Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення суми за кредитний договором. У позові вказав, що 03.04.2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір№ 32-14- 07/0045-КН про надання кредиту у сумі 30 000 грн., строком дії до 01.04.2009 року. У забезпечення виконання умов договору відповідачем [PERSON], між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 32-14-07/0045-КН/П від 03.04.2007 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед кредитором відповідати по зобов»язанням позичальника. Оскільки відповідач [PERSON] взяті на себе зобов»язання не виконував належним чином, має заборгованість за кредитним договором у сумі 3 747 грн. 73 коп., по відсоткам 128 грн. 42 коп., пеня за несвоєчасну сплату кредиту- 2 457 грн. 91 коп.,пеня за несвоєчасну сплату відсотків 158 грн. 69 коп. Вказану суму позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, також стягнути судові витрати. У судове засіданні представник позивача не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, про слухання справи сповіщалися належним чином, про що у матеріалах справи є докази. Відповідно до ст.. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За адресою місця реєстрації відповідачі повідомлялися про слухання справи судом, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів по наявних у справі документах, шляхом постановления заочного рішення. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, у зв'язку з наступним. 03.04.2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 32-14-07/0045-КН про надання кредиту у сумі 30 000 грн., строком дії до 01.04.2009 року. У забезпечення виконання умов договору відповідачем [PERSON], між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 32-14-07/0045-КН/П від 03.04.2007 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед кредитором відповідати по зобов»язанням позичальника. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов»язання не виконував належним чином, має заборгованість за кредитним договором у сумі 3 747 грн. 73 коп., по відсоткам 128 гри. 42 коп., пеня за несвоєчасну сплату кредиту- 2 457 грн. 91 коп.,пеня за несвоєчасну сплату відсотків 158 грн. 69 коп. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених законом, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, взяті на себе обов»язки [PERSON] виконував не у повному обсязі, у зв»язку з чим, має заборгованість за кредитним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно зі ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі від усіх боржників разом. Відповідно до ч.І ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «Мета банк» заборгованість за тілом кредиту у сумі 3747 грн. 73 коп., відсотки за користування кредитом 128 грн. 42 коп. Також необхідно стягнути з відповідачів судові витрати. Що стосується позовних вимог у частині сплати пені, суд вважає за необхідне відмовити у даній частині позову, виходячи з наступного. Згідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За своїм правовим змістом неустойка є мірою цивільно-правової відповідальності. Частина 3 ст. 550 ЦК України встановлює, що кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (ст. 617 ЦК України). Відповідно до ч.І ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Як вбачається, непереборна сила - це надзвичайна та невідворотна зовнішня подія, що позбавляє можливості за даних обставин запобігти негативним наслідкам її прояву. Непереборна сила є об'єктивним явищем, тобто подією, яка не залежить від волі, свідомості та бажання людини. При цьому така подія, як правило, має стосовно діяльності суб'єкта зовнішній характер втручання. Надзвичайним визначається явище, яке перевищує все ординарне, типове, звичайне. Невідворотність дії не переборної сили тісно пов»язана з її надзвичайним характером. Як правило, саме надзвичайний характер події не дає можливості особі запобігти та відвернути настання негативних наслідків. Непереборною силою є об'єктивна подія, запобігти її прояву не здатна не тільки конкретна особа з урахуванням її фізичних, економічних, технічних та інших можливостей, а й за даних умов і будь-яка інша особа, враховуючи стан науки та техніки. Категорія «непереборна сила» має відносний, оціночний характер. За таких обставин, враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що світова фінансова криза 2008 року є саме такою надзвичайною та невідворотною подією, яка законом визначається як непереборна сила. При цьому на її надзвичайність вказує світовий глобальний масштаб кризи, її великі, негативні, невідворотні наслідки, яки не залежать ні від волі людини, ні від волі окремих держав, та не могли бути ніким передбачені. Вказані обставини є загальновідомими і відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Крім цього, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до позовних вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Згідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням за визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 4.3,4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: partial