Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

15 липня 2010 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 09 вересня 2006 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 236. Для позивачки зазначений шлюб перший, а для відповідача другий. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в лютому 2010 року і з цього ж часу вони стали проживати окремо, причина в тому, що сторони мають різні погляди на життя та побутові проблеми, між ними часто виникали конфліктні ситуації, які призвели до неприязнених стосунків та унеможливили подальше сумісне проживання. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна на теперішній час сторони не мають, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов повністю, підтвердила обставини, зазначені в позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, з підстав наведених позивачкою, на розірвання шлюбу згоден. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 09 вересня 2006 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 236. Для позивачки зазначений шлюб перший, а для відповідача другий. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в лютому 2010 року і з цього ж часу вони стали проживати окремо. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, причина припинення шлюбних відносин в тому, що сторони мають різні погляди на життя та побутові проблеми, між ними часто виникали конфліктні ситуації, які призвели до неприязнених стосунків та унеможливили подальше сумісне проживання. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору про розподіл майна на теперішній час сторони не мають, а якщо він виникне вони мають намір його вирішувати в окремому порядку, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та матеріального становища сторін, покласти витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану на відповідача, позивачку від сплати витрат, повязаних з розірванням шлюбу звільнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved