Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

06 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій вказувала, що 28 липня 2000 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складалась із 1/2 частини квартири № 18 [ADDRESS]. Спадкодавець заповіт не складав, заявниця є єдиною спадкоємицею першої черги. Проте для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй спочатку необхідно підтвердити факт прийняття нею спадщини. До державної нотаріальної контори у встановлений законодавством шестимісячний строк вона не зверталася, оскільки вважала, що майно автоматично переходить до неї після смерті матері, у звязку з тим що вона фактично вступила у володіння майном. Заявниця обставини вказані в заяві підтвердила, заявлені вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до початку розгляду справи заяву, в якій суд просить проводити розгляд справи у його відсутність та зазначив, що проти заяви не заперечує. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Під час розгляду справи встановлено, що 28 липня 2000 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складалась із 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належала їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.10.1996р. №2895. 28 липня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 268636 виданого 29.07.2000 року відділом РАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала їй на праві приватної власності, по що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.9). В першу чергу на спадкування за законом мають також батьки спадкодавця. Для отримання свідоцтва про право на спадщину заявниці необхідно встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері. Факт родинних відносин між заявником та спадкодавицею підтверджується свідоцтвом про народження. Як вбачається з матеріалів справи та наданої в судове засідання довідки державної нотаріальних контор м. Борисполя, після смерті [PERSON] ніхто до органів нотаріату за спадщиною не звертався, спадкова справа не заводилась. Спадкове майно не було прийнято, оскільки заповіт спадкодавцем складений не був. Заявниця до і після смерті матері, постійно проживає у вказаній квартирі, сплачує за комунальні послуги згідно довідки Бориспільського ФЕГГ від 07.06.10 р. № 372, довідки ЗАТ «А. [PERSON]» від 07.06.10 р. № 10021, довідки КП «Бориспільводоканал» № 120 від 07.06.10 р., чим фактично втупила у володіння спадковим майном. Ці обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у звязку з чим до виниклих правовідносин суд зобовязаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), а застосовувати норми ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України (2003 року) немає підстав. Враховуючи наведені заявницею обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції, а посилання суду на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією учасників процесу. Тому при вирішенні даної справи суд враховує зазначені положення та норми закону й приходить до висновку, що визнання [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] не суперечить наведеному вище. Витрати на інформаційно-технічне обслуговування розгляду справи та судовий збір слід покласти на заявницю, оскільки на її користь ухвалено рішення. На підставі викладеного та п.5 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року,

Outcome: approved