Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

КП «Краса і мода» 26 березня 2010 року звернулося в Київським районний суд міста Полтави з позовом до відповідачів про визнання нікчемності договорів та витребування майна. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що 26 листопада 1996 року КП «Краса і мода» були видані реєстраційні посвідчення про право колективної власності на частину будинку по вул. Жовтневій, 79, Жовтневій, 27 та Фрунзе, 86 в м. Полтаві. Відповідач фізична особа-підприємцем [PERSON] на підставі рішення третейського суду від 08 січня 2008 року без відому позивача зареєструвала за собою право власності на вказані приміщення. Також позивач вказував, що рішенням господарського суду Полтавської області від 22 жовтня 2009 року визнано за позивачем право власності на приміщення вул. Жовтневій, 79, Жовтневій, 27 та Фрунзе, 86 в м. Полтаві, але відповідач фізична особа підприємець [PERSON] 05 лютого 2010 року уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу вказаних приміщень, які позивач вважає нікчемними. Крім того, 11 лютого 2010 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було також укладено договори купівлі-продажу, згідно яких приміщення в місті Полтаві по вул. Жовтневій, 79, Жовтневій, 27 та Фрунзе, 86 були відчужені [PERSON] Позивач просив суд встановити нікчемність договорів купівлі-продажу від 05 лютого 2010 року приміщень в м. Полтаві по вул. Фрунзе, 86а, Жовтнева, 27 та Жовтнева, 79 в м. Полтаві, а також витребувати у [PERSON] вказані приміщення та повернути їх у власність КП «Краса і мода». 19 липня 2010 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру та уточнення позовних вимог, в якій КП «Краса і мода» просило суд встановити нікчемність договору купівлі-продажу від 05 лютого 2010 року укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] стосовно обєкта нерухомості в м. Полтаві, вул. Жовтнева, 79 та витребувати у [PERSON] вказане приміщення та повернути КП «Краса і мода». Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2010 року за заявою позивача позовні вимоги КП «Краса і мода» в частині вимог про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу від 05 лютого 2010 року зареєстрованих за реєстровими № № 195, 191, укладених між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] стосовно обєктів нерухомого майна в м. Полтаві, вул. Фрунзе, 86а, та вул. Жовтнева, 27 та витребування зазначених приміщень у [PERSON] та повернення їх у власність КП «Краса і мода» залишені без розгляду. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовні заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявилися. Судові повістки на судове засідання 14 жовтня 2010 року сторонам, третім особам та представникам сторін судом надсилалися відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України поштою рекомендованим листом та були отримані особисто відповідачем [PERSON] (а.с. 206), представником відповідача [PERSON] (а.с. 207), третьою особою приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 208). Щодо інших осіб, які приймають участь в розгляді справи судові повістки, повернуті до суду без вручення у звязку з відсутністю адресата (а.с. 204, 205, 209-214). За таких обставин, враховуючи, що судові повістки судом надсилалися відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України за адресами, зазначеними сторонами та за місцем їх реєстрації, повернуті до суду без вручення відповідно до положень Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, у звязку з відсутністю осіб, суд вважає їх такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не зявилися. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 1995 року між представництвом Фонду Державного майна України в м. Полтаві та організацією орендарів орендного підприємства побутових послуг «Роксолана», правонаступником якого є позивач [PERSON] підприємства «Краса і мода» було укладено договір купівлі-продажу державного комунального майна Орендного підприємства побутових послуг «Роксолана», згідно якого підприємство «Роксолана» придбала у власність державне майно цілісного майнового комплексу, в тому числі приміщення по вул. Жовтнева, 79 в м. Полтаві (перукарня № 28). [PERSON] підприємство «Краса і мода» в листопаді 1996 року отримало реєстраційне посвідчення, згідно якого є власником частини будинку по вулиці Жовтнева, 79 в м. Полтаві. Також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 05 лютого 2010 року за реєстровим номером 193, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], фізична особа підприємець [PERSON] передала у власність [PERSON] нежитлові приміщення загальною площею 180,4 кв.м., розташованих в будинку літери А-5 за адресою м. Полтава, вул. Жовтнева, 79. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ст.216 ЦК України). Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Як встановлено судом, рішенням господарського суду Полтавської області від 22 жовтня 2009 року по справі № 20/195, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 вересня 2010 року, визнано за [PERSON] підприємством «Краса і мода» право власності на обєкт нерухомого майна окреме нежитлове приміщення літер А-5 за адресою м. Полтава, вул. Жовтнева, 79 загальною площею 180,4 кв.м. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як встановлено судом, при укладенні договору купівлі-продажу від 05 лютого 2010 року відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] відчуження спірного нежитлового приміщення по вул. Жовтнева, 79 в м. Полтаві було здійснено на підставі рішення третейського суду Шеховцова від 08 січня 2008 року, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2008 року. В той же час встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2008 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 січня 2008 року скасовано. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20 травня 2008 року по справі № 16/384 встановлено нікчемність договору купівлі-продажу від 06 грудня 2005 року, згідно якого КП «Краса і мода» в особі директора [PERSON] передала, а ПП «Універсальна компанія «Фенікс» прийняла у власність нерухоме майно, в тому числі приміщення по вул. Жовтнева. 79 в м. Полтаві. Оскільки договір купівлі-продажу 05 лютого 2010 року укладено фізичною особою-підприємцем [PERSON] в той час, коли ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2008 року було скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2008 року про видачу виконавчого документа, тобто, документа, який став підставою для державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення по вул. Жовтнева, 79 в м. Полтаві, суд приходить до висновку, що такий договір є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України. Пленум Верхового Суду України в постанові № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» розяснив, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 11 лютого 2010 року передала у власність, а відповідач [PERSON] прийняв у власність нежитлові приміщення загальною площею 180,4 кв.м. в буд. літ. А-5 в місті Полтаві, вул. Жовтнева, 79. Оскільки договір купівлі-продажу від 05 лютого 2010 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, це свідчить про те, що будь-яких законних підстав для підтвердження права власності у відповідача [PERSON] немає. Згідно ст.399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. За таких обставин вимоги власника майна КП «Краса і мода» про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] нежитлових приміщень загальною площею 180,4 кв.м., що розташовані в будинку літери А-5 за адресою м. Полтава, вулиця Жовтнева, 79 (реєстраційний номер 21651158) та повернення їх Колективному підприємству «Краса і мода» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] в поданих до суду запереченнях на те, що нежитлові приміщення знаходяться у володінні та користуванні КП «Краса і мода» без відповідної правової підстави не заслуговують на увагу, оскільки право власності позивача на спірні приміщення підтверджені судовим рішенням, яке вступило в законну силу. Твердження про те, що належним правовстановлюючим документом щодо права власності ФОП [PERSON] на спірне приміщення в м. Полтаві по вул. Жовтнева, 79 є рішення третейського суду від 08 січня 2008 року не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до норм ст. 55 Закону України «Про третейські суди», в редакції станом на час спірних правовідносин, виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує чинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача КП «Краса і мода» підлягають стягненню понесені позивачем при звернення до суду судові витрати в сумі 120 грн. Також з відповідачів підлягає стягненню державне мито за розгляд справи в суді в сумі 1700 грн. в рівних частках з кожного.

Outcome: approved