Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

В серпні 2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив поділити спільне майно подружжя по ? частці домоволодіння № 48 по вул. Давидова в м. Дніпропетровську кожному, по ? частці приміщення магазину № 3 в будинку № 30 по вул. Тітова в м. Дніпропетровську, загальною площею 40,5 кв.м. кожному, розподіл повести шляхом компенсації [PERSON] вартості вказаних часток, яка повинна буди стягнута з відповідача [PERSON], а також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 1985 року по 15.10.2001 рік. У період подружнього життя ними був придбаний будинок № 48 по вул. Давидова в м. Дніпропетровську та квартира [ADDRESS]. На підставі Рішення Виконавчого комітету № 2694 від 16.12.1999 року квартира була виведена з житлового фонду для використання її в підприємницькій діяльності і на імя [PERSON] було видано свідоцтвом про право власності від 20.01.2000 року. Після розлучення він реалізував своє право власності дозволивши користуватися своєю часткою в спільній власності своїм неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON], але відповідачка в 2007 році позбавила можливості сина користуватися житловою площею в будинку № 48 по вул. Давидова в м. Дніпропетровську. Таким чином, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В листопаді 2007 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], 3-я особа гаражно-будівельний кооператив «Красногвардієць» про розподіл спільної сумісної власності, де [PERSON] просила суд збільшити її частку в обєктах спільної сумісної власності подружжя, виділити в натурі [PERSON] квартиру [ADDRESS], гаражний бокс № 180 у ГБК „Красногвардієць, автомобіль „Хонда CRV, державний номер [NUMBER], стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію 2/3 частин вартості квартири [ADDRESS], 2/3 частин вартості гаражного боксу № 180 у гаражно-будівельному кооперативі „Красногвардієць, 2/3 частин вартості автомобіля „Хонда CRV, державний номер [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що під час шлюбу вони з чоловіком збудували гаражний бокс у гаражно-будівельному кооперативі „Красногвардієць. Ними в травні 1998 року був придбаний автомобіль „Хонда CRV, державний номер [NUMBER] і зареєстрований на імя [PERSON] 04.10.2007 року вказаний автомобіль був знятий з обліку по дорученню ВСА № 217525 від 07.02.2005 року [PERSON] Таким чином на теперішній час відповідач являється власником вказаного транспортного засобу, видав доручення на зняття з обліку після розірвання шлюбу, передав автомобіль в користування без її згоди. Їх дочка [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства і знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ендокринолога, їй протипоказані усі види праці. У звязку з цим можливо збільшити її частку під час розподілу спільного сумісного майна подружжя до 2/3 частин. Ухвалою суду від 30.08.2010 року позовні вимоги по зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], третя особа гаражно-будівельний кооператив „Красногвардієць про розподіл спільної сумісної власності в частині розділу гаражного боксу № 180 у ГБК „Красногвардієць були залишені без розгляду. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом уточнила позовні вимоги та просила суд поділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON], виділивши [PERSON] приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,5 кв.м. в будинку № 30 по вул. Тітова в м. Дніпропетровську, вартістю 682\~404 грн., квартиру [ADDRESS], вартістю 306\~990 грн., грошову компенсацію ? вартості автомобіля „Хонда CRV, державний номер [NUMBER] в розмірі 40\~514 грн., [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,5 кв.м. в будинку № 30 по вул. Тітова в м. Дніпропетровську в розмірі 341\~202 грн., яку стягнути з [PERSON], грошову компенсацію вартості ? частини квартири [ADDRESS] в розмірі 153\~495 грн., яку стягнути з [PERSON], автомобіль „Хонда CRV, державний номер [NUMBER], вартістю 81\~027 грн., також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказала на те, що [PERSON] зловживає становищем доньки [PERSON], яка має інвалідність і вводе суд в оману відносно її працездатності, оскільки донька є повнолітньою, займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців і має самостійний прибуток як підприємець. Крім цього [PERSON] постійно спілкується з батьком, отримує від нього матеріальну та моральну підтримку, коли в тому є потреба. Тому вона вважає, що не має підтавав просити суд про відступ від рівності часток при поділі спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідачка за первісним позовом в судовому засіданні свій зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в зустрічній позовній заяві, а також вказала на те, що її дочка [PERSON] проживає один рік в квартирі на вул. Робочій цивільним шлюбом з чоловіком, до цього вона проживала разом з нею. Вона дочці постійно допомагає матеріально, оскільки аліментів по інвалідності їй не вистачає навіть на ліки. [PERSON] приходить до неї інколи на роботу допомагати для того, щоб відволікалася від хвороб. Самостійно працювати вона не має можливості, оскільки дуже хвора, є інвалідом другої групи. Вона оформлювала на [PERSON] приватне підприємство для того, щоб була можливість оформити Шенгенську візу для виїзду за кордон на лікування, оскільки без наявних доходів її не впустять до Шенгенської зони. Але зазначеним підприємством займалася вона сама, [PERSON] Представник відповідачки за первісним позовом зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи за зустрічним позовом в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України - до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дізнався про порушення свого права власності в 2007 році, отже трирічний строк звернення до суду з даним позовом не сплинув, а тому судом не може вирішуватися питання про поновлення строку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України - за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 1985 року. 15.10.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом РАГС Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська від 15.10.2001 року (а.с. 6). Згідно відповіді КП „ДМБТІ Дніпропетровської міської ради № 7865 від 09.07.2007 року право власності на домоволодіння № 48 по вул. Давидова в м. Дніпропетровську зареєстроване за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.1996 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-2657, на приміщення магазину по вул. Тітова, 30 в житловому будинку літ. А-5 на 1 поверсі приміщення № 3 поз. 1-4 загальною площею 40,5 кв.м. зареєстроване за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2000 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконкому № 2694 від 16.12.1999 року (а.с. 7). [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 17.04.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 3012 (а.с. 37-38). Згідно відповіді Державтоінспекції Першого міжрайонного відділу реєстраційно-екзаменаційного відділення № 14/1МР 7500 від 04.10.2007 року станом на 03.10.2007 року автомобіль „Хонда CRV, державний номер [NUMBER] був зареєстрований 27.05.1998 року за [PERSON], 31.03.2005 року автомобіль знятий з обліку по дорученню ВСА № 217525 від 07.02.2005 року [PERSON] (а.с. 45). Як вбачається з висновку експерта № В-10999 від 14.12.2007 року середня ринкова вартість автомобіля „Хонда CRV, державний номер [NUMBER] складає 81\~027 грн. (а.с. 55-56). Ринкова вартість магазину непродовольчих товарів, загальною площею 40,8 кв.м., розташованого по вул. Тітова, 30 в м. Дніпропетровську на момент дачі висновку складає 682\~404 грн., що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1982 від 10.03.2008 року (а.с. 65-78). Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1981 від 10.03.2008 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на березень 2008 року складає 306\~990 грн. (80-90). З показань в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що вона не має можливості працювати, оскільки є інвалідом другої групи, цукровий діабет першого типу тяжкої форми, що також підтверджується Виписними епікризами № 2105, 8798 (а.с. 161-164) та Довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 016597 від 05.05.2010. Їй матеріально постійно допомагає мати, вона завжди проживала з [PERSON], а останній рік проживає в [INFO] шлюбом з чоловіком. Вона самостійно ніколи не займалася підприємницькою діяльністю, оскільки погано себе почуває. На її імя було оформлено приватне підприємство для того, щоб була можливість оформити Шенгенську візу для виїзду за кордон на лікування, оскільки без наявних доходів її не впустять до Шенгенської зони. Вона тільки інколи приходить до матері на роботу допомагати, щоб відволіктися від хвороб. Вона дійсно бере у матері товар та продає, але матері гроші не повертає. Батько [PERSON] їй допомагає не регулярно, тільки коли вона попросить, посилаючись на те, що у нього є й інша родина, на її прохання він надає кошти тільки на ліки, а аліментів по інвалідності їй не вистачає навіть на придбання ліків. Квартиру, в якій вона проживає батько на неї не оформлював, а лише дозволив в ній мешкати. [PERSON] на день народження подарував їй автомобіль, але сказав, щоб вона до нього не зверталася за грошима на протязі одного року, оскільки зробив їй дорогий подарунок. Показання в судовому засіданні свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] не знає про взаємовідносини та на дання матеріальної допомоги [PERSON] їх батьками. Також суд не бере до уваги посилання представника позивача за первісним позовом на те, що [PERSON] займалася підприємницькою діяльністю і отримувала від цього доходи, оскільки з пояснень в судовому засіданні [PERSON] та показань свідка [PERSON] вбачається, що на її імя [PERSON] було оформлено приватне підприємство для того, щоб була можливість оформити Шенгенську візу для виїзду за кордон на лікування, оскільки без наявних доходів її не впустять до Шенгенської зони, крім того з Довідки МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 № 596535 вбачається, що [PERSON] протипоказані всі види праці (а.с. 43). Таким чином, суд приходить до висновку, що можливо збільшити частку [PERSON] в обєктах спільної сумісної власності подружжя, а саме при поділі приміщення магазину по вул. Тітова 30 та квартири [ADDRESS] до 2/3 частин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на утриманні [PERSON] знаходиться повнолітня непрацездатна дитина [PERSON], яка потребує матеріальної допомоги, оскільки аліментів по інвалідності та допомоги батька на проживання та лікування їй не вистачає, [PERSON] надає доньці матеріальну допомогу, але вона є не регулярною та не значною. Що стосується поділу між подружжями автомобіля [NUMBER], то частка [PERSON] не може буди збільшена до 2/3 частин на зазначений автомобіль, оскільки [PERSON] подарував [PERSON] автомобіль, отже інтереси дитини-інваліда при поділі автомобіля [NUMBER] між подружжями по 1/2 частині порушені не будуть. Що стосується вимог представника позивача за первісним позовом стосовно виділення в натурі у власність [PERSON] усього ділимого майна, а компенсацію за 1/2 майна повністю сплатити [PERSON], то вони підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні [PERSON] вказала на те, що у неї не має коштів для сплати компенсації в такому розмірі, а тому, таким поділом буде поставлено [PERSON] у надзвичайно невигідне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що [PERSON] продав автомобіль [NUMBER] в 2005 році та те, що єдиним доходом [PERSON] є реалізація товарів з магазину непродовольчих товарів, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тітова 30, суд вважає необхідним виділити в натурі у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 2/3 частини квартири у розмірі 204\~660 грн. та грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля у розмірі 40\~513 грн., виділити в натурі у власність [PERSON] приміщення магазину непродовольчих товарів, яке розташовано за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тітова 30, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/3 частину приміщення магазину у розмірі 227\~468 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було сплачено за проведення експертизи 1 692 грн., що підтверджується квитанцією № 16929.221.1 від 28.03.2008 року. Таким чином, необхідно з [PERSON] стягнути на користь [PERSON] витрати за проведення експертизи в сумі 1\~692 грн. [PERSON] за проведення експертиз було сплачено 2\~863 грн., що підтверджується квитанцією від 14.12.2007 року (а.с. 126), квитанцією від 15.10.2008 року (а.с. 127), квитанцією № 1 та № 2 від 24.03.2008 року (а.с. 130). Таким чином, необхідно з [PERSON] стягнути на користь [PERSON] витрати на проведення експертиз в сумі 2\~863 грн. А також необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за подачу позову в сумі 81 грн. З [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судові витрати за подачу позову в сумі 1\~730 грн. Також з [PERSON] необхідно стягнути недоплачені [PERSON] при подачі зустрічного позову витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь держави в розмірі 90 грн. З [PERSON] необхідно стягнути на користь держави недоплачені при подачі позову [PERSON] витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial