overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з заявою, у якій вказує, що у трудовій книжці серії АТ-11 № 2010381 у графі дата народженнязроблені виправлення, та незрозуміло , яка саме вказана дата її народження 6 чи 7 липня 1956 року. В теперішній час заявник оформлює пенсію і їй необхідно встановити той факт, що вищевказана трудова книжка належить їй. Ці обставини і з'явилися підставою заяви. У судовому засіданні заявниця наполягає на своїх вимогах і просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи - УПФУ в м. Артемівську Донецької області в судове засідання не зявився. В матеріалах справи є його заява, в якій він вказує, що не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вимогу заявника задовольнити з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася 6 липня 1956 року . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 30 липня 1977році , та у графі дата народження[PERSON] В.( [PERSON]) вказано 06 липня 1956 р. Згідно трудової книжки виданої 1 квітня 1979року на ім"я [PERSON] та у останньої в трудовій книжці маються виправлення та закреслення у графі дата народженнязроблені виправлення, дата народження 6 чи 7 липня 1956 року . З обліком викладеного, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити й встановити факт належності заявниці трудової книжки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

26.08.2010 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 13.07.2007 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Нерозуміння один одного призвело до припинення шлюбних відносин. З квітня 2010 року взагалі проживають окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вказує, що шлюб розривається нею вперше. Витрати по сплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснила, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Строк на примирення з відповідачем просить суд не давати, оскільки вважає примирення неможливим. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Денисюк». Просить справу розглянути у попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав суду телеграму, в якій зазначив, що позов визнає. Просить шлюб розірвати. Повідомляє, що не має можливості прибути в судове засідання. Претензій до позивачки не має. Беручи до уваги думку сторін, суд приходить до висновку про можливість постановления тішення при проведенні попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 13.0".2007 року зареєстрували шлюб у виконкомі Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Киківської сільської ради Новоград-Волинського району від 19.08.2010 року, № 1056, проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 6-7). Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї. Сторони втратили почуття любові один до одного, строк на примирення позивачка просить суд їм не давати, оскільки, на її думку, це не дасть результатів і не зможе втягувати їх шлюб, який носить формальний характер. За таких обставин суд приходить до висновку, шо сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу счтіеречить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги думку позивачки, витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на відповідача. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], вказуючи на повну відсутність подружніх стосунків через різне ставлення до подружніх обовязків. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в кінці 2001 року залишив позивачку переїхав на роботу у іншу місцевість. В суді позивач позов підтримав. Вказуючи на неможливість примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка позов визнала заперечуючи час припинення шлюбних стосунків. За показами відповідачки шлюб припинено у 2005 році. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного : В судовому засіданні встановлено факт укладення шлюбу між подружжям 15 січня 1994 року і його реєстрацію в Улашанівській сільській раді Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 2. Подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Спору про майно між сторонами не виникає. Фактично заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, що слідує із позову та позиції сторін у судовому засіданні. Оскільки існування шлюбу між сторонами є формальне, обоє подружжя виявили небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, визнав вимогу позивача про розірвання шлюбу обґрунтованою на законі. В частині стягнення витрат, повязаних з видачею органом РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу, суд враховує майнове становище сторін, і покладає їх на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 23.10.1999 року відділом РАЦС Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис № 493, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. [PERSON] залишити на подальше виховання їй. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільні відносини розладналися у звязку з відсутністю між ними порозуміння. Між ними виникали сварки. Відповідач не піклується про сімю, не приділяє їм уваги, не виховує доньки, не утримує їх. На зауваження змінити свою поведінку не реагує позитивно. Тому з квітня 2009 року вони фактично припинили спільне проживання і проживають окремо один від одного. Вона прийшла до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати, миритися не бажає. В попереднє судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в попереднє судове засідання не з»вився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЩІК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, зокрема: копію свідоцтва про шлюб сторін (а.с.4), довідку про склад сім»ї позивачки (а.с.5), суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони разом не проживають, до примирення не прийшли і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч.3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Підлягають і задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів з наступних підстав, згідно копії свідоцтва про народження дитини - [PERSON], відповідач є її батьком, а згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину призначаються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується вимог позивачки про визначення місця проживання дитини з нею, то суд вважає, що дана вимога, також, підлягає задоволенню. Витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу, а також інші судові витрати, суд вважає, за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернулася з зазначеним позовом у суд, в якому посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.01. 2007 року, від якого у них 20.06.2007 року народилася дочка - Олександра. На сьогоднішній день вони проживають окремо, дочка перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з цими обставинами просила стягнути з відповідача на її користь аліменти не утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач проти позову не заперечував. Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.01. 2007 року, від якого у них 20.06.2007 року народилася дочка - Олександра, яка вданий час перебуває на утриманні позивача. