overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач її ображає, зловживає спиртними напоями, не ночує вдома. Шлюбні стосунки припинені. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12.01.1985. Сторони припинили шлюбні відносини. Дітей від шлюбу сторони не мають. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Примирення між сторонами неможливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки 10876,00 грн. боргу за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2008 між сторонами А.П. було укладено кредитний договір № 645-Д, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 3500 грн. строком на 12 місяців з 17.10.2008 по 17.10.2009 під 4,2 % за кожен місяць користування кредитом. Згідно п.3.2. Договору у разі прострочення виконання договору позичальник сплачує додатково відсотки в розмірі 1 % за кожний прострочений день. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.530 ЦК України вказується, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Зобовязання за договором відповідачкою не виконані. Сума заборгованості становить 10876,00 грн, що відповідачкою визнається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття донькою. Послалась на те, що відповідач [PERSON] є батьком дитини і допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка є її донькою та донькою [PERSON] (а.с.2). [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають з 02 грудня 2009 року (а.с. 4). [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні ( а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт , що він постійно проживав на території України в місті Харкові до 26 грудня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 26.07.1979 року в м.Тбілісі Грузинської РСР. В січні 1989 року він прибув на територію України до своїх батьків в місто Харків, де проживав за адресою : [INFO] до 26 грудня 1991 року. Потім він повернувся до Республіки Грузія, а в 2006 році знову приїхав на Україну в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Заявник має на Україні постійну реєстрацію, про що свідчить відмітка в паспорті. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи , вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 16 липня 1990 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України»,має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено,що [PERSON] дійсно проживав зі своїми батьками в м.Харкові до 26 грудня 1991 року. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м.Харкові. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України в період з січня 1989 року по 26 грудня 1991 року.. Таким чином, суд вважає,що факт постійного проживання [PERSON] на території України з січня 1989 року по 26 грудня 1991 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

що [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання доньки Анни, [INFO] і посилається на те, що відповідач, як батько, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у звязку з чим вона одноосібно неспроможна належним чином її утримувати. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачкою розмірі, однак не згоден з тим, що він не надає допомоги на дитину. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень сторін вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Анну, [INFO]. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на дочку у встановленому законом порядку. Вказаного відповідач не заперечував, згоден сплачувати аліменти. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких вимог закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідач зобовязаний виконувати встановлений законом батьківський обовязок, а тому він повинен сплачувати аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку до виповнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2006 року і маючи неповнолітню доньку, припинили подружні стосунки півроку тому, оскільки у них немає спільних інтересів, різні характери та погляди на життя. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище [PERSON], обране нею при реєстрації такого. Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно заяви позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав заяву, з якої слідує, що останній позов визнає та просить справу розглянути без його участі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили подружні стосунки близько півроку тому, оскільки у них немає спільних інтересів, різні характери та погляди на життя. Не побажали вони примиритись і під час наданого їм судом строку для примирення. Вказані обставини визнав і відповідач, зазначивши про таке в заяві від 10.09.2010 року. Такі, встановлені судом фактичні обставини мають суттєве значення, є перепоною для продовження подружніх стосунків сторін і подальше їх подружнє життя лише суперечитиме їх інтересам. Тому, суд вважає, що сімя їх розпалась остаточно, відновити її вже неможливо, і шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з 17 січня 1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому в Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя. З відповідачем мають спільних дітей доньку Катерину, [INFO], яка є повнолітньою, та доньку Кароліну, [INFO], яка є неповнолітньою та проживає з нею. Сімейні стосунки припинені в липні 2002 року у звязку із відсутністю взаєморозуміння та постійних сварок. Відповідач виїхав за кордон та з того часу стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про поділ майна та щодо місця проживання дітей не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка надіслала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 січня 1991 року, який зареєстрований Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя, актовий запис № 112 /а.с.4/. Мають спільну доньку Кароліну, [INFO], яка на час розгляду справи є неповнолітньою /а.с.6/ та мекає разом із матірю /а.с. 10/ . Сімейні стосунки припинені в липні 2002 року. Між сторонами склалися стосунки, що виключають спільне проживання. Позивач на збереження шлюбу не згоден, просить його розірвати, строк на примирення не давати. У звязку з цим суд вважає, що сімю зберегти неможливо, шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідем, посилаючись на те, що в них з відповідачем різні характери та погляди на життя, зовсім не розуміють один одного та не проживають повноцінним подружнім життям. З часу одруження виникали конфлікти з відповідачем через постійні безпідставні ревнощі з його сторони. Протягом спільного життя відповідач по справі вчиняв сварки, скандали, ображав нецензурними словами, не поважав як дружину, постійно принижував. З 27 травня 2010 року разом як подружжя не проживають. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони, згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час неповнолітня і проживає з позивачкою. З часу одруження відповідач вчиняв сварки, скандали, ображав позивачку нецензурними словами, не поважав як дружину. З травня 2010 року спільно, як подружжя, не проживають. Наданий судом термін сторонам для примирення, бажаних результатів не дав. Примирення між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, що має істотне для неї значення, а тому шлюб слід розірвати. На думку суду місцем проживання неповнолітньої дочки слід визначити місце проживання її матері, кошти за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на позивачку. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

16.08.2010 року позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись у своїх вимогах на те, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ №120138, виданого головою Ліснополянської сільської ради 13.10.2004 року [PERSON] являється власником майна в пайовому фонді КСП «Дружба» на суму 377 грн.. Згідно ухвали Марківського районного суду Луганської області від 18.12.2009 року [PERSON] являється власником майна у пайовому фонді КСП «Дружба» на суму 7219 грн, що згідно майнового сертифікату серії ЛУ №120136 належав [PERSON], померлому 30.04.2009 року. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ №120137, виданого головою Ліснополянської сільської ради 13.10.2004 року [PERSON] являється власником майна в пайовому фонді КСП «Дружба» на суму 3845 грн.. Таким чином вони являються власниками майна в пайовому фонді КСП «Дружба» на загальну суму 11441 грн, яке в натурі їм не виділялось, а в 2000 році було передано в оренду ТОВ «Вега» , яке в 2002 році реорганізовано в ТОВ «Росінка». Вказане майно передано в оренду строком на 7-років. В 2007 році строк дії договору оренди майна закінчився. На даний час їх майно знаходиться у володінні відповідача, який незаконно користується ним. У відповідності з ч.І ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.І ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до вимог Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» №62 від 29.01.2001 року і Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення « №774 від 27.08.2002 року та Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства Аграрної політики №62 від 14.03.2001 року кожен із співвласників майна має право обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників та отримати майно у натурі у спільну часткову власність. Позивачі просять визнати за ними право власності на : - автобус ГАЗ, державний номер 04-93 ВГН; - кормороздатчик КТУ-10; - стогометач ПФ-05, всього на загальну суму 11441 грн. і витребувати це майно у відповідача. Представник ТОВ «Росінка» Марківського району [PERSON]JI. позов визнав повністю, надавши заяву. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

18.08.2010 року позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись у своїх вимогах на те, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ №120145, виданого головою Ліснополянської сільської ради 21.07.2004 року [PERSON] являється власником майна в пайовому фонді КСП «Дружба» на суму 697 грн.. Ягідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ №120144, виданого головою Ліснополянської сільської ради 21.07.2004 року [PERSON] являється власником майна в пайовому фонді КСП «Дружба» на суму 6024 грн.. Таким чином вони являються власниками майна в пайовому фонді КСП «Дружба» на загальну суму 6721 грн, яке в натурі їм не виділялось, а в 2000 році було передано в оренду ТОВ «Вега» , яке в 2002 році реорганізовано в ТОВ «Росінка». Вказане майно передано в оренду строком на 7 років. В 2007 році строк дії договору оренди майна закінчився. На даний час їх майно знаходиться у володінні відповідача, який незаконно користується ним. У відповідності з ч. 1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.І ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до вимог Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» №62 від 29.01.2001 року і Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення « №774 від 27.08.2002 року та Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства Аграрної політики №62 від 14.03.2001 року кожен із співвласників майна має право обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників та отримати майно у натурі у спільну часткову власність. Позивачі просять визнати за ними право власності на трактор ДТ-75 «Казахстанець» ; 2 ПТС-4 ; плуг ПЛН 5-35 і витребувати це майно у відповідача. Представник ТОВ «Росінка» Марківського району [PERSON] позов визнав повністю , надавши заяву. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

03.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 3097 грн 56 коп., а також 30 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідач позов не визнав. Стверджує, що позивач надає послуги неналежної якості, а їхня вартість є завищеною. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач проживає в [INFO] і є споживачем послуг теплопостачання, які надає позивач. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", статті 19 Закону України "Про теплопостачання" він зобов'язаний своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Проте, відповідач за послуги теплопостачання не розраховується, внаслідок чого в період з 01.10.2007 року по 28.02.2010 року включно виникла заборгованість в розмірі 3097 грн 56 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, що є підставою її стягнення. Одночасно суд не приймає до уваги заперечення відповідача, у зв'язку з ненаданням жодного належного доказу на підтвердження надання позивачем послуг неналежної якості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

17 березня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 118. У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що спільне життя у нього з [PERSON] не склалося через різні характери та погляди на життя. Вони перестали розуміти один одного, у звязку з чим у них виникають сварки та суперечки. Майже рік вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, кожен із них живе своїм особистим життям. Він втратив до дружини почуття любові, довіри та поваги, вони стали сторонніми людьми один для одного. Їхній шлюб носить формальний характер, подальше його збереження є неможливим. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні відносини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON].І. розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона розірвала шлюб з відповідачем 20 серпня 2008 року, актовий запис №44 свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФП № 034476. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Інших дітей у відповідача немає. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, в судовому засіданні встановлено, що позивачка розірвала шлюб з відповідачем 20 серпня 2008 року, актовий запис №44 свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФП № 034476. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Інших дітей у відповідача немає.

Outcome: approved