Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Аероклубу «Одеса» про визнання заяви про звільнення від відповідальності нікчемною, застосування наслідків її недійсності, відшкодування збитків та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я, вказуючи, що 10 липня 2009 року позивачем було подано заяву про вступ в якості парашутиста до аероклубу «Одеса» . 11 липня 2009 року позивачем було пройдено ЛЛК (медичний огляд), після якого, він був допущений до стрибку з парашутом. В цей же день позивач стрибав з парашутом. Під час виконання стрибку, в нього не розкрився парашут, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, а саме попереково-спинномозкову травму та перелом першого поперекового хребця. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник Аероклубу «Одеса» в судовому засіданні з позовом не згоден, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Ретельно дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2009 року позивачем було подано заяву про вступ, в якості парашутиста до аероклубу „Одеса". Згідно умов вступу до аероклубу „Одеса", позивач зобовязувався виконувати всі вимоги, вказівки інструкторського складу та адміністрації аероклубу «Одеса», правила проведення підготовки та виконання стрибків з парашутом, норми поведінки в приміщеннях аероклубу та на аеродромі. Крім того, позивач зобов'язувався дотримуватись положень документів, які регламентують парашутну діяльність в Україні. 11 липня 2009 року позивачем було пройдено ЛЛК (медичний огляд), після якого він був допущений до стрибку з парашутом. Крім того, в цей же день, він здав залік за теоретичною та наземною підготовкою, що підтверджується Рапортом інструктора-парашутиста від 11.07.2009 р. та Наказом про допуск до виконання парашутних стрибків № 09-0711-В від 11.07.2009 року. 10.07.2009 року [PERSON] підписав заяву про звільнення від відповідальності, відповідно до якої він підтверджує наступне: - розуміє і визнає, що парашутна діяльність є особливо небезпечним видом діяльності, яка може призвести до ушкоджень здоров'я та смерті; - розуміє і визнає, що під час парашутної діяльності, із-за його неуважності, необережності чи внаслідок непереборної сили, можуть виникнути різноманітні небезпечні ситуації, надзвичайні обставини чи інші несприятливі умови, внаслідок яких, він може отримати ушкодження чи нанести шкоди третім особам; - ясно і добровільно приймає усі ризики можливих особистих тілесних ушкоджень чи навіть смерті, під час своєї участі в парашутній діяльності; - звільнив аероклуб „Одеса" та його персонал від будь-якої відповідальності чи можливих претензій та вимог (в тому числі від своїх родичів), які можуть виникнути в результаті його парашутної діяльності; - зобовязався не порушувати ніяких кримінальних чи цивільних справ, надавати інші заяви до аероклубу «Одеса» за можливі ушкодження та інші наслідки, отримані мною в результаті парашутної діяльності. - надав згоду, на передачу у власність аероклубу „Одеса" усієї фото та відео зйомки з моєю участю під час стрибку. - уважно вивчив дану заяву про звільнення від відповідальності, повністю зрозумів його зміст і підписав його з власної волі. У своїй позовній заяві позивач пояснює, що 11.07.2009 року він, разом із своєю сестрою [PERSON] стрибали з парашутом, першим стрибав позивач, після стрибку та примусового відкриття парашута, він, згідно інструкцій, подивився чи розкрився парашут та зрозумів, що парашут розкритий наполовину і заплутані стропи, внаслідок чого в нього почалась паніка, він побачив, що всі хто стрибали до нього ще вгорі, а він стрімко летів вниз, почувши крики інструктора знизу: «Перший відкривай запасний» (перший був позивач), він висмикнув кільце запасного парашута, але запасний парашут теж не розкрився, тому що був злиплий, позивач почав розтрушувати його руками, розуміючи, що земля дуже близько, парашут розкрився і він відчув удар об землю та нестерпну біль, позивач лежав не рухаючись, приїхав автомобіль з двома інструкторами та медпрацівником клубу, яка оглянувши його сказала, що в нього легкий удар куприка і він може піднятися та йти, його посадили до машини та відвезли з поля, де він приземлився, на основну базу, він відчував дуже сильні болі у спині, але йому сказали, що можна їхати та трохи полежати. Після цього його сестра практично на плечах допомогла йому дійти до своєї машини й довезла його до міської клінічної лікарні №1, де він був госпіталізований з діагнозом перелом хребця. Згідно виписки з історії хвороби № [NUMBER] ГКБ № 1 [PERSON] поступив до лікарні 11.07.2009 року, виписався - 30.07.2009 року; діагноз: струс поясничного відділу спинного мозку, перелам VN1, виражений больовий синдром, ушиб поясничної області; рекомендовано: 1 постільний режим 3 місяці, 2 носіння корсету У своїй позовній заяві позивач вказує, що ушкодження його здоров'я, відбулося внаслідок вини аероклубу «Одеса», оскільки він, при стрибку, неухильно виконував всі вимоги та вказівки інструкторського складу, та адміністрації аероклубу „Одеса", дотримувався правил проведення підготовки та виконання стрибків з парашутом. Причиною не розкриття основного парашуту та невчасне відкриття запасного парашуту стала необережність, та халатність відповідальних осіб за укладання парашуту, аероклубу „Одеса". Вина аероклубу „Одеса" підтверджується тим, що працівники клубу допустили до складання парашуту особу, яка не працює в клубі і не несе ніякої відповідальності за свої дії, а саме - [PERSON]. Крім того, у судовому засіданні було встановлено факт того, що парашут відкрився неповністю, а другий (запасний) парашут відкрився, але не вистачило висоти для того, щоб він розкрився повністю. Стрибки з парашутом є господарською діяльністю аероклубу „Одеса". Щоб зменшити собівартість стрибка, підготовка починаючого парашутиста зведена до мінімуму. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердив, що він сам складав парашут [PERSON] Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], підтвердила, що [PERSON] сам складав парашут [PERSON] Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що вина аероклубу „Одеса" у завданому позивачу пошкоджені здоровя є доведеною. Представники позивача у судовому засіданні поточнили свої позовні вимоги та просять суд визнати протиправними п.п. 2, 4. 5 заяви від 11.07.2009 року про звільнення від відповідальності, підписаною [PERSON]. Суд вважає необхідним задовольнити дану позовну вимогу, оскільки дані пункти заяви за своїм змістом скасовують та обмежують визначені в Конституції України та інших нормативно-правових актах, гарантовані права людини. Зокрема,обмежується: право на захист свого життя та здоров'я (ч. З ст. 27 Конституції України); право на звернення до суду за захистом та відновленням порушених прав (ст. 55 Конституції України, ст..ст. 5, 16 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України); право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя (ст.ст. 22, 23, 1166-1168 Цивільного кодексу України). Згідно ч.2 ст. 1195 Цивільного кодексу України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 55 Закону України „Про державний бюджет на 2009 рік" установлено, що з 1 липня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати становить 630 гривень на місяць. Таким чином, вимога позивача про стягнення з Аероклубу «Одеса» на свою користь витрат, повязаних з втратою загальної працездатності у розмірі 1890 грн. обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Внаслідок завданого позивачу ушкодження здоров'я, він вимушений приймати лікарські засоби, препарати, проходити медичні процедури, лікування, проходити медичне обслідування. Станом, на 1 серпня 2009 року, мною придбано лікарських засобів, препаратів, а також пройдено медичних процедур та обслідувань на загальну суму: 1265, 94 грн. Дана обставина підтверджується документально матеріалами справи, а саме: копіями чеків про придбання ліків. Виходячи з наведеного суд вважає необхідним задовольнити вимогу позивача про стягнення з Аероклубу «Одеса» на свою користь суму придбаних лікарських засобів у розмірі 1265,94 грн. Вимогу позивача про стягнення з відповідача суми придбаних харчових продуктів у розмірі 364,56 грн. суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вимога позивача про стягнення з відповідача суми витрат на надання послуг зі стороннього догляду у розмірі 24 000 грн., не підлягає задоволенню, оскільки з Договору про надання послуг догляду від 31.07.2009 року не слідує, що дана сума била виплачена Виконавцю - [PERSON], Договором закріплено лише обовязок виплатити дану суму. Крім того [PERSON] викликалась до судового засідання для дачі пояснень, однак жодного разу до судового засідання не з'явилась, тому дана позовна вимога є необґрунтованою та недоведеною. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди є обґрунтованою, однак сума відшкодування розміром 200 000 грн. є перебільшеною і такою, що не відповідає обставинам справи, тому, враховуючи характер вчиненого відповідачами порушення, глибину фізичних і душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає необхідним задовольнити частково вимогу позивача про стягнення на свою користь моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., стягнувши з відповідача на користь позивача 10 000 грн. Згідно п. 9 постанови пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 2005 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан особи, може звільнити сторону від оплати судових витрат.

Outcome: approved