 року дізнався від дочки про побиття її зятем [PERSON] За результатами перевірки зазначеної заяви дільничним інспектором Могила О.М. 21.10.2007 року винесено Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, де зазначено, що в ході проведеної перевірки встановлено, що 08.10.07 р. близько 10 год. 30 хв. між подружжям виник конфлікт, « …. В ході сварки подружжя [PERSON] одне одного смикали за одяг та тіло. Після чого сварка перейшла у бійку. В ході бійки [PERSON] отримала тілесні ушкодження. …», « … Матеріали перевірки свідчать, що [PERSON] тілесні ушкодження отримала під час сварки на ґрунті неприязних відносин. …». [PERSON] рекомендовано звернутись до суду в порядку ст. 125 КПК України, однак до суду вона так і не зверталась. [PERSON] судово-медичного дослідження ( обстеження ), яке закінчено 06.11.2007 року надано висновок про те, що при судово-медичному огляді та згідно наданої медичної документації у [PERSON] виявлені: струс головного мозку, підшкірна гематома в потиличній частині, кровопідтьоки та садна на верхніх і нижніх кінцівках. Виявлені пошкодження утворились внаслідок дії тупих предметів, по строку могли утворитись 08.10.2007 року і відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, які спричинили короткостроковий розлад здоровя. 20.10.2007 року [PERSON] проходила консультативний огляд у невролога ТОВ «Медичний Центр», за результатами якої їй надано письмову консультацію невролога, яка міститься в матеріалах справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази про те, що про побиття його дочки 08.10.2007 року, дізнався лише 10.10.2007 року, випадково почувши розмову дочки та дружини, тоді побачив ушкодження, яких завдав [PERSON] дочці, зокрема, гематому на потиличній частині, розбиту губу та ін. Дочка раніше не розказувала про факти побиття чоловіком, так як хотіла зберегти шлюб заради маленької дитини. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] прихожани храму у с. Літках, настоятелем якого є відповідач, та [PERSON] надали покази про те, що 14.10.2007 року вони всі були в церкві і під час служби до церкви підїхала [PERSON] із матірю та почали заносити до храму якісь сумки та книги, як потім стало відомо це були речі [PERSON] Вони всі близько бачили [PERSON], однак не помітили жодних ознак побиття. Про [PERSON] говорять, що він є доброю, чуйною, уважною та досить врівноваженою людиною. Свідок [PERSON], мати відповідача, надала покази про те, що 10.10.2007 року приїжджала до позивачки до дому, однак жодних ознак насильства на [PERSON] не помітила. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача про завдання їй діями відповідача, а саме побиттям, матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими і в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавала шкоди ( цивільне правопорушення ). У науці цивільного права акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний звязок між двома першими елементами, вина завдавала шкоди. Так, жодних свідків побиття позивача не було, а із постанов про відмову в порушенні кримінальних справ видно, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження в результаті конфлікту із відповідачем, однак жодним доказом не підтверджено отримання зазначених ушкоджень внаслідок винних дій відповідача. Доводи позивача про завдання матеріальної шкоди, яка виразилась в тому, що внаслідок дій відповідача, позивач змушена була їздити до правоохоронних органів, лікарні, суду, використовуючи при цьому громадський транспорт, на підтвердження чого надані квитки, також є безпідставними. З наданих квитків не видно коли, в який час, куди та хто здійснював по них проїзд. Необґрунтованими та недоведеними також є вимоги про завдання відповідачем своїми діями моральної шкоди позивачу, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed