Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

В травні відкрите акціонерне товариство «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому посилається на те, що 08 березня 2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Фиеста», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] під його ж керуванням. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія [PERSON], згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2007 року по адміністративній справі № 3-5778-07 року. [PERSON], як власник пошкодженого автомобіля, отримала право вимоги до відповідача про відшкодування завданих збитків. 23.11.2006 року між ЗАТ СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 25785-50-02. Позивач, на підставі страхового акту № 1897-02 від 18 червня 2007 року та заяви про виплату страхового відшкодування від 12.03.2007 року, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] в сумі 12454, 15 грн., та витрати повязані з отриманням довідки про обставини ДТП, які становлять 34, 05 грн. Таким чином, позивач, як особа, що відшкодувала шкоду за винну особу, якою є відповідач, має право регресу до неї в сумі виплаченого відшкодування, а саме: просив стягнути з відповідача витрати на виплату страхового відшкодування в сумі 12454, 15 грн., витрати на отримання довідки про обставини ДТП в сумі 34, 05 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявився позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував в їх задоволенні. Вислухавши пояснення відповідача, оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими підлягаючими задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 25785-50-02. Відповідно до умов вказаного договору позивач прийняв під страховий захист транспортний засіб страхувальника, а саме автомобіль марки «Форд Фиеста», д/н [NUMBER]. Вказаний транспортний засіб належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстраціє транспортного засобу серії АЕС № 121034, виданого РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області від 23.11.2006 року. 08 березня 2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Форд Фиеста», д/н [NUMBER], внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, який керував автомобілем [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2007 року відповідач [PERSON] був визнаний винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8). Для встановлення характеру та розміру шкоди, що була заподіяна страхувальнику, позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження автомобіля «Форд Фиеста», д/н [NUMBER], згідно рахунку [PERSON] Груп ДП «Алеко-сервіс» № 13343 від 12 червня 2007 року вартість відновлюючого ремонту автомобіля складає 12454,15 грн., витрати страхувальника за довідку про ДТП згідно квитанції № 41 від 13 березня 2007 року складають 34,05 грн., таким чином сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за договором страхування становить 12488, 20 грн., згідно акту № 1897-02 від 18 червня 2007 року. Позивач, на підставі страхового акту № 1897-02 від 18 червня 2007 року та заяви про виплату страхового відшкодування від 13.03.2007 року, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в сумі 12488, 20 грн. Зазначена виплата підтверджується платіжним дорученням № 5366 від 18 червня 2007 року. Також, позивачем були понесені витрати повязані з отриманням довідки про обставини ДТП, які становлять 34,05 грн., згідно квитанції № 41 від 13 березня 2007 року. Як встановлено ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України будь-яка особа (фізична або юридична), яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодуванням. Право зворотної вимоги (регресу) це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоду) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved