overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м.Новгород-Сіверський вул.. Калініна 13-а Чернігівської області, що належить на праві власності [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила винести рішення яким позовні вимоги задовольнити та звільнити майно з під арешту, оскілько воно знаходиться в заставі.. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення, що її чоловік оформляв на себе кредит а вона була поручителем та на виконання договірних зобовязань перед банком був укладений договір іпотеки. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.06.2006 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 90 000 гривень. В забезпечення даного кредитного договору 14.06.2006 між позивачем та майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м.Новгород- Сіверський вул..Калініна 13 а, Чернігівської області. На підставі ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02.06.2009 року про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно [PERSON] та [PERSON] постановою державного виконавця ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ від 03.06.2009 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно [PERSON] та [PERSON] а саме: автомобіль [NUMBER] будинок розташований за адресою: м.Новгород-Сіверський вул..Калініна 13 а. магазин «Взуття» розташований за адресою м.Новгород-Сіверський. вул.. Базарна 7. Згідно ст.1 Закону України „Про заставу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кред иторами. Відповідно до ст.52 Закону України „Про виконавче провадження стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставо держателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч.І ст.59 Закону України „Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є огрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві зазначила, що 19.11.1983 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбного життя у них 5.05.1984 року народився син [PERSON], а 14.08.1989 року дочка [PERSON]. Спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який постійно зловживав алкоголем, провокував сварки, вчиняв насильство відносно неї. Жодним чином вона вплинути на його поведінку не змогла. Своєї поведінки протягом спільного життя він не змінив. Внаслідок вказаних причин вони з 1997 року спільно не проживають, жодних сосунків не підтримують. Незважаючи на те, що діти дорослі відповідач на добровільне розлучення у органах РАЦС не погоджується та відмовчується. Вважає, що їх шлюб носить формальний характер, подальше сумісне життя суперечить її інтересам та шлюб обтяжує її. Кожен з них живе своїм особистим життям та інтересами. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач у попереднє судове засідання не зявилась надіслала до суду письмову заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, у звязку із перебуванням на роботі за межами України. Крім цього, у заяві зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач, теж, у попереднє судове засідання не зявився. Від нього до попереднього судового засідання до суду надійшла заява з проханням про розгляд справи у його відсутності. Крім цього, у заяві зазначив, що позовні вимоги він підтримує. Враховуючи письмові заяви сторін з проханнями про розгляд справи у їх відсутності, а також, те, що відповідач у своїй заяві, поданій до попереднього судового засідання, позов визнав та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що знаходиться з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 27.09.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 1927. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2009 року. Вказує на те, що сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду шлюбу вважає відсутність поваги один до одного та втрата почуття любові. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, пояснив, що з 2009 року шлюбно-сімейні відносини припинені між сторонами, спільне господарства не ведеться, єдиний бюджет відсутній, у останнє засідання відповідач не зявився, надав суду заяву у якої просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, однак у останнє судове засідання не зявилася та надала суду заяву у якої вказала, що підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюби змінити прізвище на дошлюбне. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 27 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1927 (свідоцтво про шлюб серії 1-BЛ № 119930). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], Об березня [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-BЛ № 275410). Причинами розірвання шлюбу стали відсутність поваги один до одного та втрата почуття любові між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2009 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, єдиний сімейний бюджет відсутній. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає необхідним, за вимогою відповідача після розірвання шлюбу змінити прізвище відповідача на дошлюбне прізвище [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ№ 119930). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

15.06.2010 року до суду заявлено цей позов. У судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала і пояснила, що з липня 2008 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі в якому у них народився син [PERSON], 27.11.2008 року, витрати на дитину в місяць складають 500 грн., вона отримує допомогу по догляду за дитиною в розмірі 700 грн., відповідач добровільно свій обовязок по утриманню свого неповнолітнього сина не виконує; просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. до досягнення ним повнолітнього віку. Відповідач вимоги позову визнав частково в розмірі 300 грн. і пояснив, що займається підприємницькою діяльністю, має мінливий дохід. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню свого неповнолітнього сина, займається підприємницькою діяльністю, має мінливий дохід, належних доказів про інший розмір доходу відповідача позивачка не надала. Зазначені правовідносини регулюються ст..ст.180, 181 п.3, 182 п.1 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначений судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню свого неповнолітнього сина, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] аліменти в розмірі 300 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини,- в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягування аліментів не суперечить інтересам дитини та відповідача. Висновки суду, крім пояснень учасників розгляду справи, підтверджуються такими доказами: -свідоцтвом про шлюб від 06.05.2009 року, з якого видно, що [PERSON] та [PERSON] з 05.06.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3); -свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 123737, з якого видно, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.4); -довідкою гайсинської міської ради № 2157 від 11.06.2010 року, з якої видно, що [PERSON] проживає в м. гайсині по вул. Мічуріна-10 і на її утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON],ь [INFO] (а.с.5); -свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №015888 та торговим патентом серії ПАЕ № 795141, з яких видно, що [PERSON] є субєктом підприємницької діяльності ( а.с.а.