Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

26 липня 2010 року позивач звернулась до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області, в якому просить суд, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати недоплаченої їй державної соціальної допомоги як дитині війни (30% надбавки до пенсії) з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, визнати її право на отримання даної виплати, зобовязати відповідача нарахувати та спалити їй недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну 30 відсоткову надбавку до пенсії, що передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 01 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по даний час, з урахування встановленого законодавством прожиткового мінімуму та для осіб які втратили працездатність та фактично отриманих сум. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона, маючи статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на пільги, встановлені законодавством України для дітей війни. В судове засідання позивач не з'явилась, в позовній заяві просила суд справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направлено до суду заяву про слухання справи у відсутності представника та письмові заперечення, в яких послався на те, що відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон № 2195- ІV) дітям війни пенсія підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, проте, розмір мінімальної пенсії за віком а ні Законом № 2195- ІV, а ні іншими нормативно-правовими актами не визначено, в кошторисі Пенсійного фонду України такі виплати не передбачені. Фінансування ст. 6 Закону № 2195- ІV проводиться з Державного бюджету України, а не з бюджету пенсійного фонду України тому підстав для зобовязання до вчинення дій по перерахунку та виплаті щомісячної суми підвищення, як дитині війни не має. Крім цього зазначив, що вимога в подальшому здійснювати перерахунок виплат, не може бути задоволена, оскільки суд, не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які не настали. Просить повністю відмовити в позові. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 16 березня 1939 року та є особою, на яку поширюється дія статті 1 Закону № 2195- ІV, та має статус «дитини війни», що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно статті 6 Закону № 2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року. Отже, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Положення частини 3 статті 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Дію статті 6 Закону № 2195- ІV на 2007 рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону 2195-ІV, тобто відновлено дію статті 6 Закону № 2195-ІV. Отже, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог статті 6 Закону № 2195- ІV з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Стосовно вимог по виплатам за 2008, 2009, 2010 роки, суд виходив з наступного. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень статті 6 Закону № 2195- ІV в новій редакції. Таким чином, відновлено дію статті 6 Закону №2195-ІV. Рішення Конституційного Суду України мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обовязковим до виконання на території України та відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, після прийняття вищезазначеного рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи те, що дія статті 6 Закону №2195-ІV чинним законодавством не зупинялася на 2009 та 2010 роки, відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу у розмірах, передбачених статтею 6 Закону №2195-ІV з 22 травня 2008 року по 20 серпня 2010 року. Порушені права позивача підлягають усуненню шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у відповідності до статті 6 Закону №2195-ІV за період з 01 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 20 серпня 2010 року. На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Outcome: approved