Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом стягнення недоотриманих коштів, зазначивши , що є потерпілим від аварії на ЧАЄС, працює та проживає в м.Коростені . Оскільки проживає та працює на території, що зазнала радіоактивного забруднення, то отримує доплату в сумі 10,50 грн. та допомогу в звязку з обмеженням вживання продуктів харчування в сумі 2,10 грн.. Відповідач в порушення ст.37,39 [PERSON] України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачує в недостатньому обсязі вказані компенсації і їх розмір не відповідає законодавчовстановленому. Просить стягнути недоотриману за період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року компенсацію в звязку з обмеженням вживання продуктів харчування та доплату за роботу на радіоактивнозабрудненій території. Позивач позов підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність на підставі поданих доказів. Відповідач позов не визнав, у судове засідання не з'явився, подав заперечення, в яких позов не визнав. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено , що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення компенсаційних виплат, передбачених [PERSON] України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( далі: Закон) за проживання та роботу на території, що зазнала радіоактивного забруднення відповідно до встановлених вказаним [PERSON] розмірів . Позивач проживає та працює в місті Коростені , територія якого згідно додатку №1 Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 року "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян , що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" знаходиться в зоні гарантованого добровільного відселення, отримує відповідні компенсаційні доплати, передбачені ст. ст. 37, 39 [PERSON] по місцю роботи та проживання . Ці обставини підтверджені такими доказами, як копія паспорту, посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС, довідка, видана відповідачем. Відповідач не наполягає на застосуванні позовної давності . Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи , та докази на їх підтвердження відсутні. З установлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері соціального забезпечення. Вирішуючи питання про те, яка правова норма за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такою є стаття 37, ч.1, абз.3 [PERSON], яка передбачає компенсації громадянам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення у вигляді щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати, та стаття 39,ч.1, абз.3 [PERSON],яка передбачає доплату громадянам , які працюють у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Вищевказані допомогу та доплату позивач отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.96 року , а саме: допомогу , передбачену ст. 37 [PERSON] , - в розмірі 2,10 грн., доплату, передбачену ст.39 [PERSON], в розмірі 10,50 грн. . Дія вказаних норм на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена згідно із [PERSON] N489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік". [PERSON] України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів" від 28.12.2007 р. № 107-ІV, до вищевказаних статей були внесені зміни . Конституційний суд України у п.4 свого рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа № 1-21/2005) розяснив, що згідно зі статтею 22 Конституції України (254к/ВР) закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових [PERSON] не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) та №10-рп/2008 від 22.05.2008 року ( справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ряд положень [PERSON] України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", якими зупинялася дія вищевказаних статей та вносились до них зміни . Відповідно до ст.73 [PERSON] України "Про Конституційний Суд України" № 422/96-ВР від 16.10.1996 року зі змінами , у разі якщо певні законодавчі акти або їх окремі положення, які були предметом судового розгляду, визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Outcome: partial