Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

28.05.2010 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2009 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання їх спільної малолітньої дочки [PERSON], 27.11.2006р.нар., у розмірі 1000 гривень щомісячно, оскільки він на той час займався підприємницькою діяльністю та мав постійний мінливий дохід. На даний час він працює водієм в СПД ФО [PERSON] і його середньомісячна зарплата складає 738 грн. 26 коп., що ставить його в тяжке матеріальне становище, а тому він просить стягнути аліменти у частці від доходу, зменшивши також їх розмір. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що підприємницькою діяльністю не займається, працює водієм, його матеріальне становище є тяжким, а тому сплачувати аліменти в такому розмірі буде для нього тяжко. Відповідачка в суді проти позову заперечила, пояснивши, що у випадку зменшення розміру аліментів дитина не буде достатньо матеріально забезпечена, а також зазначила, що позивач займається підприємницькою діяльністю і має можливість сплачувати аліменти в попередньому розмірі. Крім того, дитина дуже хвора і потребує лікування. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2009 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх спільної малолітньої дочки [PERSON], 27.11.2006р.нар., у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2009 року і до повноліття дитини. Аліменти було стягнуто в твердій грошовій сумі, тому що позивач на момент винесення рішення займався підприємницькою діяльністю та мав постійний мінливий дохід. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем було подано позов про зменшення розміру аліментів та стягнення їх в частці від заробітку в розмірі ?, так як він не займається підприємницькою діяльністю, на даний час працює водієм в СПД ФО [PERSON] і його середньомісячна зарплата складає 738 грн. 26 коп., що ставить його в тяжке матеріальне становище, відповідно до довідки від 28.04.2010 року та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, як зазначив позивач він протягом року два рази їздив на відпочинок в Турцію та Карпати, дитина потребує лікування, що вбачається з консультативного висновку, тому вимоги щодо зменшення розміру аліментів та щодо стягнення аліментів в частці від заробітку задоволенню не підлягають. Крім того, при встановленні такого розміру аліментів суд виходив з розміру середньої заробітної плати в даному регіоні, а також мінімального розміру матеріального забезпечення для дитини відповідного віку. Так як позов до задоволення не підлягає, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.184 ч.1, 192 ч.1 СК України,

Outcome: dismissed