Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного із наслідками Чорнобильської катастрофи, у зв'язку із чим йому була призначена пенсія. Згідно зі ст.54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначений розмір пенсії для інвалідів ІІ групи повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік «та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» йому призначена пенсія у меншому розмірі. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року положення п.28 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі щодо внесення змін в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо розміру виплати пенсії в меншому розмірі, визнані неконституційними. В липні 2010 р. він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці з проханням перерахувати його пенсію відповідно до діючого законодавства, однак у задоволенні його вимог було відмовлено. Тому він змушений за захистом свого права звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним. Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених в письмовому запереченні. Заслухавши сторони, вивчивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 067742 від 27.07.1999р., а також інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою серії 2-18 АД № 220671 від 28.05.2003 р. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці і з серпня 2008 року одержує основну та додаткову пенсії відповідно до ст. ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що сторонами не оспорюється. Позивач неодноразово письмово звертався із заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії відповідно до вказаного вище Закону виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком. Однак листом від 26.07.2010 р. № 62/Д-11 позивачу відмовлено у встановленні розміру пенсії, зазначеному в ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та в її перерахунку. Право позивача на одержання пенсії, передбаченої для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, відповідачем не оспорюється, тому на підставі ст.72 ч.3 КАС України доказуванню не підлягає. Згідно зі ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду , заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статтями 50, 54 вказаного Закону передбачається, що з 01.01.2008 року особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах інвалідам 2 групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2 групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч.3 ст.54 Закону). Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до статей 147, 152 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Сул України, рішення якого набирають чинності з дня його ухвалення. Відповідно до статті 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведене свідчить, що відповідач повинен був здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії після винесення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Безпідставними є посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі змісту ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене не беруться до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначений згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно ч.3 ст.9 КАС України, при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи та службові органи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим на території України, остаточним і оскарженню не підлягає. Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином суд вважає необхідним зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу основну пенсію, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 54 та ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.05.2008 року по день ухвалення даного рішення суду 22.09. 2010 року. На підставі викладеного, ч.2 ст. 19, ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 46, ст. 152 Конституції України, ст. 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: partial