Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду позовом до корпорації «Телерадіокорпорація «Контакт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, посилаючись на те, що з 1 листопада 2004 р. він працював на посаді охоронця телерадіокомпанії «Контакт», до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У травні 2009 р. у звязку із погіршанням стану здоровя він звернувся з заявою про надання йому відпустки та звільнення з роботи за власним бажанням. Заяву він залишив в начальника відділу кадрів. Останнє чергування завершилось 1 червня 2009 р. і в цей же день вій був звільнений, однак-лише 6.08.2009 р. йому стало відомо, що він звільнений за прогули. Окрім цього, просить стягнути заробітну плату з квітня 2008 р. по вересень 2008 р. у сумі 6446 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 2.06.2009 р. по 15.04.2010 р., а також грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2009 р. У судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив і просив змінити причину формулювання звільнення його з роботи, вказавши, що він звільнений з роботи за власним бажанням, стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 7196 грн. 40 коп. за період з квітня 2008 р. по вересень 2008 р., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 2.06.2009 р. по 15.04.2010 р., а також грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2009 р. Позивач пояснив, що його при звільненні з наказом не знайомили, пояснень про стягнення не вимагали. Представники відповідача позов визнали частково, пояснивши, що заборгованість по зарплаті наявна, однак звільнення [PERSON] було проведено без порушення вимог чинного законодавства. Останній написав означені заяви, однак більше на роботу не виходив, самовільно залишивши місце роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого, права, а в справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 234 цього Кодексу, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суду може поновити ці строки. Згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей. Судом встановлено, що наказом №42 від 29.10.2004 р. [PERSON] прийнятий на посаду охоронця з 1.11.2001 р. з оплатою згідно штатного розкладу. Наказом №16 від 1.06.2009 р. [PERSON] звільнений з роботи з 1.06.2009 р. за прогули без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава: акт від 29.05.2009 р. про відсутність [PERSON] на робочому місці з 8.05.2009 р. без поважних причин. Заборгованість корпорації «Телерадіокорпорація «Контакт» по заробітній платі складає 7196 грн. 40 коп. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся з заявою від 5.05.2009 р. про звільнення з посади охоронця за власним бажанням з 2.06. 2009 р. А 21.04.2009 р. він написав заяву про надання йому відпустки з 8.05.2009 р. Однак відповідні резолюції голови правління на заявах відсутні. [PERSON], таким чином, залишив роботу без отримання відповідного наказу про надання йому щорічної відпустки та звільнення. Судом встановлено, що копію наказу про звільнення позивач отримав у серпні 2009 р., однак до суду звернувся у квітні 2010 р., пропустивши строк звернення до суду. Позивач надав суду довідки, що 11 травня 2009 р., з 9 червня 2009 р. по 18 червня 2009 р. та 24 червня 2009 р. він лікувався. Однак, суду не надав доказів, які давали б підстави визнати його пропуск звернення до суду поважним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на користь [PERSON] слід стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 7196 грн. 40 коп., у тому числі заборгованість за невикористану відпустку у сумі 432 грн. 46 коп.

Outcome: partial