Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] за участю третіх осіб без самостійних вимог - [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Щорса 57 у м. Хмельницькому та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він та [PERSON] є співвласниками будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому. Рішенням виконавчого комітету №17 від 16.01.1992 р. [PERSON] виділена земельна ділянка у безстрокове користування для індивідуального будівництва пл. 629 м2 (572 м2+57 м2). [PERSON] самовільно користується належною позивачеві земельною ділянкою, обгородила значну її частину. З метою захисту своїх прав [PERSON] просить встановити порядок користування земельною ділянкою, зобов'язати згідно додатку №3 висновку спеціаліста, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою. У подальшому [PERSON] свої вимоги уточнив і просив встановити порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту, що міститься у додатку №7, висновку спеціаліста №32914 від 10.05.2006 р., зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку і не чинити перешкод у її користуванні. У подальшому [PERSON] позовні вимоги доповнив і просив зобовязати [PERSON] знести самовільно облаштовану огорожу, відновити межі землекористування згідно рішення суду від 19.09.1994 р., зобовязати знести самовільно збудовані приміщення на земельній ділянці пл. 27 м2, які складаються з добудованого входу та опори на першому поверсі, з приміщень другого та третього поверхів у площині над добудованим входом та опорою. Зобовязати [PERSON] звільнити належну [PERSON] земельну ділянку пл. 185 м2, яка прилягає до північної частини будинку та не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, знести вольєр та бетонну огорожу, які розташовані на західній стороні земельної ділянки, що перешкоджають обслуговуванню частини його будинку. Встановити порядок землекористування між ним та [PERSON] за варіантом №3 висновку спеціаліста №32914 від 10.05.2006 р. У подальшому [PERSON] свої вимоги змінив і просив визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий буд. 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому пл. 53 м2 з прибудовою пл. 356,9 м2 з надвірними допоміжними спорудами, визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 4.06.2002 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] Визнати недійсним договір дарування 23/100 частини житлового будинку 57 по вул. Щорса між [PERSON] та [PERSON], укладений 3.05.2007 р. та посвідчений нотаріально. Зобовязати [PERSON] та [PERSON] знести самовільно збудовані приміщення на земельній ділянці пл. 27 м2, зобовязати знести добудови до входу у будинок та цегляний гараж, звільнити належну земельну ділянку пл. 185 м2, знести вольєр та бетонну огорожу. У подальшому [PERSON] позовні вимоги змінив і просив зобовязати [PERSON] та [PERSON] знести самовільно облаштовану огорожу земельної ділянки по вул. Щорса 57 у м. Хмельницькому та відновити межі землекористування, встановлені рішенням Хмельницького міського суду від 19.09.1994 р., зобов'язати [PERSON] та [PERSON] знести самовільно збудовані приміщення на земельній ділянці пл. 27 м2, які складають з добудованого входу та опори на першому поверсі, з приміщень другого та третього поверхів у площині над добудованим входом та опорою та цегляний гараж. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] звільнити земельну ділянку пл. 185 м2, яка прилягає до північної частини будинку та не чинити перешкод у її користуванні, знести вольєр, зняти бетонну огорожу, які прилягають до його будинку, встановити порядок землекористування згідно варіанту №3 висновку спеціаліста від 10.05.2006 р. [PERSON] звернулась до суду до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, визначивши порядок користування відповідно до варіанту №3 висновку спеціаліста №4-54 від 18 березня 2007 р., оскільки такий порядок користування земельною ділянкою фактично склався понад 8 років. Варіант, визначення порядку користування земельною ділянкою, запропонований [PERSON] є неприйнятним, оскільки [PERSON] буде виділена земельна ділянка набагато менша, ніж вона має право відповідно до її частки у домоволодінні. [PERSON] звернулась до суду до [PERSON], [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому пл. 53 м2 з прибудовою пл. 587 м2 з надвірними та допоміжними спорудами. Визнати недійсним договір дарування від 4.06.2002 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] У подальшому [PERSON] доповнила свої вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок і визнання недійсним договору дарування від 4.06.2002 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, 