Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

06 вересня 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив - 1.Визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо виплати їй , як дитині війни належних сум , а саме надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком для непрацездатних осіб, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" 2.3обов*язати відповідача нарахувати та виплатити їй надбавку до пенсії ,як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року. Справа була призначена слуханням на 14.09.2010 року відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. До судового засідання позивач не з*явився але надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та наполягав на своїх позовних вимогах з підстав зазначених ним у позовній заяві та просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач чи його представник не з*явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, просив в позові відмовити та наполягав на застосуванні строку позовної давності. При цьому відповідачем до суду було подано заперечення до позову в яких він позовні вимоги не визнав у повному обсязі з тих підстав що допомога позивачу не була нарахована, оскільке це не було передбачене законодавством а також у зв*язку з пропуском позивачем строку звернення до суду . З інших доказів, досліджених у судовому засіданні, судом встановленого : Позивач є особою яка має статус дитини війни і підпадає під дію Закону України "Про соціальний захист дітей війни " і їй з 01.08.2008 року по 30.09.2010 року включно виплачувалась допомога як дитині війни в розмірі 47,00 49,80 гривень щомісяця (а.с.3-6). Суд, дослідивши заяви та заперечення сторін а також матеріали справи як докази, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав : Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції України. П.п.2 п.4 розділу 11 Закону України №107-У1 від 28.12.2007 року "Про державний бюджет на 2008 рік" текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" було змінено і зазначеним особам здійснювалась доплата підвищення до пенсії але в менщому розмірі ніж відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10 рп /2008 п.п.2 п.4 розділу 11 Закону України №107-У1 від 28.12.2007 року "Про державний бюджет на 2008 рік" щодо внесення змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" визнані такими, що не відповідають Конституції України. Таким чином, за період, за який заявлено позовні вимоги, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком були чинними з 9 липня 2007 року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України) до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року. Згідно з ст.257 ЦК України -загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення своїх прав. Відповідно ч.З-4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач не заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду не навів поважних причин його пропуску, зазначивши лише, що причиною пропущення вказаного строку є необізнаність у правових питаннях, а про порушення своїх прав позивач дізнався після 09 липня 2007 року із засобів масової інформації. Суд вважає, цю незнання діючого законодавства не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, так як, відповідно до ст. 57 Конституції України, всі законодавчі акти, які стосуються прав та обов*язків громадян обов*язково підлягають оприлюдненню. У зв*язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про виплату підвищення пенсії як дитині війни за 2007 рік, а повноважний представник відповідача наполягає на застосування вказаного строку, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у вимогах про підвищення пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року до 06.09.2007 року (дата подання позову згідно штемпелю на позові - 06.09.2010 року), (а.с.1). Відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску трирічного строку звернення до суду, суд зауважує, що в даному випадку не підлягають застосуванню вимоги статті 46 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких суми пенсії, не отриманні своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» визначено основи соціального захисту дітей війни та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 6 цього Закону передбачено виплату державної соціальної підтримки дітей війни, яка додатково виплачується до пенсії. Вказана соціальна підтримка не може розцінюватись як пенсія або її складова частина. Тобто, йдеться про різні види правовідносин в системі соціального забезпечення та державної соціальної підтримки. Таким чином, суд вважає, що дії відповідача слід визнити неправомірними та вважає за необхідне зобов*язати відповідача нарахувати позивачу підвищення до пенсії за період з 06 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року включно. У зв*язку з тим, що відповідач є суб*єктом владних повноважень, до якого подано позивачем позов на захист своїх інтересів то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial