overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з комунального підприємства «ЦРА №18 смт Недригайлів» на його користь невиплачену заробітну плату в строки, які встановлені законом в сумі 3870,74 грн., посилаючись на те, що він працює водієм на підприємстві з 01 листопада 2006 року по теперішній час. Однак, відповідач нарахував, але не виплатив заробітну плату з березня 2010 року по дату звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву про слухання справи в його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та пояснив суду, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить стягнути з відповідача суму заборгованості з виплати заробітної плати за березень 2010 року -455,97 грн, квітень 2010 року - 793,28 грн, травень 2010 року- 1031,64 грн, червень 2010 року-793,28 грн, липень 2010 року - 796,57 грн, а всього - 4637,31 грн. Представник відповідача не з"явився в судове засідання, надав письмову заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги у розмірі 4637,31 грн визнав. Виходячи з того, що сторони в судове засідання не з»явились і просили слухати справу в їх відсутність, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України провів судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що з 01 листопада 2006 року [PERSON] прийнятий водієм комунального підприємства «ЦРА №18 смт Недригайлів» згідно наказу №82/1 від 01.11.2006 року та працює по теперішній час, що підтверджено записом під №35 у копії трудової книжки на його ім»я (а/с 7 ) Згідно довідки за № 76 від 10 серпня 2010 року, виданої завідуючою комунальним підприємством «ЦРА №18 смт Недригайлів», у підприємства є заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в сумі 4637,31 грн, яка складається із заборгованості за березень 2010 року -455,97 грн, квітень 2010 року - 793,28 грн, травень 2010 року-1031,64 грн, червень 2010 року - 793,28 грн, липень 2010 року - 796,57 грн., згідно довідки № 68 від 09.09.2010 року (а.с. 9) При аналізі фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що заборгованість із не виплати заробітної плати утворилась через невиконання відповідачем вимог ст. 115 КЗпП України, згідно якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи, що позивачу з вини роботодавця не виплачені належні суми заробітної плати за березень - липень 2010 року у строки, зазначені в статті 115 КЗпП України та відсутній спір про їх розмір, суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з комунального підприємства «ЦРА №18 смт Недригайлів» на її користь невиплачену заробітну плату в строки, які встановлені законом в сумі 4130,28 грн., посилаючись на те, що вона працює на посаді хіміка-аналітика на підприємстві з 01 серпня 1978 року по теперішній час. Однак, відповідач нарахував,але не виплатив заробітну плату з квітня 2010 року по дату звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача не з"явився в судове засідання, надав письмову заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги у розмірі 5018,08 грн визнав. Виходячи з того, що сторони в судове засідання не з»явились і просили слухати справу в їх відсутність, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України провів судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що з 01 серпня 1978 року [PERSON] переведена на посаду хіміка-аналітика комунального підприємства «ЦРА №18 смт Недригайлів» згідно наказу 320 від 01.08.21978 року та працює по теперішній час, що підтверджено записом під №8 у копії трудової книжки на її ім»я (а/с. 6 ) Згідно довідки за № 74 від 10 серпня 2010 року, виданої завідуючою комунальним підприємством «ЦРА №18 смт Недригайлів», у підприємства є заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в сумі 5018,08 грн, яка складається із заборгованості за квітень 2010 року - 878,02 грн, травень 2010 року-1241,83 грн, червень 2010 року - 972,63 грн, липень 2010 року - 1037,80 грн. При аналізі фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що заборгованість із не виплати заробітної плати утворилась через невиконання відповідачем вимог ст.115 КЗпП України, згідно якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Суд при визначенні заборгованості із виплати заробітної плати виходить з того, що обставини, які визнані сторонами не підлягають доказуванню. Таким чином, сума заборгованості по заробітній платі позивача становить 5018,08 грн. Враховуючи, що позивачу з вини роботодавця не виплачені належні суми заробітної плати за квітень- серпень 2010 року у строки, зазначені в статті 115 КЗпП України та відсутній спір про їх розмір, суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

17 серпня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з Комунального підприємства "Центральна районна аптека № 18 смт. Недригайлів" на її користь 2842 грн. 21 коп. належної їй заробітної плати. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на її користь 2679 грн. 89 коп. заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача до суду не з"явився, але позов визнав повністю, надавши до суду відповідну письмову заяву та в якій просить суд розглядати справу без його участі. Суд заслухавши доводи позивачки, перевіривши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] позивачка за даним цивільним позовом 16.10.2008 року була прийнята на посаду менеджера по реалізації медикаментів в аптеці №191 в с. Хоружівка Центральної районної аптеки № 18 смт. Недригайлів. На момент звернення і до нього часу підприємство не провело з позивачкою повний розрахунок по виплаті заробітної плати. Відповідно довідки заборгованість по заробітній платі підприємства перед позивачкою становить 2679 грн. 89 коп. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу що не перевищує шіснадцять календарних днів. Статтею 43 Конституції України передбачено гарантії держави щодо захисту права громадянина на одержання винагороди за працю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з комунального підприємства «ЦРА №18 смт Недригайлів» на її користь невиплачену заробітну плату в строки, які встановлені законом в сумі 4418,89 грн., посилаючись на те, що вона працює санітаркою на підприємстві з 16 липня 1999 року по теперішній час. Однак, відповідач нарахував, але не виплатив заробітну плату з березня 2010 року по дату звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання з"явилась та пояснила суду, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить стягнути з відповідача суму заборгованості з виплати заробітної плати за березень 2010 року - 677,97 грн, квітень 2010 року - 793,28 грн, травень 2010 року-1031,64 грн, червень 2010 року- 793,28 грн, липень 2010 року- 1122,72 грн, а всього-4418,89 грн. Представник відповідача не з"явився в судове засідання, надав письмову заяву з проханням слухати справу в його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що з 16 липня 1999 року [PERSON] прийнята на роботу санітаркою комунального підприємства «ЦРА №18 смт Недригайлів» згідно наказу 37 від 16.07.1999 року та працює по теперішній час, що підтверджено записом під №11 у копії трудової книжки на її ім»я (а/с5 ) Згідно довідки за № 79 від 10 серпня 2010 року, виданої завідуючою комунальним підприємством «ЦРА №18 смт Недригайлів», у підприємства є заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в сумі 4418,89 грн, яка складається із заборгованості за березень 2010 року - 677,97 грн, квітень 2010 року - 793,28 грн, травень 2010 року-1031,64 грн, червень 2010 року - 793,28 грн, липень 2010 року-1122,72 грн. При аналізі фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що заборгованість із не виплати заробітної плати утворилась через невиконання відповідачем вимог ст.115 КЗпП України, згідно якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи, що позивачу з вини роботодавця не виплачені належні суми заробітної плати за березень - липень 2010 року у строки, зазначені в статті 115 КЗпП України та відсутній спір про їх розмір, суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], у розмірі 400.00 гривень, щомісяця, до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог посилаючись на те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім»ї та добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила суду про те, що відповідач проживає окремо від них, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона сама утримує дитину та просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 400.00 гривень, щомісяця до досягнення сином повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400.00 гривень щомісяця, до досягнення ним повноліття. Суд вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка на даний час не працює, додаткових прибутків не має, тому її важко утримувати сина. Відповідач на даний час не працює, але являється здоровим, працездатним чоловіком, тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності зі ст.182, 200 СК України враховує, що відповідач не працює, згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400,00 гривень, до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісяця. Згідно з ч.І п.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення-стягнення всієї суми боргу. * На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

У липні 2010 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 17 травня 2008 року виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області ( актовий запис № 04). Спільне життя не склалося через те, що за період спільного проживання у них склалися різні погляди на життя, виникла несумісність характерів, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив суду про те, що вони з відповідачем спільно не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, на примирення не згоден та вважає, що сумісне життя та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. У наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім»я розпалася остаточно. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила суду, що на даний момент вона вагітна 7 місяців, батьком дитини є позивач по справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] вагітна 7 місяців, батьком дитини є позивач по справі. Відповідно 4.2 ст. 110 СК України шлюб не може бути розірвано, протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. На підставі ст. 110 ч.2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній відмовляється від диспансерного нагляду у лікаря-психіатра. Страждає на захворювання „Гострий шизофреноподібний розлад", тому за своїм психічним станом потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просила заяву задовольнити. Дала пояснення, аналогічні викладеному у заяві. Законний представник у судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, висновок прокурора, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 2008 року страждає на психічне захворювання „Гострий шизофреноподібний розлад". Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом від 03.09.2010 року вбачається, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді гострого шизофреноподібного розладу. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] JI.B. про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення нею повноліття, в обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 24.02.2009 року рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], 01 травня 2007 року нарощення, яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім»ї та добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила суду про те, що відповідач проживає окремо від них, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, вона сама утримує дитину та просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі % частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі % частини усіх видів заробітну (доходу), щомісяця до досягнення нею повноліття. Суд вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка на даний час працює, і отримує заробітну плату, але у неї недостатньо коштів на утримання дочки. Відповідач працює в управлінні державного департаменту України з виконання покарань Одеської виправної колонії №14, тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON]. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності зі ст.182, 200 СК України враховує, що відповідач отримує пенсію, згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у. розмірі 'Л частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсапав прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, ЩОМІСЯЦЯ. Згідно з ч.1 п.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення-стягнення всієї суми боргу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

У травні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, в обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 29.01.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї та добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила суду про те, що відповідач проживає окремо від них, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона сама утримує дітей та просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення ними повноліття. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка на даний час працює, і отримує заробітну плату, але у неї недостатньо коштів на утримання дочки. Відповідач працює наглядачем ремонтником вагонів Одеса головна ВТЧ-3, тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності зі ст.182, 200 СК України враховує, що відповідач отримує заробітну плату, згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісяця. Згідно з ч.1 п. 1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення-стягнення всієї суми боргу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну вимогу підтримав та суду пояснив, що 04 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем по справі [PERSON] про що зроблено актовий запис про одруження за №63. Від спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя між ними часто виникали сімейні конфлікти, дружина погано відносилась до нього. Близько семи місяців вони спільно не проживають, миритись не бажає, оскільки перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та має намір створити нову сім'ю. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила, що її вини в руйнуванні сімейних відносин немає. Оскільки її чоловік знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, вона згідна на розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого повторно 20 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області вбачається, що 04 листопада 2003 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON], про що зроблено актовий запис за №63. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя 20 червня 2005 року народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке повторно видано 20 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини , дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Як вбачається із пояснень сторін в них різні погляди на життя, несумісні характери, позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та має намір створити нову сім'ю. Викладені обставини свідчать, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст.110,112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved