Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 червня 2010 року звернулася в суд з позовом до ВАТ КБ «Надра» про стягнення суми вкладу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 02 жовтня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір про строковий банківський вклад, згідно якого позивач розмістила у відповідача грошовий вклад в сумі 20000 грн., а 02 квітня 2009 року позивач уклала додаткову угоду № 1 до договору строкового банківського вкладу на строк 9 місяців. Вказувала, що по закінченню дії договору кошти банком повернуті не були. Просила суд стягнути з ВАТ КБ «Надра» суму в розмірі 27\~194,61 грн., в тому числі: 20000 грн. вкладу, проценти в сумі 1809,96 грн., нараховані станом на 02 квітня 2009 року, проценти в сумі 2234,99 грн., станом на 02 січня 2010 року, 1046,88 грн. індексації, 300,40 грн. 3% річних, 1802,38 грн. сума, яку могла б отримати у разі внесення суми на депозит до іншої банківської установи. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Посилалася на викладені в поданій до суду заяві обставини. Представник відповідача в судове засіданні не зявився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 02 жовтня 2008 року Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір № 638133 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках пакету послуг ПП Базовий № 378560. За умовами вказаного договору сума вкладу складає 20000 грн. строком на 6 місяців з процентною ставкою в розмірі 18,1 % річних. Також встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до умов договору внесла суму вкладу в розмірі 20 000 грн. (а.с. 9). 02 квітня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору строкового банківського вкладу від 02 жовтня 2008 року, згідно якої продовжено термін дії договору до 02 січня 2010 року. Тому суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору сума вкладу позивачу повернута не були. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу в розмірі 20\~000 грн. Також судом встановлено, що відповідачем ВАТ КБ «Надра» в порушення умов договору та норм цивільного законодавства нараховані за договором банківського вкладу відсотки виплачені не були. Тому суд вважає за необхідне зобовязати відповідача нарахувати та виплатити [PERSON] проценти за договором № 638133 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках пакету послуг ПП Базовий № 378560 та за додатковою угодою № 1 до договору. Вимоги позивача щодо стягнення суми нарахованих процентів не підтверджені дослідженими судом доказами, тому суд вважає за необхідне саме зобовязати відповідача їх нарахувати та виплатити. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. При визначенні суми боргу з урахуванням індексу інфляції судом здійснені наступні розрахунки. Термін виконання зобовязання настав 02 січня 2010 року, період прострочення складає з 02 січня 2010 року по 29 вересня 2010 року (час ухвалення судового рішення). За лютий 2010 року індекс інфляції склав 101,9, березень 100,9, квітень 99,7, травень 99,4, червень 99,6, липень 99,8, серпень 101,2. За період лютий серпень 2010 року індекс інфляції складає 102,4984 %. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 20499,68 грн. Оскільки періодом прострочення зобовязання є період з 02 січня 2010 року по 29 вересня 2010 року, що складає 8 місяців та 26 днів. Тому за вказаний період сума 3 % річних складає 442 грн. 74 коп. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України упущена вигода доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Позивач [PERSON], звертаючись до суд з позовними вимогами про відшкодування упущеної вигоди, посилалася на те, що якби отримала кошти вкладу, розмістила б їх на депозитний вклад в іншій банківській установі та мала б можливість отримати відсотки. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з ВАТ КБ «Надра» суми упущеної вигоди суд виходить з того, що такі вимоги позивача не ґрунтуються на умовах договору банківського вкладу, який був укладений між сторонами та нормами глави 72 ЦК України, якою регулюються правовідносини між сторонами. Крім того, позивачем не надано до суду переконливих доказів, що саме таким би чином розпорядилася б грошовими коштами. Тому в частині позовних вимог про відшкодування упущеної вигоди суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати, які складаються з 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Суд приходить до висновку, що згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 120 грн. підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: partial