Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, третіх осіб про визнання недійсним договору дарування від 21 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу [PERSON], будинковолодіння№8 по вул..Бориславській у смт.Східниця, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1\\2 ідеальну частину цього будинковолодіння в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що будинковолодіння №8 по вул. Бориславській в смт. Східниця належало на праві власності батькові - [PERSON] на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Бориславською державною нотаріальною конторою 15 серпня 1959 року, реєстр №3121, Акту прийомки будинку в експлуатацію від 26 квітня 1974 року, затвердженого рішенням виконкому Бориславської міської ради від 5 травня 1974 року №221, зареєстрованого Дрогобицьким ДК МЕТІ ТА ЕО 16 квітня 1976 року, книга №3, реєстраційний №237. Батько позивача [PERSON] 21 жовтня 2004 року уклав договір дарування, який посвідчила приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно даного договору [PERSON] подарував житловий будинок, який складається з однієї кухні, підвалу та чотирьох кімнат і до нього належать господарські будівлі: три сараї, огорожа, замощення з господарськими будівлями під №8, який розташований по вул. Бориславській в смт. Східниця, відповідачу у справі [PERSON], своєму сину. Позивач вважає, що під час укладення договору [PERSON] не усвідомлювали значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки з 15 квітня 2001 року перебував на Крім цього, у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 1997 року N8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" роз'яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було до держано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. На думку суду при проведенні комплексної амбулаторної судово-психіатричної експертизи (акт №386 від «27.03 - 16.06.2006 року») були допущені порушенні вимог ст.. 149 ЦПК України, зокрема в даному дослідженні не зазначено які дослідження і в якому обсязі провів кожен експерт, оскільки залучались експерти різних галузей знань, які факти кожен встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт мав би підписати ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. Загальний висновок роблять експерти, компетентні в оцінці отриманих результатів і формуванні єдиного висновку. Суд враховує те, що зазначена експертиза почала проводитись за 7 днів до смерті [PERSON], але майже через два роки після укладення договору дарування, а була закінчена після смерті [PERSON]. Враховуючи зазначені обставини, суд в порядку ст.59 ЦПК не бере до уваги висновки психологічної експертизи від 8 листопада 2005 року та комплексної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від «27.03 - 16.06.2006 року», які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Суд бере до уваги пояснення третьої особи приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу [PERSON]Р, яка зазначила , що в період укладення правочину [PERSON] не виявляв жодних ознак особи, яка не розуміє значення своїх дій та не може керувати ншщі, при цьому останнім було подано всі необхідні для укладення правочину документи, текст договору був прочитаний перед підписанням , а його зміст та наслідки повністю зрозумілі. Дієздатність [PERSON], крім приватного нотаріуса [PERSON], перевірялась секретарем Східницької селищної ради [PERSON] при посвідченні доручення від 22 вересня 2005 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], дійсність якої позивачка не оспорює, і не пов'язує її недійсність зі станом здоров'я батька та розумінням ним значення своїх дій. Суд бере до уваги: покази свідка [PERSON], даними у судовому засіданні про те, що він возив автомобілем [PERSON] до нотаріуса, коли укладався договір дарування, [PERSON] був при пам'яті, говорив нормально, як старша людина, відповідав на запитання нотаріуса, читав договір дарування, на запитання нотаріуса казав, що має двоє дітей, але він вже допоміг дочці побудувати будинок, а синові бажає подарувати свій, щоб діти не сварилися; Свідка [PERSON], яка вказала, що [PERSON] був нормальною людиною. Звичайно, вік і хвороба дали своє, але він був адекватний чоловік. Коли вона відвідувала [PERSON], батько по хаті пересувався на колясці, міг переміститися з коляски на ліжко, часто питався за її батьків; Свідка [PERSON], яка вказала що знала [PERSON], бо він часто заходив до сусідів, коли ще міг ходити, в будинку у нього жодного разу не була. Також їй відомо, що після інсульту у [PERSON] були проблеми з вимовою, проте він часто ходив з сумкою в магазин за покупками, а коли йому було важко ходити, дочка [PERSON] купила йому візочок; Свідка [PERSON], який вказав на те, що є дільничним інспектором Бориславського MBУМВСУ і в липні 2005 року відбирав пояснення в [PERSON], останній змінився, говорив вяжко, але свідомо давав пояснення; Свідка [PERSON], яка показала в судовому засіданні, що вона працює сімейним лікарем Східницької лікарні і рекомендувала [PERSON] звернутися до лікаря психіатра з приводу хвороби батька, але на протязі останніх двох років до [PERSON] її ніхто не викликав і вона нічого не може сказати щодо стану його здоров'я, останній раз розмовляла з ним, коли він мав перелом стегнової кістки, а це сталося на початку березня 2003 року. Свідка [PERSON], яка показала в судовому засіданні, з вересні 2004 року приходила в гості на Різдвяні свята 8 січня 2005 року, спілкувалася із [PERSON], згадували як колись разом працювали у пансіонаті „Запорожець", він нормально спілкувався, не може сказати, що він не розумів значення своїх дій; Свідка [PERSON], яка показала, що знала [PERSON] як мудру людину, спілкувалася з ним майже до самої смерті, був нормальною людиною, "її впізнавав, розмовляв, читав газети, сам ходив в магазин, правда, мова була трохи утруднена. Місяць перед смертю розмовляла з [PERSON], який розповів, що свою хату подарував синові, бо допоміг дочці збудувати хату в с. Опака. Свідка [PERSON] 1.1., який вказав, що з [PERSON] були сусіди тривалий час. Добре знає його дітей. З [PERSON] постійно розмовляв, ніяких відхилень у психіці не зауважував; Свідка [PERSON], яка вказала, що буваючи в спірному будинку, спілкувалася з батьком сторін, він був хворий, бачилася з ним в кінці 2003 року на початку 2004 року, він говорив дуже мало, бо був хворий, але говорив як психічно здорова людина. Свідка [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що батьків доглядала тільки дочка [PERSON], син [PERSON] взагалі в смт. Східниця не проживав і батько був з ним у ворожих стосунках, також, після дарування сину спірного будинку сусіди були здивовані з волевиявлення [PERSON]; Свідка [PERSON], яка вказала, що дідом опікувалась лише мама, доглядала за ним, вела його домашнє господарство. Свідок постійно була з дідом, читала йому пресу. В ході розгляду справи суду не надано доказів (показання свідків чи будь-які інші письмові докази), які б вказували на те, що [PERSON] в момент укладення спірного правочину не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Суд не приймає до уваги твердження позивача, що під час вчинення вказаного правочину [PERSON] представив нотаріусу свій паспорт, в якому на першій сторінці був відсутній підпис оскільки особу [PERSON] під час вчинення правочину було встановлено приватним нотаріусом [PERSON], крім цього сама позивач не заперечує факту укладення правочину саме її покійним батьком [PERSON] Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача, а останньою не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог. Доводи [PERSON] спростовуються зібраними по справі доказами. Відповідно до ст..41 Конституції України кожен має право володіти користуватися та розпоряджатися майном. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. На підставі Європейської Конвенції з прав людини 1950 року (м.Рим), яка ратифікована Україною належним чином, протоколу №1 до Європейської Конвенції ст.1 «Захист власності». Кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше ніж в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Попередні положення не умаляють права держави забезпечувати виконання таких законів, які йому вважаються необхідними для здійснення контролю за користуванням власністю відповідно загальним інтересам або для забезпечення сплати податків або Суд вважає, що відповідач [PERSON] набув право власності на спірне будинковолодіння на законних підставах. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зміст правочину (договір дарування від 21 жовтня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу [PERSON], будинковолодіння№8 по вул..Бориславській у смт.Східниця) не суперечить актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. [PERSON], мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі. Правочин було вчинено в формі, встановленій законом та нотаріально посвідчено належним чином. Укладений договір дарування спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому суд не вбачає законних підстав для визнання правочину недійсним. Відповідно безпідставними є вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1Y2 ідеальну частину будинковолодіння№8 по вул..Бориславській у смт.Східниця в порядку спадкування за законом.

Outcome: dismissed