20.02.2001 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Однак у фактичних шлюбних відносинах вони перебували з [PERSON] з 1998 р. і з цього часу вони стали проживати у [INFO] та вести спільне господарство. До шлюбу [PERSON] в порядку спадкування отримав у власність 11/20 частин житлового будинку з відповідною долею надвірних будівель за вказаною адресою, які були розташовані на земельній ділянці площею 1037 м2. За період спільного проживання ними було прибудовано житлове приміщення пл. 358,9 м2. Просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому, визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 4.06.2002 р., визнати недійсним договір дарування 23/100 частин житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому, укладеного між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] посилається на те, що її чоловік - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом отримав 11/20 частин житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому. У період шлюбу означена частина будинку значно збільшилась і стала складати - 358 кв. м. (замість 53 кв. м.). На думку [PERSON] договір дарування частини житлового будинку, укладений 4.06.2002 р. між [PERSON]Б та [PERSON] повинен бути визнаний недійсним, оскільки був укладений без її згоди, під тиском свого брата - [PERSON] Також просить визнати недійсним договір дарування 23/100 части житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому, укладений між [PERSON] та [PERSON] (т. 2, а. с. 224- 227). Третя особа з самостійними вимогами - [PERSON] [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] і просили зобовязати її знести самовільно облаштовану огорожу з земельної ділянки по вул. Щорса 57 у м. Хмельницькому та відновити межі землекористування згідно рішення Хмельницького міського суду від 19.09.1994 р. Зобовязати [PERSON] звільнити частину належної їм земельної ділянки пл. 148, 8 м2 шляхом перенесення паркану та не чинити перешкод у її використанні, забрати собак з альтанки, яка облаштована поблизу його земельної ділянки та зняти бетонну огорожу, що прилягає до гаража та перешкоджає його обслуговуванню. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив зобовязати [PERSON] та [PERSON] знести самовільно облаштовану огорожу земельної ділянки по вул. Щорса 57 у м. Хмельницькому та відновити межі землекористування, встановлені рішенням Хмельницького міського суду від 19.09.1994 р., зобовязати [PERSON] та [PERSON] знести самовільно збудовані приміщення на земельній ділянці пл. 27 м2, які складають з добудованого входу та опори на першому поверсі, з приміщень другого та третього поверхів у площині над добудованим входом та опорою та цегляний гараж. Зобовязати [PERSON] та [PERSON] звільнити земельну ділянку пл. 185 м2, яка прилягає до північної частини будинку та не чинити перешкод у її користуванні, знести вольєр, зняти бетонну огорожу, які прилягають до його будинку, встановити порядок землекористування згідно варіанту №3 висновку спеціаліста від 10.05.2006 р. (т. 2 а. с. 228-231). Проти позову [PERSON] заперечив, пояснивши, що її позовні вимоги є необґрунтованими. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON]J. визнав. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримати і просили визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому. [PERSON] посилається на те, що її чоловік - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом отримав 11/20 частин житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому. У період шлюбу означена частина будинку значно збільшилась і стала складати 358 м2. (замість 53 м2.). Договір дарування частини житлового будинку, укладений 4.06.2002 р. між [PERSON]Б та [PERSON], повинен бути визнаний недійсним, оскільки був укладений без згоди [PERSON], під тиском брата її чоловіка - [PERSON] Окрім цього, просить визнати недійсним договір дарування 23/100 частин житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому, укладеного між [PERSON], та [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] визнала, проти позову [PERSON] заперечила. [PERSON] та [PERSON], як треті особи з самостійними вимогами, свій позов підтримали і просили зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, знести облаштовану огорожу з їх земельної ділянки, забрати собак з альтанки, яка облаштована поблизу їх земельної ділянки, знести бетонну огорожу, що прилягає до їх гаража та перешкоджає його обслуговуванню, відновити межі землекористування. Представник Хмельницької міської ради у судовому засіданні пояснила, що частина земельної ділянки, яка належить міській раді, знаходиться у користуванні [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] без належного оформлення, однак останні не звертаються до міської ради з відповідними заявами. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог - Хмельницької міської ради підлягає частковому задоволенню. Позов [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог - [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою підлягає задоволенню. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] відмовити. Позов третіх осіб з самостійними вимогами - [PERSON], [PERSON] до [PERSON] задовольнити. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій будівля чи споруда. Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тієї, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно ст. 88 Земельного кодексу бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обовязковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Судом встановлено, що будинковолодіння №57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому належало на праві спільної власності з виділенням конкретних його частин і надвірних будівель до 4.06.2002 p., а саме: [PERSON] - 55/100 частини, [PERSON] - 24/100 частин, та [PERSON] - 21/100 частин, і яке було розташоване на земельній ділянці пл. 1134,1 м2. У відповідності до зазначених часток площі земельних ділянок рішенням Хмельницького міського суду від 19.09.1994 р. співвласникам означеного житлового будинку було визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно якого: [PERSON] виділялась земельна ділянка пл. 237,3 м2, [PERSON] - 617,7 м2, [PERSON] - 259, 5 м2. Ділянка спільного користування визначалась пл. в 19,6 м2. Таким чином, між співвласниками будинковолодіння було встановлено порядок користування земельною ділянкою пл. 1134,1 м. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №293 від 11.04.2002 р. було прийнято в експлуатацію господарсько-побутові споруди, житлові та допоміжні приміщення на імя [PERSON] загальною площею 353 м2, які були побудовані сімєю брата [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] Оскільки господарсько-побутові споруди, житлові та допоміжні приміщення були прийняті в експлуатацію на імя [PERSON], 4.06.2002 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому, згідно умов якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар ? частину (50/100) житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. У власність [PERSON] перейшла такі частини будинку: кв. №4 (з 6 кімнат пл. 155.2 м2, коридору - пл. 5,7 м2, прихожої - пл. 32,8 м2, кухні - пл. 11,6 м2, коридору - пл. 3,5 м2, пральні - пл. 6,7 м2, уборної - пл. 1,0 м2, коридору - пл. 9 м2, кухні - пл. 13,3 м2, коридору- пл. 2,7 м2, балкону - пл. 1,4 м2, сходової клітки - пл. 10,1 м2, господарських приміщень - пл. 41,1 м2, господарських приміщень - пл. 20 м2, погріб - пл. 12,6 м2, топочної - пл. 9,4 м2, господарського приміщення - пл. 20,1 м2, гараж «Г», 1/3 огорожі. Означений договір 10.06.2002 р. був зареєстрований у Хмельницькому БТІ на праві приватної власності за [PERSON] за №4874. Таким чином, [PERSON] залишився власником тієї самої частини будинковолодіння, яка і належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 2.10.1982 р., тобто до укладення ним вказаного договору дарування, закріпивши за [PERSON] та [PERSON] лише побудовану ними частину будинковолодіння. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання недійним договору дарування ? частини житлового будинку 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому від 4.06.2002 р. не підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України (ред. 1963 р.), який діяв на час виникненні даних правовідносин, усяка заінтересована особа вправі звернутися до суду за захистом порушеного чи оспорюваного права. [PERSON] усвідомлював наслідки укладення договору дарування, розуміючи і настання наслідків за даним договором, що відображено у договорі дарування, посвідченого нотаріусом (т. 1, а. с. 64). Посилання [PERSON] на те, що дана угода є недійсною, оскільки вона та її чоловік [PERSON] у період перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах з 1998 р. і у період шлюбу, зареєстрованого 20.02.2001 р., прибудували 358,9 м2 площі не знайшло підтвердження у ході судового слідства і суперечить обставинам, встановленим у ході судового слідства. Окрім цього, вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним договору дарування належної [PERSON] частини житлового будинку, укладеного між ним та [PERSON], не можуть бути задоволеними, оскільки заявниця не була стороною договору, тому цей договір не створював для неї ніяких прав і не покладав на неї ніяких обовязків. [PERSON] та [PERSON] також підтвердили у судовому засіданні, що їх сімя, тобто сімя [PERSON], за власні кошти здійснювала будівництво житлового будинку, а [PERSON], як його рідний брат, та інші члени родини, допомагали у будівництві прибудов до означеного будинку. Домовленості про те, що [PERSON] стане співвласником цієї частини будинку між ними не було. Окрім цього, [PERSON], як власник відповідної частини житлового будинку, здійснив лише юридичне оформлення прибудови на своє імя, передавши у подальшому законні права справжньому забудовнику. Згідно заяви до приватного нотаріуса, з якою звернулись [PERSON] та [PERSON], вбачається, що їм було відомо про дарування [PERSON] 50/100 частин з належних йому 11/20 (55/100) частин буд. 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому, однак вже з врахуванням прибудов. 23.05.2003 р. згідно договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] стала власником 24/100 частин домоволодіння 57 по вул. Щорса у м. Хмельницькому і стала користуватися земельною ділянкою пл. 274 м2, яка раніше знаходилась у користуванні [PERSON] Згідно договору дарування від 3.05.2007 р. [PERSON] подарувала своїй дочці - [PERSON] 23/100 частини будинку 57 по вул. Щорса, загальна площа якої 94,3 м2, а саме: коридор 9 м2, житлова кімната - 12,7 м2, житлова кімната -10 м2, житлова кімната - 39 м2, кухня - 13,3 м2, ванна - 6,2 м2, коридор - 2,7 м2, балкон - 1,4 м2. Позовні вимоги [PERSON] у частині визнання недійсними договорів, укладених між [PERSON] та, відповідно, між [PERSON] та [PERSON], не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не був стороною у вказаних договорах і останні не створювали для нього ніяких прав і не покладали на нього ніяких обов'язків. Позовні вимоги [PERSON] у частині визначення порядку користування земельною ділянкою згідно висновку спеціаліста №32914 від 10.05.2006 р. не підлягають задоволенню, оскільки експертом не враховані вимоги ДБН 360.92 п. 3.25, відповідно до положень якого для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш відступної конструкції стіни треба приймати не менше одного метра. Окрім цього, ширина смуги руху пішохідної вулиці має бути 0,75 м, а кількість смуг не менше двох. Таким чином, враховуючи вкрай неприязні стосунки між сторонами, ця частина земельної ділянки [PERSON] не може бути у спільному користуванні. Разом з тим, суд приходить до висновку, що облаштування бетонного паркану навколо земельної ділянки, яка знаходиться у користування [PERSON] у будинковолодінні 57 по вул. Щорса, [PERSON] на відстані 0,23 м від рогу житлового будинку [PERSON] та на відстані 1,23 м від межі між земельними ділянками означених власників перешкоджає вільному доступу з західної сторони як до земельної [PERSON], оскільки у паркані відсутній прохід до його земельної ділянки, так і вільному доступу для догляду за будівлею і здійсненні його поточного ремонту. Тому частина означеного паркану повинна бути знесена. Також підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо зобовязання [PERSON] та [PERSON] знести вольєр для собак. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою слід задовольнити. Суд також приходить до висновку, що слід визначити порядок користування земельною ділянкою, виходячи з висновку спеціаліста №4-54 від 18.03.2007 р. Тому позовні вимоги [PERSON] у частині зобовязання [PERSON] та [PERSON] щодо знесення самовільно збудованого приміщення на земельній ділянці пл. 27 м2, які складаються з добудованого входу, опори на першому поверсі, приміщення другого та третього поверхів у площині над добудованим входом та опорою та цегляного гаража не підлягають задоволенню. З цих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] у частині зобовязання [PERSON] та [PERSON] звільнити земельну ділянку пл. 185 м2, яка прилягає до північної частини ділянки, та не чинити перешкод у її користуванні. Судом встановлено, що [PERSON] влаштовано бетонний паркан, на частині земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] чим чиняться перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Окрім цього, [PERSON] облаштувала бетонну огорожу, яка прилягає до їх гаража, чим чинить перешкоди [PERSON] та [PERSON] у користуванні гаражем. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] у частині зобовязання перенести облаштовану бетонну огорожу (паркан) на земельну ділянку [PERSON] та привести означену огорожу у відповідний стан, відновивши таким чином межі землекористування та усунувши перешкоди у користуванні земельною ділянкою, та знести вольєр та бетонну огорожу, що прилягає до гаража, слід задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial