Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області за участю третьої особи Головного управління ПФУ в Полтавській області про нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. В заяві вказував, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Хорольському районі, що підтверджується копією посвідчення Серія А №026704. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796 - XII йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії повинні виплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач вказував, що відповідач діє на п. 2 Постанови КМУ від 03.01.2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", відповідно до якого надбавки, підвищення та додаткові пенсії з 01.01.2002 року обчислювали виходячи з розміру 19,91 грн., а також на те, що з 01.01.2008 року Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» внесено зміну до закону України № 796. Після прийняття рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10- рп/2008,вказував позивач, зазначена постанова №1 від 03.01.2002 року була скасована Постановою КМУ "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" від 16.07.2008 року № 654. Цим же рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10- рп/2008 були визнані такими, що не відповідають Конституції України, та є не конституційним положення ЗУ "Про державний бюджет України на 2008 рік", якими були внесені зміни до ст. 51 ЗУ № 796. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, вказував позивач, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України № 796 статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинитися іншими Законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантують і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Отже, на думку позивача, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру додаткової пенсії застосуванню підлягає ст.51 ЗУ № 796 з урахуванням визначення поняття мінімальної пенсії за віком частиною 1 ст28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», так як іншого нормативно-правового акту, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір немає. При розрахунку додаткової пенсії,передбачено ст.51 Закону України № 796,застосовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Відповідно до частини 3 ст. 67 ЗУ № 796 у редакції ЗУ від 05.10.2006 року № 231 - У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду ,заподіяну здоров'ю, особам, віднесених до категорії 1,2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру мінімуму. Позивач просив зобов'язати управління пенсійного фонду України в Хорольському районі здійснити йому перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та проводити виплати згідно ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.01.2004 року. Позивач [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та прохав суд їх задовольнити. Відповідач управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області також подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, подавши письмові заперечення. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 2 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А №229267. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпункту 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами , які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та . приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що УПФУ в Хорольському районі Полтавської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності підпункту 13 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 01.01.2004 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нараховувати та здійснювати виплату позивачу додаткової пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч. З ст. 67 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, є чинною на даний час, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, з 01.01.2004 року у відповідності до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають до задоволення, оскільки Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який встановлює розмір прожиткового мінімуму, набрав чинності 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Outcome: partial