Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

05 серпня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зобов»язання належним чином виконувати умови кредитної угоди/про захист прав споживачів/, посилаючись на те,що в місті Першотравенську 10.07.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в особі Павлоградської філії ЗАТ ПриватБанк як банком з одного боку і ним як клієнтом був укладений кредитний договір № РУЕ(ЮК00000031 згідно якого банк зобов'язався надати йому кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 10.07.2006 року по 10.07.2013 року включно у розмірі 30 300,00 гривень. Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що відсоткова ставка зі сплати за користування Кредитом складає 1% па місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. Погашення заборгованості за ним договором здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 673.93 гривень для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Згодом в касі відповідача він дізнався, що процентна ставка збільшилась. І щомісячний платіж тепер складає 693,10 гри. На підтвердження підвищення відсоткової ставки він отримав довідку і а розрахунок заборгованості. Фактична зміна умом вищевказаної кредитної угоди відбулась 01.02.2009 року за відсотковою ставкою до 22.22 % річних. Таким чином, відповідач в порушення умов кредитного договору № РУЕОЦКООООООЗ1 від 10.07.2006 року в однобічному порядку підвищив відсоткову ставку'. Згідно статті 634 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту. В даному' випадку' відповідач порушив цю вимогу закону, тому що зміну вищевказаної угоди не провів в такій самій формі, що й договір, що змінився. Крім того, не має самого правочину, згідно з яким йому' збільшено відсоткову ставку за кредитним договором. Згідно частини 1 статті 643 Цивільного кодексу України якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповіді, про прийняття пропозиції протягом цього строку. Він не давав згоди па підвищення відсотків за кредит пою угодою. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання 2 послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Виходячи з вищезазначеного, він як позичальник є споживачем банківських послуг. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України №1023 від 12.05.91р. «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач маг право вимагати від виконавця, щоб якість наданої послуги відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, умовам договорів. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її | зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Але він не отримував від кредитодавця - відповідача письмово протягом семи календарних днів з дати їх зміни повідомлень про підняття відсоткових ставок. Таким чином, зміна відсотковою ставки є недійсною. Крім того, зміна відсоткової ставки не відбулась в письмовій формі. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 3)припинення дії. яка порушує право: 4)відновлення становища, яке існувало до порушення: 5)примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 09.01.2009 р.) умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, а встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Таким чином, відповідач зобов'язаний встановити йому відсоток за користування кредитним договором № РУБШК.00000031 від 10.07.2006 року на умовах, які діяли в момент її укладення, тобто згідно з пунктом 1.1 кредитного договору № РУЕОСК.ООООООЗ 1 від 10.07.2006 року в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості. З врахуванням викладеного позивач просить суд: -Зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватник» встановити відсоток за користування кредитним коштами згідно з пунктом 1.1 кредитного договору № РУЕ(КЖ.00000031 від 10.07.2006 ріку в розмірі 1% на місяць на суму задишку заборгованості за кредитним договором № РУКОЦКООООООЗ1 від 10.07.2006 року з 01.02.2009 року. -. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати на суму 37 грн. В судовому зсіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги та просили суд їх задовольнити,спираючись на доводи,викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надавши суду заперечення на позов, посилаючись на те, що дійсно між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 10 липня 2006 року було укладено кредитний договір,згідно якого позивач отримав кредит в сумі 30 ЗООгривень.Згідно п.2.3.1 вказаного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом :при зміні кон»юктури ринку грошового ресурсу України,а саме:зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору;зміні ставки НБУ;зміні розміру відрахувань у страховий/резервний/фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті,оскільки з 30 квітня 2008 року змінилася облікова ставка НБУ згідно постанови Правління НБУ № 107 від 21 квітня 2008 року «Про регулювання грошово-кредитного ринку» ,яка встановлена з 30 квітня 2008 року в розмірі 12% річних,у зв»язку з чим у Банку виникло право збільшити відсоткову ставку по кредиту,та відбувалася зміна курсу долара США до гривні у порівнянні к курсом долара США до гривні,встановленого НБУ на момент укладання договору. з Рекомендованим листом від 31 грудня 2010 року на адресу Позивача було направлено повідомлення про збільшення відсоткової ставки за вищезазначеним договором, а саме до 24,93% на рік з 01 лютого 2009 року. Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України № 661-У1 від 12 грудня 2008 року банк діяв відповідно до умов укладеного з Позивачем договору та в рамках чинного законодавства України. З врахуванням викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: ксерокопією кредитного договору № РУЕОвКООООООЗІ від 10.07.2006 року згідно якого банк зобов'язався надати позивачу кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 10.07.2006 року по 10.07.2013 року включно у розмірі 30 300,00 гривень. Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що відсоткова ставка зі сплати за користування Кредитом складає 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. Позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував згідно графіка кредитні платежі в розмірі 673,93грн на місяць. Згодом позивачу в касі банку стало відомо,що щомісячний платіж становить уже 695,10грн у зв»язку зі збільшенням процентної ставки,про що йому видано довідку за вих..№ 1946 від 13 липня 2010 року та наданого йому розрахунку заборгованості за вказаним договором/а.с.________/,,які свідчать про те,що 01 лютого 2000 року відповідач в односторонньому порядку підняв відсоткову ставку за вищевказаним договором. Представник відповідача надав суду ксерокопію листа голови правління «ПриватБанку» за вих. № 20.1.3.2/6-30707 від 31.12.2008 року про повідомлення позивача, ~ що починаючи з 01.02.2009 року, відсоткова ставка за кредитним договором № РУЕООКООООООЗІ від 10.07.2006 року буде складати 22/22% на рік. Однак, як зазначив в судовому засіданні позивач ніяких повідомлень про підвищення відсоткової ставки не отримував, а відповідач не надав суду жодних доказів про отримання позивачем цього листа. Навпаки представником відповідача надано до суду ксерокопію реєстру на рекомендовані відправлені листи,де під порядковим номером № 11 значиться Федоров М І, але у вказаному реєстрі вказано відправлення вказаних листів лише 09 січня 2009 року, причому в реєстрі не вказано точну адресу отримувача [PERSON]І„оскільки не вказано місто відправлення^ вказано лише вулицю,номер будинку та номер квартири,а вкінці реєстру міститься поштовий штемпель віділлені зв»язку Укрпошта де вказано дату 08 січня 2009 року,тобто містяться суперечливі дати,які не відповідають даті листа від 31 грудня 2008 року, та навіть якщо вони відправлялился то зі значним пропуском семиденного терміну повідомлення з дня прийняття розпорядження Правління «Приватбанку» про підвищення процентних ставок від 25 грудня 2008 року,з пояснень представника відповідача затримка вказаних поштових відправлень викликана передноворічними святами.. Таким чином, позивач, не знаючи про зміни відсоткових ставок по кредитному договору, не міг реалізувати свої права, щодо будь-яких заперечень проти рішення банку. Крім того відповідно до п. 2.3.1. вказаного договору Банк зобов»язаний надіслати позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Згідно наданого представником відповідача ксерокопії розпорядження Правління Банку про зміну процентних ставок було прийняте 25 грудня 2008 року, на листі на ім»я [PERSON] вказано вихідний нібито від 31 грудня 2008 року,на реєстрі поштових відправлень значиться дата 09 січня 2009 року,вкінці реєстру дата 08 січня 2009 року,в реєстрі не вказано точної адреси відправлення^ також відсутні належні докази вручення позивачу такого письмового повідомлення ,суд вважає не доведеним ствердження представника відповідача про належне письмове повідомлення позивача про зміну 4 процентної ставки у семиденний термін з дня прийняття рішення про це від 25 грудня 2008 року,як цього вимагає закон та умови укладеного кредитного договору між сторонами. Згідно ст. 651 ЦК України, зміни до кредитних договором допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконувати належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право вимагати від виконавця, щоб якість наданої послуги, відповідала вимогам нормативно- правових актів та нормативних документів, умовам договорів. Згідно до от. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 651 ЦК України, зміни до кредитних договорів допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції зі змінами згідно Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» № 661-У 1 з дня набрання чинності з 09 січня 2009 року умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною,а встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. За таких обставин у відповідача не було правових підстав для застосування пункту 2.3.1 кредитного договору, і розмір відсотків за користування кредитом по договору, укладеного між сторонами, відповідачем підвищено необгрунтовано. Оскільки відповідачем не надано доказів належного письмового повідомлення Позивача в установлений договором 7-денний термін з 25 грудня 2008 року про збільшення процентної ставки за кредитним договором до набрання чинності нової редакції ст.. 1056-1 ЦК України до 09 січня 2009 року,суд вважає посилання відповідача на реалізацію ними права Банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення до набрання чинності Закону України № 661-У1 від 12 грудня 2008 року є необгрунтованими. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи обґрунтовані та підлягають повному задоволенню, а саме суд вважає за можливе визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по підвищенню відсотків за користування кредитними коштами по кредитному договору № № РУЕСКЖООООООЗ1 від 10.07.2006 року та зобов'язати відповідача встановити відсоток за користування кредитними коштами згідно п. 1.1 кредитного договору № РУІЖЖООООООЗІ від 10.07.2006 року в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом з 01 лютого 2009 року. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати а саме на користь позивача необхідно стягнути з відповідача всі понесені судові витрати а саме витрати на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справив розмірі 37 гривень,та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 8,50грн.

Outcome: approved