Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» 03 серпня 2009 року звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення шкоди та судових витрат. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилались на те, що 05 листопада 2008 року під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустаткування за адресою [ADDRESS], абонентом по якій є відповідач [PERSON], було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником, самовільне підключення навантаження споживача до електропостачання поза приладом обліку, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт. Відповідальність за скоєння цієї шкоди згідно з правилами користування електричною енергією повинен нести відповідач [PERSON]. Вартість збитків позивача з урахуванням часу без облікового користування електроенергією відповідачами, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника з урахуванням уточнень і перерахунків складає 5847 грн. 53 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму збитків, а також витрати на оплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є письмове повідомлення, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Зясувавши думку учасників спору, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» надає послуги електропостачання за адресою [ADDRESS], де абонентом є відповідач [PERSON], що користується послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди). Під час планової перевірки 05 листопада 2008 року представниками Дніпропетровських міських електричних мереж згідно їх повноважень, наданих їм п. 21 та п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з наступними змінами та доповненнями, стану електричних приладів обліку та електроустаткування за адресою [ADDRESS] було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником, відбулося самовільне підключення навантаження споживача до електропостачання поза приладом обліку не прихованою проводкою, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт. Цей акт було складено згідно абз. 1, 2 п. 53 вказаних Правил. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією згідно діючого законодавства України. З акту від 05 листопада 2008 року та пояснень причетних осіб встановлено, що електроенергія відповідачем використовується без обліково шляхом самовільного підключення навантаження споживача до електропостачання, електролічильник не обліковує використану електроенергію, електричні прилади працюють, вимоги держстандарту порушені, заявка на заміну чи установку лічильника не надходила. Ким і коли було зроблено вказані порушення не встановлено. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що електричний лічильник в помешканні відповідача знаходиться тривалий час і був там, договір на постачання електроенергії в житло відповідачу є, особовий рахунок відкрито і плата за користування електричною енергією відповідачем раніше була. Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені. Сама по собі відсутність договору на електропостачання безпосередньо з відповідачем, відсутність зареєстрованої власності на житло мешкання чи інше не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач прописаний та зареєстрований у вказаному житлі, вважає його своїм і претендує на нього, користується послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди). За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в скоєнні шкоди, згідно розрахунку кількості неврахованої електроенергії по акту Б № 016819 від 05 листопада 2008 року з урахуванням часу користування не лічильником електроенергією відповідачем, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника, а також доповнень і уточнень шкода складає 5847 грн. 53 коп. Таким чином позов вважається обґрунтованим і підлягаючим задоволенню в повному обсязі в сумі 5847 грн. 53 коп., а також суд вважає можливим витрати в сумі 58 грн. 47 коп., понесені позивачем при розгляді цієї справи на сплату судового збору (державного мита) і витрат на інформаційно-технічне забезпечення 250 грн. також стягнути з відповідача на користь позивача, а всього 6156 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved