Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що 14 грудня 2006 року відповідач скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач визнаний потерпілим по даній кримінальній справі. Постановою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року відповідач звільнений від кримінальної відповідальності і кримінальна справа закрита на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року. Позивач посилається на те, що діями відповідача йому спричинена значна моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 30000 грн., він став інвалідом другої групи. Він був змушений купляти ліки, сплачувати кошти за проведення операцій, їздити в медичні заклади, ремонтувати свій автомобіль. У добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати спричинену ним шкоду. Просив суд стягнути [PERSON] на його користь вартість медичних препаратів у розмірі 6001,02 грн., вартість ремонту автомобіля у розмірі 5869,87 грн., різницю у заробітній платі у розмірі 9115,32 грн., вартість проведення авто технічного дослідження у розмірі 450 грн., вартість послуг МЕТІ у розмірі 61,49 грн., судовий збір у розмірі 280,20 грн. та 8,50 грн., юридичні послуги у розмірі 1200 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн.. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він доглядає хвору мати і в нього дуже скрутне матеріальне становище. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2006 року відповідач скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач визнаний потерпілим по даній кримінальній справі. Постановою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року відповідач звільнений від кримінальної відповідальності і кримінальна справа закрита на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року. Діями відповідача позивачу спричинена значна шкода, позивач став інвалідом другої групи, був змушений купляти ліки, сплачувати кошти за проведення операцій, їздити в медичні заклади, ремонтувати свій автомобіль. У добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати спричинену ним шкоду. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, позивачу була задана і моральна шкода, що виразилася в переживаннях, внутрішньому дискомфорті та порушенні душевного спокою. Суд вважає, що моральна шкода, спричинена позивачу оцінена у 20000 грн. реально відображає ступінь і глибину моральних страждань. Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст. стІ86, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial