Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду посилаючись на те, що 19.01.2010 р. в магазині «Техномір» у відповідача придбала водонагрівач «Gorenye GBF 80» за 1350 грн., що підтверджується чеком за умови поставки протягом 1 тижня, але водонагрівач не отримала з невідомих причин, після чого відмовилась від договору купівлі-продажу товару та стала вимагати повернення сплаченої за товар суми 1350 грн., яка їй була повернена відповідачем лише 25.06.2010 р. Вважає, що неправомірними діями відповідача, яка не неодноразові вимоги про повернення грошей не давала чіткої відповіді та утримувала гроші у себе, їй як споживачу спричинена моральна шкода, яку оцінює в розмірі 1000 грн. та за кожен день використання грошей у власних цілях відповідачем просила стягнути неустойку в розмірі 1 % від загальної суми за 36 днів в сумі 486 грн., а також стягнути з відповідача на її користь 1350 грн. в якості повернення сплаченої за товар грошової суми. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, зменшивши їх на суму повернутих грошових коштів в розмірі 1350 грн., отриманих від відповідача 25.6.2010 р. в якості повернення за товар. Інші вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснивши, що за згодою позивача при оплаті за товар останній повинен був замовлений та доставлений споживачу протягом 1 місяця з дня розрахунку. До збігання зазначеного строку позивач стала вимагати повернення грошових коштів, сплачених за водонагрівач, але задовольнити її вимоги не було можливим, оскільки водонагрівач був замовлений та доставлявся до магазину, а також за відсутністю вільних коштів в касі магазину. З 05.06.2010 р. позивач не виходила на зв»язок, повідомивши 10.06.2010 р., що знаходиться на сесії за межами м. Нова Каховка. Тому, їй направлено рекомендованого листа з пропозицією вирішити питання з водонагрівачем, і 25.06.2010 р. по прибуттю [PERSON] до магазину повернуті грошові кошти. З цих підстав вважає позовні вимоги необгрунтованими, оскільки споживач не наполягав на конкретній даті поставки товару, зі сторони відповідача не було спричинено шкоди, яка б призвела до ушкодження чи загрози здоров»ю. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно реєстраційних документів відповідач здійснює діяльність щодо оптової торгівлі непродовольчими споживчими товарами у приміщенні магазину «Техномир», що не оспорювалося сторонами. Як вбачається з товарного чеку від 19.05.2010 р. магазину «Техномір», наданого позивачем, останньою у цей день внесено передплату в сумі 1350 грн. за водонагрівач «Gогепуе ЦВБ 80». 04.06.2010 р. позивач звернулася із письмовою заявою до магазину з вимогою повернення сплачених коштів за товар з причини його недоставки та відсутності у магазині. Своїм листом відповідач, отриманий згідно корінця повідомлення позивачем 21.07.2010 р., просила повідомити про рішення щодо придбання водонагрівача або дати отримання у магазині сплаченої суми. Згідно листа від 25.06.2010 р. позивач повідомила про отримання грошових коштів від відповідача за водонагрівач та відсутність претензій з цього приводу. Як на підставу свої вимог позивач посилається на вимоги ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» згідно якої «при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів». Відповідно до ст. 693 ч. 2, З ЦК України «якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст.. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Згідно с.. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, що Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачені санкції у вигляді сплати процентів споживачу внаслідок недодержання продавцем строків повернення грошових коштів після спливу семиденного строку від дня розірвання договору, тому суд виходить із загальних норм цивільного законодавства, які регулюють правовідносини за договірними зобов»язаннями, у даному випадку про купівлю-продаж. При цьому, як зазначено вище, фінансові санкції у вигляді нарахування процентів на суму попередньої оплати застосовуються від дня, коли товар мав бути переданий до дня повернення покупцю суми попередньої оплати. Але, враховуючи, що на виконання вимог ст. 61 ЦПК України сторонами не доведені обставини, на який строк був укладений договір купівлі-продажу товару, належними доказами позовні вимоги не обгрунтовані, тому суд позбавлений можливості встановити кінцевий строк договору купівлі-продажу, з настанням якого позивач мав право вимагати сплати процентів від відповідача, тому позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed