Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він, як інвалід ІІІ групи , захворювання якого пов»язане з Чорнобильською катастрофою, має право на державну пенсію, розмір якої не може бути нижчим ніж 6 мінімальних пенсій за віком, а також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем державна пенсія та пенсія за шкоду , заподіяну здоров»ю виплачується їй у значно нижчому розмірі. А тому позивач , посилаючись на статтю 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року, №10-рп від 22.05.2008 року просить суд визнати дії УПФУ в Кагарлицькому районі неправомірними, зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі провести перерахунок, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також щомісячно виплачувати йому починаючи з 22 травня 2008 року державну пенсію згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України « Про катастрофи», яка повинна становити 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка повинна становити 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, з встановленої Законом України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальної пенсії за віком, яка становить 470 грн.- з 01.01.2008 року, 481 грн.- з 01.04.2008 року, 482 грн.-з 01.07.2008 року, 498 грн. з 01.10.2008 року; з 1.11.2009 року-429,75 грн. зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі проводити перерахунок пенсій з урахуванням положень ч. 3 ст. 67 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок проводити з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України « Про Державний бюджет України» на відповідний період. Позивач в судове засідання не з»явилася , надіслав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність , позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з»явився та надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника та заперечення на позов, в якому позов не визнав. Обгрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог відповідач посилається на те, що Закони України « Про Державний бюджет України» на відповідні роки не містять жодних вказівок щодо застосування розмірів пенсій, на які посилається позивач. Розрахунок пенсій позивачу прводились та виплачуються відповідно до Постанови Кабінету Мінністрів України №1 від 03.01.2002 року, виходячи з розміру 19, 91 грн. Визнання Рішеннями Конституційного Суду України неконституційними положень норм Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які зупиняли дію норм Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідо Чорнобильської катастррофи» в частині виплат державної пенсії та пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірах відповідно до розміру мінімальної пенсії за віком не дає підстав для його виконання, оскільки до Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодпвчих актів України» не внесено змін і не збільшено фінансування на вищевказані виплати. Тому УПФУ в Кагарлицькому районі правомірно нараховує та виплачує вищевказані пенсії і діє в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України. Суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу . Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Позивач зареєстрований та постійно проживає в м. Кагарлик з 05.07.2001 року є інвалідом ІІІ групи , захворювання якого пов»язане з Чорнобильською катастрофою. Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Кагарлицькому районі, отримує пенсію, розмір якої станом на даний час становить 1502 , 95 грн. Відповідно до ст. 49 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,; встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, державна пенсія не може бути нижчою ніж 6 мінімальних пенсій за віком. Ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю призначається у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування ( далі- Закон № 1058-ІV ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначенорго законом, підвищується розмір пенсій за шкоду, заподіяну здоров»ю осорбам, віднесеним до категорії 1.2.3,4 . Перерахунок пенсій здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Згідно ст. 58 Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначено з 01.01.2008 року- 470 грн., з 01.04.2008 року- 481 грн., з 01.07.2008 року-482 грн., з 01.10.2008 року-489 грн. Відповідно до ст. 54 Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік» визначено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, що діяли у грудні 2008 року. Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає : з 1.11.2009 р. 573 грн., з 1 січня 2010 р. 695 грн. Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний Закон було доповнено ст. 71, згідно з якою дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів пр внесення змін до цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп визнано неконституційними п. 28 розділу ІІ « Про внесення змін до деяких законодавчихї актів України» Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рвк та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені зміни в Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цьому ж рішенні Конституційного суду України зхазначається, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів та при прийнятті закону України « Про державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов»язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими Законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції про розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами , які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», незнаних неконституційними. Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.( стаття 113 в редакції Закону № 2222-ІУ від 08.12.2004 ). Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд при вирішенні справи вважає за необхідне взяти до уваги пункт 9 оглядового листа ВАСУ від 14.08.2008 року № 1406\\100.13-08 згідно з яким виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( 796-12) , а не постанова Кабінету Міністрів України « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» ( 1-2001-п) , яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Також суд при прийнятті рішення керується судовою практикою Верховного Суду України ( Вісник Верховного Суду України №1 ( 101) січень 2009 ) згідно з якою з оглядуна загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами при визначенні розміру державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, що передбачені Законом України від 28 лютого 1991 р. № 796- ХІІ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно було керуватися статтями 50, 54 цього Закону , а не постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 р. №1 « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», що була чинною на час призначення позивачеві цих пенсій. Отже, з урахуванням всього наведеного суд приходить до обгрунтованого висновку, що позивач , як інвалід 3 групи, захворювання якого пов»язане з Чорнобильською катастрофою має законне право на державну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком , а також на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком , починаючи з 22.05.2008 року, тобто з часу вказаного в позовних вимогах. Суд також вважає, що для обрахунку пенсій слід застосовувати мінімальну пенсію за віком, яка визначена абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове Державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Даний прожитковий мінімум визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Також суд вважає, що відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( 796-12), яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до 1, 2,3,4 категорій та розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. На підставі ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито» позивач звільнений від сплати держмита ( судового збору) на користь держави.

Outcome: approved