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача (після змін позовних вимог) 1095,65 грн. заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, змінені позовні вимоги підтримав та просить її задовольнити не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки в суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 227822-CRED від 16.05.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.11.2009 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовною заявою. Відповідачем 16.12.2009 року заборгованість за кредитом та відсотками сплачена повністю. Позивач просить стягнути з відповідача штраф в сумі 174 грн. 65 коп. та 200 грн. та витрати, повязані із зверненням до суду на суму 751 грн., в тому числі і витрати на правову допомогу. Факт порушення строків сплати боргу судом встановлено, право стягнення штрафу за порушення строків оплати передбачено п. 5.5 договору, тому 374 грн. 65 коп. мають бути стягнуті з відповідача. Витрати в сумі 500 грн. на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача, оскільки, будь-яких доказів про оплату позивачем витрат в даному розмірі суду надано не було. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує також судові витрати з відповідачів на користь позивача, сплачені при зверненні до суду. На підставі ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліментів в розмірі 500грн. щомісячно, пояснила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] 28.12.2007р.н. В даний час нею до суду подана заява про розірвання шлюбу з відповідачем, в зв'язку з тим, що сторони проживають окремо один від одного, а дитина проживає з матір'ю, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто, позивач просить винести рішення, яким встановити між сторонами порядок і розмір стягнення в подальшому з відповідача аліментів на утримання дитини. Вказує також, що відповідач офіційно працевлаштований та зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. В засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в попередньому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі 500грн. щомісячно визнав повністю, суду пояснив, що дійсно дитину любить, матеріальну допомогу на її утримання надавати буде, зауважив, що працює офіційно токарем на ПП «Вектор» та зареєстрований як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, здійснює зовнішньоекономічну діяльність, пов'язану з каменеобробкою. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти рішення в попередньому судовому засіданні згідно положень ст.ст.130,174 ЦПК України та приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, поскільки в судовому засіданні достовірно встановлено те, що сторони разом не проживають, неповнолітня донька проживає з матір'ю - позивачем по справі, позивачем подано до Коростишівського районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач у визначеному судом порядку бажає надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітньої дитини у визначеній в позовній заяві сумі. Свідоцтвом про народження [PERSON], 28.12.2007р.н., серії 1-ТП №067563 від 17.01.2008р. підтверджено, що її батьками є [PERSON] до [PERSON], сторони по справі. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 згаданого закону встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона народилася 9 листопада 1941 року та має правовий статус дитини війни. Відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006р. дітям війни пенсії підвищуються щомісячно на 30% мінімальної пенсії за віком. Але їй така надбавка не виплачувалась в такому розмірі, тому просила суд зобов*язати відповідача нарахувати недоплачену допомогу «Дітям - війни» з 01.07.2010 року та довічно з урахуванням раніше виплачених сум. Позивач у судове засідання не з"явився через похилий вік. просив суд розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з"явився , належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини, які підтверджуються такими доказами. [PERSON] народилася 9 листопада 1941 року та має правовий статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення. ( а.с. 8) Відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який встановлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсій, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Водночас ст.7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Відповідно до ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009рік було надано право Кабінету Міністрів України у 2009році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] 01.09.2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в червні 1992 року його нині покійна дружина [PERSON] втратила працездатність внаслідок ядерної шкоди, яку вона отримала на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, і мала статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Тому, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у держави виникли зобов'язання відшкодувати ядерну шкоду, завдану [PERSON] за втрату працездатності. Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» [PERSON] мала право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а також право на виплату різниці у компенсаціях між 1 та 2 групою інвалідності в розмірі 15 мінімальних заробітних плат. З червня 1992 року та по 1999 рік відповідач, виконував взяте державною зобов»язання відшкодувати шкоду завдану [PERSON] за втрату працездатності. З 2000 року по січень 2010 року відповідач не виконував зобов»язання держави з відшкодування ядерної шкоди, завданої [PERSON] за втрату працездатності, оскільки всупереч вимогам Закону вказані виплати проводилися з 2000 р. по 2010 р. не в повному розмірі, що призвело до порушення її прав. І він, як її спадкоємець має право на відшкодування даних виплат, які належали його дружині та складають 28682,00 грн. Відповідно до п.З ч.З ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] відсутні будь-які відомості про те, що він є правонаступником [PERSON] і має повноваження на ведення даної справи. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. На підставі вищенаведеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Заявниця звернулася в суд з цією- заявою, і просила встановити факт її роботи на посадах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 на Ладижинському заводі ферментних препаратів, повний робочий день, у період з 22.09.1986р. по 31.08.1989р. на посаді інженера-технолога, зайнятого у виробництві, що передбачено розділом XXI11, позицією 22506006-25062 Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р.. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Представник Управління Пенсійного фонду України у м.Ладижин Вінницької області - [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви. Представник Державного підприємства «Ензим» в судове засідання не з'явився, достовірно знаючи про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на роботах, на посадах із шкідливими і важкими умовами праці, які за Списком №2 на Ладижинському заводі ферментних препаратів, повний робочий день, у період з 22.09.1986р. по -31.08.1989р. на посаді інженера-технолога, зайнятого у виробництві, що передбачено розділом XXI11, позицією 22506006-25062 Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р. На підставі викладеного,

Outcome: approved