Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

У липні 2009 року прокурор Ічнянського району в інтересах позивача звернувся з позовом про визнання неправомірними дій УПСЗН Ічнянської РДА щодо невиплати у 2005-2008 роках щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та про зобов'язання виплатити за цей період 16450 грн вказаної допомоги. Постановою суду позовні вимоги задоволені частково. Суд визнав бездіяльність відповідача щодо виплати у 2008 році позивачу грошової допомоги до 5 травня в заниженому розмірі неправомірною та стягнув недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня 2008 року в сумі 4940 грн, а в задоволенні решти позовних вимог відмовив. В апеляційній скарзі УПСЗН Ічнянської РДА просить скасувати постанову суду в частині задоволених вимог через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт вказує на те, що вказаний спір повинен розглядатись за правилами цивільного процесуального законодавства і УПСЗН не може бути відповідачем по справі, оскільки в управлінні відсутній рахунок на який надходять кошти з Державного бюджету на виплату допомоги до 5 травня. Крім того, УПСЗН Ічнянської РДА в апеляційній скарзі наголошує на тому, що виплати проводились згідно видатків, визначених Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України". Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом війни І групи і згідно до ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання щорічної грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком до 5 травня. Однак відповідач у вказаному розмірі допомогу не виплачував посилаючись на Закон України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України". Задовольняючи вимоги в частині визнання неправомірною невиплату допомоги до 5 травня 2008 року та визначаючи суму, яка належить до виплати позивачу, суд першої інстанції керувався положеннями Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту1' і рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, за яким визнані неконституційними обмеження, у тому числі зупиненням дії законів щодо соціально-економічних прав громадян. Проте, висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року не може застосовуватись до виплат, які регламентовані Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких^ законодавчих актів України", а положення вказаного Закону стосовно соціально-економічних виплат визнані неконституційними з 22.05.2008 року, в той час як щорічна грошова допомога повинна була виплатитись до 5 травня 2008 року. За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо проведення виплат щорічної грошової допомоги до 5 травня 2008 року відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" заслуговують на увагу. Зважаючи на наведене, апеляційний не знаходить підстав для визнання дій відповідача щодо невиплати допомоги до 5 травня 2008 року, постанова суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: partial