с.10,11); -довідкою Гайсинської МРДПІ № 2976 від 13.08.2010 року про доходи [PERSON] за І півріччя 2010 року, які склали 1\~000 грн. (а.с.12).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що будинок № 133 по вул.І.Куліка в м.Херсоні, в квартирі № 24 в якому проживає відповідач, знаходиться на обслуговуванні Комунального підприємства «Дніпровський». Відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від сплати по експлуатаційним витратам на утримання будинку, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2010р. складає 1161,77грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене в пресі, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що відповідач являється власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою КП «Дніпровський»; вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні Комунального підприємства «Дніпровський»; відповідач своєчасно не вносить оплату по експлуатаційним витратам на утримання будинку, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2010р. складає 1161,77грн.; на претензійне повідомлення про сплату заборгованості відповідач не відреагував. Судові витрати сплачені позивачем. Відповідно до ст.68 ЖК України - наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] І.Ф. 09 липня 2010 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Він, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік йому не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом, вказавши, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 15.10.1994 року, шлюб зареєстровано Дніпровським відділом РАГС м. Херсона, актовий запис №521. Від шлюбу мають неповнолітню дитину Анастасію 04.01.2000р.н. Спільне життя не склалося у звязку з тим, що у подружжя виявились різні погляди на питання сімейного життя внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, що привело до втрати почуття кохання, взаєморозуміння та до розпаду сімї. Намагання зберегти сімю результату не дали. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги, додатково пояснивши, що сумісне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, зберегти сімю не вбачається можливим, на примирення не згоден, майна, що підлягає розділу немає. Просить суд розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб сторонами було укладено 15.10.1994 року та зареєстровано Дніпровським відділом РАГС м. Херсона, актовий запис №521. Сторони не проживають однією сімєю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сімї. Майнового спору між сторонами немає. На думку суду подальше збереження сімї неможливе, тому шлюб повинен бути розірваний. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи, що він є власником 36/100 домоволодіння по вул. 4-та Західна, 25 в м.Херсоні. За даною адресою зареєстрований, але не проживає з вересня 2007 року [PERSON] Позивач стверджує, що реєстрація відповідача заважає йому вільно користуватись його будинком. Оскільки відповідач добровільно не бажає знятись з реєстрації за вказаною адресою, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком по вул. 4-та Західна, 25 в м. Херсоні. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив усунути йому перешкоди в користуванні жилим приміщенням за адресою: м.Херсон, вул.4 Західна, 25, шляхом зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.03.2000 року, зареєстрованого в ХДБТІ від 06.04.2000 року в книзі № 32, за реєстровим № 7846, [PERSON] належить 36/100 частин будинку по вул. 4-та Західна, 25 в м. Херсоні. Згідно довідки від 14.06.2010 року, з органу самоорганізації населення № 27 Комсомольського виконкому районної у м. Херсоні ради та витягу з домової книги на будинок 25 по вул. 4-Західна в м. Херсоні [PERSON]Я зареєстрований за адресою: м. Херсон, вул. 4-Західна, 25. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою з вересня 2007 року підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], Бар [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів істинність показань свідків, даних про їх особисту зацікавленість у результатах розгляду справи не виявлено. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2005р. В період шлюбу в них народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. 03.02.2010р., позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, що, зокрема, ставить її та дитину в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з [PERSON] [INFO],, уродженця [INFO], офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, пояснила суду, що відповідач працює моряком, однак документи, що підтверджують його працевлаштування, відсутні, тому просила стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця [INFO], офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500грн.00коп., щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, за наявними матеріалами в справі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08.04.2010р., було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія І-КГ №040398, виданим міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис за №45. В період даного шлюбу в них народилася дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-КГ №015921, виданим міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис за №1018. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 ч.3 Сімейного кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання їхньої доньки, а також, враховуючи матеріальний стан відповідача, який зі слів позивача працює моряком, однак доказів офіційного працевлаштування суду не надано, суд приходить до висновків про те, що уточнені позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500грн.00коп., підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

У червні 2010 року ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідач являється власником квартири № 54 за адресою: м. Полтава, вул. Баленко, 7-а та користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, але не розраховується за вказані послуги, в звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.04.2009 року по 01.05.2010 року в сумі 1053 грн. 31 коп. Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги зменшив, просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 863 грн. 95 коп. та понесені при подачі позовної заяви судові витрати в розмірі 30 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. Зі згоди позивача, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач являється власником квартири № 54 за адресою: м. Полтава, вул. Баленко, 7-а. Відповідач користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та підігріву води, які надаються йому ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. 12.09.2007 року між сторонами був укладений договір про надання послуг теплопостачання, згідно якого споживач зобовязувався своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги, а також сплатити заборгованість, яка утворилась за ним. У звязку з тим, що відповідач не оплачує послуги з теплопостачання, за ним утворилась заборгованість, яка згідно уточнень, наданих позивачем, становить 863 грн. 95 коп. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконує, позовні вимоги ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 30 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved