Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради, [PERSON] по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА про проведення перерахунку та виплати одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС . У позовній заяві вказав, що він являється ліквідатором аварії на ЧАЕС 1- ї категорії. 20.07.2009 року згідно висновку МСЕК йому встановлена друга група інвалідності так як він має захворювання пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено виплата одноразової грошової компенсації учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і яка виплачується в розмірі : інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати , яка склалася на момент встановлення інвалідності . 25.05.2010 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про нарахування та виплату одноразової компенсації в розмірі встановленому ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на що отримав відповідь про те, що дана виплата йому нарахована згідно розпорядження від 23.09.2009 року управління праці та соціального захисту населення відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996 року № 836Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 284, 40 грн. З даною відповіддю він не погоджується, вважає її неправомірною. Позивач прохає суд зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради здійснити перерахунок та донарахувати одноразову грошову компенсацію , як інваліду 2 групи по захворюванню повязаному із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 28065,60 грн., стягнути з [PERSON] по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації , Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на його користь одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю відповідно до вимог ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 28065,60 грн. В судовому засіданні позивач сврї вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовою заявою згідно якої прохає розглянути справу без нього, позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з письмовим запереченням згідно якого позов не визнав, прохає розглянутисправу без його участі. Дослідивши обставини, докази справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню . Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами і доповненнями, передбачено виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі інваліду 2 групи - 45 мінімальних заробітних плат. На час встановлення інвалідності позивачу 20.07.2009 року норма ст. 48 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була чинною. Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону. Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами в наслідок Чорнобильської катастрофи та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою. Згідно цієї постанови проводиться виплата позивачу одноразової компенсації . Позивач являється інвалідом ІІ групи, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС з 20.07.2009 року , який має право на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі, що обраховується від розміру мінімальної заробітної плати. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чого не виконують відповідачі. Згідно з письмовою відповіддю на заяву позивача про виплату одноразової компенсації у відповідності зі ст. 48 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради повідомляє , що йому згідно розпорядження від 23.09.2009 року призначена одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю , як інваліду ІІ групи в розмірі 284,40 грн. який встановлювався на підставі розмірів, передбачених Постановою Кабінету міністрів України №836 від 26.07.1996 р. Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Виходячи з умов ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється з мінімальної заробітної плати , яка склалася на момент встановлення інвалідності. Крім того, суд вважає, що нарахування компенсаційних виплат слід здійснювати з розміру мінімальної заробітної плати , яка склалася на момент встановлення інвалідності , встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік». При розгляді даного спору суд керувався принципом верховенства права, що передбачено ст. 8 Конституції України, взявши в основу Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ №836 на яку посилаються представники відповідачів. Враховуючи , що [PERSON] по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА за своїми функціональними обов'яками здійснює тільки контроль нарахування та формує виплатні списки під виплату вищезазначеної допомоги суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації з [PERSON] по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА . Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідного управління праці та соціального захисту населення нарахувати та виплатити недоплачену одноразову компенсацію у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial