Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у серпні 2009 року їм стало відомо, що в будинку № 23 по вулиці Набережній в с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області, що був успадкований позивачами після смерті їх батька [PERSON], який помер 13.06.2003 року, проживають невідомі люди. 24.09.2009 року за вихідним номером 138 КП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» надало довідку про те, що вказаний будинок зареєстрований за [PERSON] на підставі рішення місцевого суду Заводського району м.Миколаєва від 04.03.2003 року, зареєстрованого в КП «Новоодеське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2003 року за реєстровим номером 1261933. В 2009 році рішення Заводського районного суду м.Миколаєва було скасовано і направлено на новий розгляд за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області. 04.11.2009 року накладено арешт на житловий будинок по вулиці Набережній, 23 в с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області. 25.02.2010 року Новоодеським районним судом Миколаївської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку та права власності на нього залишено без розгляду. Згідно довідки Новоодеського районного бюро технічної інвентаризації від 23.07.2010 року нерухоме майно за адресою вул.Набережна, 23 с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 22.09.2009 року № 1-1880. В договорі вказано, що цей житловий будинок належить Дарувальнику на праві приватної власності на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.03.2003 року та зареєстровано Новоодеським БТІ 28.05.2003 року. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок належить Дарувальнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 135726, виданого Костянтинівської сільською радою 16.12.2008 року та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Позивачі вказують, що тільки з виданих БТІ копій документів вони дізналися про те, що будинок був ніби то проданий батьком ще 03.01.2002 року [PERSON] на підставі Акту передачі авансу в рахунок купівлі квартири, оформленого на Універсальній біржі «Рона» за пять тисяч гривень, який є підставою для прийнятого Заводським районним судом м.Миколаєва рішення. Але є й інший акту засвідчення передачі завдатку від 21 (без місяця) 2002 року, укладений на іншій ТБ «Нерухомість Юг» між батьком позивачів та [PERSON] У спірному будинку позивачі були прописані з 05.10.1993 року по 12.09.1995 року, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради від 27.08.2009 року за № 330. після розлучення батьків у 1998 році позивачі з матірю виїхали до м.Миколаєва. Їх батько був прописаний у будинку до 29.11.2002 року і виписався у звязку з працевлаштуванням у м.Миколаєві. В м.Миколаєві він проживав у свого брата [PERSON]. Позивачі весь час підтримували з батьком стосунки, він займався їх вихованням, разом їздили до будинку в с.Костянтинівка, де утримували будинок в належному стані і вирощували садово огородні культури. Останнім часом батько позивачів хворів і неодноразово лікувався у лікарні, потребував догляду, який позивачі здійснювали разом з їх матірю. 13.06.2003 року батько позивачів помер, його похованням займалася мати позивачів, його брат та самі позивачі. Мати отримала свідоцтво про смерть. Позивачі разом із матірю забрали речі батька, паспорт і фотокартки. Про наміри батька позивачі знали завжди і приймали участь в обговоренні всіх питань. Про продаж будинку мова ніколи не йшла. Цей будинок був спадщиною батька від бабусі [PERSON], яка померла 18.11.2001 року. Так як на момент смерті батька позивачі були неповнолітні, оформленням спадщини повинен був займатися брат батька [PERSON], який як зясувалося в подальшому цим не займався так як не мав ані грошей ані часу. У звязку з вищевикладеним позивачі просили суд: 1) скасувати реєстрацію в БТІ договору дарування від 22.09.2010 року № 1-1880, зареєстрованого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори [PERSON] між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована) цілого житлового будинку № 23 по вулиці Набережній в с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області з господарськими та побутовими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою площею 0,1100 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; скасувати державний акт та рішення 16.12.2008 року Костянтинівської сільської ради на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 135726, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 010801902148, кадастровий номер земельної ділянки 4824883401:03:028:0011, виданої для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд в органах Держкомзему Новоодеського району Миколаївської області. Встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON], [INFO], померлого 13.06.2003 року після смерті його матері [PERSON], померлої 18.11.2001 року на житловий будинок № 23 по вулиці Набережній в с.Костянтинівка Новоодеського району та встановити факт прийняття спадщини по ? частини вказаного будинку за [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] після смерті батька [PERSON], [INFO], померлого 13.06.2003 року та визнати за позивачами право приватної власності на вищевказаний будинок по ? частині на кожного. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх вимоги. Третя особа [PERSON] заперечив проти задоволення позову та суду пояснив, що вищевказаний будинок № 23 по вулиці Набережній в с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області був їм дійсно придбаний у батька позивачів [PERSON]. В 2003 році відбулося засідання Заводського районного суду м.Миколаєва та було винесено рішення, згідно якого за [PERSON] було визнано право приватної власності на вказаний будинок. В 2009 році віг подарував вказаний будинок своїй дочці [PERSON], яка раніше і зараз проживає в цьому будинку. Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва було скасовано, справу було передано до Новоодеського районного суду Миколаївської області, який 25.02.2010 року залишив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку та права власності на нього залишено без розгляду. Із матеріалів справи вбачається, що 24.09.2009 року за вихідним номером 138 КП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» надало довідку про те, що будинок № 23 по вулиці Набережній в с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області зареєстрований за [PERSON] на підставі рішення місцевого суду Заводського району м.Миколаєва від 04.03.2003 року, зареєстрованого в КП «Новоодеське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2003 року за реєстровим номером 1261933. Це підтверджується також самим рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.03.2003 року. В 2009 році рішення Заводського районного суду м.Миколаєва було скасовано і направлено на новий розгляд за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області. 04.11.2009 року накладено арешт на житловий будинок по вулиці Набережній, 23 в с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області. 25.02.2010 року Новоодеським районним судом Миколаївської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку та права власності на нього залишено без розгляду. Згідно довідки Новоодеського районного бюро технічної інвентаризації від 23.07.2010 року нерухоме майно за адресою вули.Набережна, 23 с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 22.09.2009 року № 1-1880, що підтверджується самим договором, що є в матеріалах справи. В договорі вказано, що цей житловий будинок належить Дарувальнику на праві приватної власності на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.03.2003 року та зареєстровано Новоодеським БТІ 28.05.2003 року. Батько позивачів [PERSON] був прописаний у будинку 05.10.1993 року по 29.11.2002 року до 29.11.2002 року і виписався у звязку з працевлаштуванням у м.Миколаєві. Тобто на день смерті своєї матері [PERSON] 18.11.2001 року судьєв О.О. проживав разом із нею в вищезазначеному будинку. В м.Миколаєві він проживав у свого брата [PERSON], а в подальшому проживав у позивачів та їх матері, які його доглядали до дня смерті. Похованням також займалися позивачі, їх мати та брат [PERSON], який, будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив зазначені факти. Так як на момент смерті батька позивачі були неповнолітні, оформленням спадщини повинен був займатися брат батька [PERSON], який як зясувалося в подальшому цим не займався так як не мав ані грошей ані часу, що також [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. Відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на момент смерті [PERSON] та [PERSON] визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а його діти, що є позивачами по справі, які його доглядали та проживали з ним на момент його смерті, прийняли інше майно, що належало їх батьку, а тим самим фактична вступили в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. За таких обставин, на підставі ст.ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: partial