Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилався на те, що 09 червня 2009 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння, земельної ділянки по вул.Тіньовій, 9 у м.Полтаві та іншого майна. Помилково вважаючи, що своє майно бабуся заповіла відповідачу, позивач у визначений законом термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] По закінченні шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини, сторонами було зясовано, що сталася помилка, оскільки заповітом, складеним бабусею у 2002 році, все своє майно вона заповіла позивачу. Тому позивач помилявся щодо вчиненого ним правочину - відмови від спадщини, у звязку з чим просив суд визнати недійсною подану ним до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який він пропустив з поважних причин. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на викладені в позовній заяві обставини. Пояснив, що внаслідок помилки, що сталася, і він і відповідач позбавлені можливості прийняти спадщину після бабусі. Просив суд визнати недійсною подану ним до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, та визначити йому додатковий строк два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та підтвердила обставини, щодо яких надані позивачем пояснення. Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника (а.с.15). Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 червня 2009 року померла [PERSON] (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина. За життя 22 липня 1991 року [PERSON] склала заповіт, за яким належний їй жилий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в м.Полтаві по вул.Тіньовій, №9 повністю заповідала [PERSON] (а.с.4). Заповітом від 04.06.2002 року [PERSON] жилий будинок з господарськими спорудами по вул.Тіньовій, №9 у м.Полтаві повністю заповідала [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 544 ЦК України редакції 1963 року. який регулював спірні правовідносини на час їх виникнення, заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Тому заповітом [PERSON] від 04.06.2002 року повністю було скасовано заповіт від 22.07.1991 року. Враховуючи таємницю вчинення нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що позивач міг не знати про існування заповіту на його імя, а тому помилятись щодо своїх дій при зверненні 01.07.2009 року до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини. Відповідно до ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. На підставі викладеного суд приходить до висновку про вчинення [PERSON] правочину подання заяви про відмову від спадщини - внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, та про необхідність визнати вказану заяву недійсною з наведених підстав. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом (а.с.6). Але у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся з причин, що визнані судом поважними. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved