Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Радіо Плюс» в якій просив підтвердити рішення суду про поновлення на посаді, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу матеріальної шкоди та моральної шкоди, а також зобов'язати сплати внески в управління пенсійного фонду Ленінського району. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2007 року його поновлено на посаді начальника лінійного відділу ТОВ «Радіо Плюс», проте на сьогоднішній день рішення суду не виконане до роботи його не допущено, в зв'язку з чим він увесь цей час ніде не працює, знаходиться на утриманні своєї дружини, яка є пенсіонеркою. Крім того, при виконанні судового рішення про поновлення його на роботі, відповідачем було пошкоджено його верхній одяг - куртка й светр. Посилаючись на викладене просив стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 27 215грн., стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1000грн., та моральної шкоди - 7000грн., а крім того, зобов'язати сплати внески в управління пенсійного фонду Ленінського району. Судом до участі у справі залучено в якості третьої особи - директора ТОВ «Радіо Плюс» Іванова Б.Б. У судовому засідання позивач позов уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 28.11.2007 року по 01.02.2010 року у розмірі 27 215грн., матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн. за пошкоджений одяг, моральну шкоду у розмірі 7000 грн. та зобов'язати відповідача сплатити внески в управляння пенсійного фонду Ленінського району за період з 25.04.2007 року по 01.02.2010 року. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На попередніх судових засіданнях позов не визнавав, при цьому пояснив, що рішення суду про поновлення позивача на робочому місці не можливо виконати, оскільки його посада скорочена, ніякий верхній одяг не пошкоджував. Третя особа - директор ТОВ «Радіо Плюс» - Іванов Б.Б. у судове засідання не з'явився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2007 року [PERSON] було поновлено на посаді начальника лінійного цеху ТОВ «Радіо Плюс», стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 7000 грн. із розрахунку 1000 грн. за місяць. Вказане рішення суду не виконане, позивач до роботи не приступив, що підтверджується постановою Ленінського районного суду від 07.12.2009 року про закриття кримінальної справи відносно посадової особи ТОВ «Радіо Плюс» про притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.І ст.175 КК України та ч. 2 ст. 382 КК України. З 28.11.2007 року позивач ніде не працює. Відповідно до ст. 235 ст. 236>КЗпП України вимоги позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 28.11.2007 року по 01.02.2010 року підлягають частковому задоволенню в розмірі 26 000 грн. (26 міс. х 1000 грн), виходячи з розміру середньої заробітної плати на момент звільнення, встановленого зазначеним вище рішенням суду. Вимоги позивача про зобов'язання відповідача про сплату внесків не підлягають задоволенню, оскільки стягнення заробітної плати передбачає відрахування усіх обов'язкових платежів до державних цільових фондів. Доказів на підтвердження іншої частини позовних вимог, а саме матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням відповідачем верхнього одягу при виконання рішення суду, позивачем суду не надано. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, крім іншого, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. За такого, суд вважає вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди такою, що підлягає задоволенню. Визначаючи розмір грошової компенсації цієї шкоди суд, відповідно до ч. З ст. 23 ЦК України, враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача та майновий стан сторін. З урахуванням викладеного, суд вважає 500 грн. розумною та справедливою компенсацією зазначеної вище моральної шкоди. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. З ст. 81 та ч. З ст. 88 ЦПК України, з відповідача у доход держави підлягають сплаті 120 грн. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 273, 50грн. в рахунок судового збору, від сплати яких при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial