Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання за ним права власності на двохповерховий магазин, загальною площею 108,9 кв.м., який складаються з: торгівельного залу- площею 53,2 кв.м.; складу - площею 54,0 кв.м.; балкону - площею 1,7 кв.м., розташований по [ADDRESS] . Згідно договору суборенди земельної ділянки від 15.12.2009 року, [PERSON] надана земельна ділянка, площею 0, 0060 га., за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці, [PERSON] збудував вищевказаний магазин. При цьому позивач зазначає, що відповідач необгрунтовано не визнає за ним право власності на вказану будівлю. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, проти слухання справи у заочному порядну не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судок засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Згідно договору суборенди земельної ділянки від 15.12.2009 року, [PERSON] надана земельна ділянка, площею 0,0060 га., за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівлі магазину. Управлінням містобудування та архітектури міста виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради наданий висновок про можливе визнання прана власності за [PERSON] на двохповерховий магазин, загальною площею 108,9 кв.м. по [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту, позивачем був збудований двохповерховий магазин: літ. «А», літ «а» по [ADDRESS] . В результаті будівництва вищевказаної будівлі, права інших власників не порушені. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює. що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані та піддягають задоволенню.

Outcome: approved