Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом посилаючись на те, що між сторонами був укладений договір «Автопакет» № 804/6/03/2008/840к/2983 від 20.03.2008 року відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 54 000 доларів США на купівлю автомобіля. Банк не мав право йому надавати кредит в іноземній валюті, так як грошова одиниця України - є гривня та закон встановлює законодавчу заборону на використання іноземної валюти в якості платіжного засобу на території України. Також вказаний договір містить умови, які порушують принцип справедливості, такі умови є несправедливими. А також вищевказаний договір укладений з порушеннями вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та правил №168 в частині непогодження сторонами істотних умов, які обов»язкові для кредитних договорів, чим були порушені його права, як споживача. У зв»язку з чим, просив суд визнати недійсним договір «Автопакет» № 804/6/03/2008/840к/2983 від 20.03.2008 року недійсним. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду заперечення. Просив у задоволенні позову відмовити. В судове засідання представник третьої особи не з»явився, але згідно листа від 15.10.2010 року № 18-14/128-3187 просили справу розглядати у їх відсутність, та наполягали на відмові в задоволенні позову, пояснивши, що на сьогоднішній день законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті, як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Надання та одержання кредиту в іноземній валюті та сплата відсотків за цим кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти, як засобу платежу на території України жодною із сторін договору. Заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено що між сторонами був укладений договір «Автопакет» № 804/6/03/2008/840к/2983 від 20.03.2008 року відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 54 000 доларів США на купівлю автомобіля. На підставі банківської ліцензії №21 від 23.08.2002 року за серійним номером 205 та дозволу №21-1 від 23.08.2002 року та додатку до дозволу №21-1 від 23.08.2002 року на здійснення операцій з валютними цінностями, яка є в наявності у відповідача, які надають їм право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. З дозволу №2311-1-1458 погодженого Начальником Управління НБУ в Херсонській області від 10.04.2003 року №12 вбачається, що на підставі рішення [PERSON] (протокол №7 від 03.09.2002 року) та на підставі рішення Правління (протокол №17 від 26.03.2003 року) Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», в межах Банківської ліцензії №21, від 23.08.2002 року та Дозволу №21-1 від 23.08.2002 року надає право філії ВАТ КБ «Надра» Херсонське регіональне управління здійснювати наступні операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, в частині розміщення залучених коштів від імені ВАТ КБ «Надра» на умовах та в порядку визначеному ВАТ КБ «Надра». Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в України у випадках і в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Згідно ст.47,48 Закону України «Про Банки і банківську діяльність» банківські установи мають право здійснювати кредитні операції, у тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, на підставі банківської ліцензії. З п.»в» ч.4 ст.5 Декрету передбачає вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. З вищевикладеного вбачається, що індивідуальна ліцензія на проведення вказаних операцій необхідна лише у тому випадку, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, на теперішній час законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті, як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Ця обставина з огляду на відсилочний характер норми Декрету не дозволяє поширити режим індивідуального ліцензування на валютні операції, пов»язані з наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті іншим резидентам. Відповідно до п.1.4 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» від 14.10.2004 року використання іноземної валюти на території України для виконання будь-яких зобов»язань або оплати товарів, що придбаються. А п.1.5 Положення визначено, що використання іноземної валюти, як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Згідно висновку науково правової експертизи щодо правових підстав надання кредитів в іноземній валюті, проведеної відповідно до запиту НБУ на підставі ЗУ «Про наукову і науково-технічну експертизу» від 09.11.2006 року, вбачається що банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави на законне право для надання резидентам України кредитів в іноземній валюті. Зі ст.215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами 1,3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що сторони на момент укладення договору досягли згоди з усіх істотних умов вказаного договору, та зі сторони позивача заперечень та зауважень щодо умов договору не було вказано, в результаті чого договір був ним підписаний. У зв»язку з чим, суд не бере до уваги ствердження позивача щодо визнання умов договору несправедливими. У зв»язку з чим, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] в задоволені позову у зв»язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed