Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

В липні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «ВАЗ-21103»,2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку ст. 60 СК України, виключити з акта опису й арешту майна від 06 квітня 2009 року складеного державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] ? частину вказаного автомобіля та звільнити його з-під арешту, а також зупинити виконавче провадження по виконавчому листу № 1-175/06 виданого 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, яке належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що 06 квітня 2009 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-175/06, виданого 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, яке належить на праві власності [PERSON] було описано майно. В склад опису майна ввійшов автомобіль «ВАЗ-21103»,2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON]. 28 липня 1972 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу вони разом з відповідачем за сумісні кошти придбали автомобіль шляхом укладання договору про надання послуг № 003254 від 18 січня 2002 року через Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоклуб». Стороною договору значився відповідач. Згідно договору залога, який був посвідчений 06 квітня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в порядку забезпечення умов договору про надання послуг з оплати боргу, який виник за отриманий автомобіль у сумі 12448 грн. 80 коп. відповідач передав в залог Товариству з обмеженою відповідальністю «Автоклуб» вищезазначений автомобіль. Вартість автомобіля на час його придбання складала 39\~500 грн. З часу укладання даного договору до 18 березня 2009 року нею та відповідачем була сплачена Товариству з обмеженою відповідальністю «Автоклуб» вартість автомобіля 42\~926 грн. 39 коп. Сума яка залишилася невиплаченою складає 2775 грн. 54 коп. Тому вона вважає, що їй як дружині належить 1\\2 частина автомобіля «ВАЗ-21103»,2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а за вироком суду можлива тільки конфіскація майна, яке належить засудженому. Тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Під час провадження даної справи позивачка декілька разів уточняла свої позовні вимоги, так, 01 липня 2010 року позивачка у порядку ст. 31 ЦПК України уточнила свої позовні вимоги, якими просила залишити в акті опису майна від 06 квітня 2009 року складеного державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] ? частину автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зобовязати державну виконавчу службу Ленінського району м. Дніпропетровська сплатити їй грошову компенсацію ? частини вартості автомобіля, та зупинити виконання виконавчого провадження по виконавчому листу № 1-175/06 виданого 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, яке належить на праві власності [PERSON]. 07 жовтня 2010 року позивачкою також надано суду уточнену позовну заяву, якою вона просила визнати за нею ? частину автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; залишити ? частину автомобіля в акті опису майна, складеного 06 квітня 2009 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON]; зобовязати Ленінській відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виплатити на її користь після реалізації автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ? частину вартості автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 19\~750 грн.; зупинити виконання виконавчого провадження по виконавчому листу № 1-175/06 виданого 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, яке належить на праві власності [PERSON]. У судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги просила задовольнити, при цьому посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечує. У судовому засіданні представник Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Дніпропетровська [PERSON] заперечував проти задоволення позову та просив відмовити позивачці у задоволенні позову про зобовязання ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська сплати на користь позивачки грошову компенсацію за ? частину вартості автомобіля. Суду пояснив, що в позовній заяві позивачка посилається на норми законодавства, які на час розгляду справи втратили чинність, а згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України, який діє по теперішній час, автомобіль «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати його цільового призначення. Також, зазначив, що до теперішнього часу виконавчий лист по справі № 1-175/06 виданий 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, яке належить на праві власності [PERSON] не виконаний, а автомобіль «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] не переданий у власність держави. Тобто на його думку, позивачка, як співвласник автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], як неподільної річчі, має право на одержання від іншого співвласника, тобто від відповідача в грошовій або іншій формі матеріальної компенсації вартості ? його частки. Оскільки автомобіль «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] перебуває у заставі у заставодержателя ТОВ «Автоклуб», згідно умов застави від 06 квітня 2004 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Автоклуб», то позивачка має обовязки перед ТОВ «Автоклуб» за договором комісії № 003254/1 від 18 січня 2002 року. Вартість автомобіля не відповідає його дійсності, оскільки станом на 2004 рік його вартість складала 19\~750 грн., фактично позивачка намагається отримати за ? частину вартості автомобіля його первісну вартість без врахування наявних ушкоджень (ушкодження переднього бамперу справа, вмятина правої передньої двері, заднє ліве крило має вмятину, заднє праве крило має вмятину) що суттєво зменшує вартість вказаного автомобіля. Також, вимагаючи зобовязати ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська сплатити на її користь грошову компенсацію за ? частину вартості автомобіля, фактично позивачка намагається отримати ? частку вказаного автомобіля без зміни права власності, тобто укладанні відповідного правочину та без отримання в порядку передбаченому п. 2.3.5 договору застави від 06.04.2004 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Автоклуб», згоди заставодержателя ТОВ «Автоклуб». Що стосується залишення ? частини автомобіля в аті опису майна то зазначив, що до вказаного акту опису включено вказаний автомобіль в цілому, а жодна зі сторін справи на теперішній час не оспорює знаходження автомобіля у зазначеному акті опису майна. Проти стягнення ? частини вартості автомобіля з Ленінської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не заперечує. Представник Ленінської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні 02 червня 2010 року суду пояснив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки порядок визнання права власності на ? частину автомобіля законодавством не визначений. Також пояснив, що арешт на автомобіль був накладений на виконання виконавчого листа, а постанова про арешт майна не оскаржувалась. Представник відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоклуб» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, але надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за [PERSON] виникла заборгованість по договору про надання послуг № 3254 та «Комісії» № 3254/1 і станом на 30 квітня 2010 року вона складає 2861 грн. 67 коп. Проте позивачка залучивши їх до участі у справі жодних позовних вимог не висуває, тому просить розглянути справу без його участі. Вислухавши позивачку, відповідача, представника Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Дніпропетровська [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до змісту ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. \~ У судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2002 року був укладений договір про надання послуг № 003254 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоклуб». Предметом даного договору є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, через систему «Автоклуб». Для досягнення цілей учасник системи зобовязується укласти договір комісії № 3254/1 від 18 січня 2002 року, яким доручає компанії провести пошук продавця автомобіля необхідного учаснику системи для придбання, класти договір купівлі-продажу автомобіля з продавцем та передати учаснику системи автомобіль. На виконання умов договору 18 січня 2002 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоклуб» було укладено договір комісії № 003254/1. Згідно якого комісіонер зобовязується за дорученням комітента за винагороду провести пошук продавця автомобіля, який необхідно комітенту для придбання, укласти договір купівлі-продажу нового автомобіля с продавцем та передати його комітенту. Згідно ст. 4 вказаного договору право власності на автомобіль належить комітенту, тобто [PERSON] 05 квітня 2004 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоклуб» передало [PERSON] автомобіль «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 39\~500 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000141, та актом здачі - прийомки робіт від 05 квітня 2004 року (а.с. 14). Відповідно до п.1.1 договору застави укладеного 06 квітня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоклуб» та [PERSON] Заставодавець передає в заставу Заставодержателю в рахунок суми виниклого боргу за отриманий автомобіль в сумі 12\~448 грн. 80 коп. належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого МРЕВ 1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, 06 квітня 2004 року автомобіль марки ВАЗ 21103, 2004 року випуску, шасі № ХТА21103040700605, зареєстрований МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 06 квітня 2004 року, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 79). Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2006 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та засуджено з застосуванням ст. 69 КК України до пяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, та позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на три роки (а.с. 65-68). Згідно ст. 559 КК України покарання \~в \~вигляді \~конфіскації \~майна полягає \~в примусовому безоплатному \~вилученні \~у \~власність \~держави \~всього або \~частини \~майна, \~яке \~є \~власністю \~засудженого. \~Якщо \~конфіскується частина \~майна, \~суд \~повинен \~зазначити, \~яка \~саме частина майна конфісковується, \~або \~перелічити \~предметі , \~що \~конфісковуються. 14 квітня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 1-175/06 було видано виконавчий лист, згідно якого підлягає конфіскація майна, яка особисто належить [PERSON](а.с.86). 10 серпня 2006 року постановою державного виконавця Лежник В.О. державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Дніпропетровська було відкрито виконавче провадження (а.с.84). 20 жовтня 2006 року державним виконавцем Лижником В.О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на автомобіль, що належить [PERSON], а саме: «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 92). Згідно акту опису й арешту майна, серії АА № 166865 від 06 квітня 2009 року державним виконавцем Стирником Є.В. Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було описана і накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], колір «біла перлина». Також зазначено, що автомобіль має наступні ушкодження, а саме: ушкодження переднього бамперу справа; вмятина правої задньої двері; заднє ліве крило має вмятину; заднє праве крило має вмятину. В даному акті зазначено, що автомобіль «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] прийняв на відповідне зберігання [PERSON], який проживає в [INFO], б. 71 кв. 343, автомобіль зберігається за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, 54 (а.с. 104-105). 07 квітня 2009 року на вимогу старшого державного виконавця ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] [PERSON] передав до Ленінського ВДВС ДМУЮ технічний паспорт серії ЯАА № 799789 від 06 квітня 2004 року на автомобіль «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 106). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28 липня 1972 року уклали шлюб. Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА № 799789 від 06 квітня 2004 року належить автомобіль «ВАЗ 21103», 2004 року випуску, колір «біла перлина», реєстраційний номер № [NUMBER]. Даний автомобіль було придбано за спільні кошти під час шлюбу, тому він є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] З пояснень відповідача слідує, що він не заперечує проти задоволення вимог позивачки в частині визнання за нею право власності на ? частину автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Що стосується позовних вимог зупинити виконання виконавчого провадження по виконавчому листу № 1-175/06 виданого 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, яке належить на праві власності [PERSON], то в цій частині позову слід відмовити, оскільки постановою старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] від 10 вересня 2009 року було зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 1-175/06 виданого 20 липня 2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію всього майна особисто належного [PERSON] на час розгляду цивільного позову про звільнення майна з-під арешту( а.с. 112). Таким чином, опис та арешт належного позивачу майна неправомірний, тому що позивач ні в якому разі не може бути відповідальним за зобовязаннями відповідача [PERSON]. Накладення арешту на належне позивачу майно порушує особисті права позивача, як власника та громадянина України, оскільки перешкоджає йому вільно розпоряджатися належним йому майном та у випадку звернення стягнення на дане майно позбавить його права власності на належне йому майно, що є неприпустимим відповідно до ст. 41 Конституції України, відповідно до змісту якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, тобто особа вільно володіє, користується та розпоряджається належним на праві приватної власності майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд вважає, що можливим визнати за позивачкою право власності на ? частину автомобіль «ВАЗ 21103», 2004 року випуску, колір «біла перлина», реєстраційний номер № [NUMBER]. залишити ? частину автомобіля в акті опису майна, складеного 06 квітня 2009 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON]; зобовязати Ленінській відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виплатити на її користь після реалізації автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ? частину вартості автомобіля «ВАЗ-21103», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . На підставі викладеного,

Outcome: partial