Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів просячи поновити його порушене шляхом виселення останніх з двох належних йому на праві власності кімнат у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є власником двох кімнат площею 14, 7 кв. м. та 15, 0 кв. м. квартири [ADDRESS], відповідачі є власниками третьої кімнати. Користуючись тим, що позивач на даний час мешкає в м. Києві відповідачі самовільно зайняли належні йому на праві власності кімнати, замінивши замки на вхідній двері до квартири та на дверях до кімнат, що належать останньому. На неодноразові звернення позивача до відповідачів з проханням залишити належні останньому кімнати, [PERSON] та [PERSON] ніяким чином не реагують. В судовому засіданні представник [PERSON], наполягаючи на задоволенні позовних вимог, посилався на обставини, викладені в матеріалах справи. Відповідачі, що були повідомлені своєчасно та належним чином до суду не зявилися. За таких підстав суд вважає за можливе слухати справу у відсутність останніх. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та зваживши доводи, що наведені у позові суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Спірним є жиле приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є власником 28/100 частин квартири [ADDRESS] в. м. Харкові згідно договору купівлі-продажу від 19 вересня 2006 року та 29/100 часток цієї ж квартири відповідно до договору дарування від 23 вересня 1996 року. Слід зазначити, що 28/100 частки відповідає кімната, площею 14, 7 кв. м., 29/100 частки відповідає кімната, площе. 15, 0 кв. м. вищеназваної квартири. Ч. 1 ст. 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Суд наголошує на тому, що норми Основного Закону України є нормами прямої дії. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.04.2008 року, представник позивача звертався до органів міліції з проханням усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою, які чинять його відповідачі, не допускаючи його до житла, помінявши замки на вхідних дверях. Саме тому, суд вважає, що посилання позивача щодо неможливості користування належними йому кімнатами на праві власності знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню. Так, в ст. 391 ЦК України зазначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України вказує на те, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку і в порядку встановлених законом. Отже, з огляду на вищенаведене, згідно з принципами: відповідності вимогам здорового глузду і розважливості поміркованості, обєктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення розумності та неупередженого ставлення до усіх учасників процесу - справедливості,

Outcome: approved