overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 12 лютого 2009 року померла його сестра [PERSON], якій на праві власності належав жилий будинок № 33 по вул..Котовського в с.Блиставиця Бородянського району Київської області, але право власності на нього зареєстроване не було. Позивач прийняв спадщину після смерті сестри, так як на час її смерті проживав разом з нею, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв»язку з відсутністю свідоцтва про народження сестри та реєстрації права власності на спадковий будинок. Просив встановити факт, що він \\позивач\\ є рідним братом [PERSON] та визнати за ним право власності на зазначений будинок в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Блиставицька сільська рада, КП КОР «Бородянське бюро технічної інвентаризації», Бородянська районна державна нотаріальна контора, відділ реєстрації актів цивільного стану Бородянського РУЮ своїх представників в судове засідання не направили, справу просили розглядати без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків [PERSON] і [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12 лютого 2009 року померла [PERSON] \\а.с.17\\. Згідно архівного витягу з рішення виконкому Бородянської районної ради народних депутатів від 20 січня 1987 року № 21 \\а.с.15\\ було вирішено оформити право власності на будинковолодіння № 21 на ім.»я [PERSON] як голову колгоспного двору. Згідно копії технічного паспорту на вказаний будинок, повідомлення КП КОР «Бородянське БТІ» від 25 липня 2009 року, даний будинок збудовано в 1969 році, але право власності на нього не зареєстроване \\а.с.16,20-24\\. Як вбачається з матеріалів справи \\а.с.18,25-29\\, що також підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON], позивач є рідним братом [PERSON], але актовий запис про її народження щоб це підтвердити не зберігся. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як проживав разом з нею на час відкриття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю документів, що підтверджують його родинні відносини зі спадкодавицею та документи, що підтверджують належність спадкового майна спадкодавиці \\а.с.11,18\\. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, встановити, що позивач є рідним братом [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила суду, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2003 року, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] Почуття поваги і кохання втратили, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, строк наданий судом для примирення позитивного результату не дав. А тому вважає, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що шлюбні відносини припинені, однак вважає, що сім"я не розпалась остаточно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2003 року, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося, спільного господарства не ведуть, строк наданий судом для примирення позитивного результату не дав. На думку суду сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Шлюб необхідно розірвати, поклавши судові витрати на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила суду, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2007 року. Від шлюбу дітей не мають. Почуття поваги і кохання втратили, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, строк наданий судом для примирення позитивного результату не дав. А тому вважає, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що шлюбні відносини припинені, однак вважає, що сім "я не розпалась остаточно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2007року, від якого дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, спільного господарства не ведуть, строк наданий судом для примирення позитивного результату не дав. На думку суду сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Шлюб необхідно розірвати, поклавши судові витрати на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на гараж, де вказав, що гараж № 284, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Колективна, 42Ю в Гаражному кооперативі « Южний», збудований [PERSON] на підставі рішення виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 09.08.1991 року. Позивач посилається на те, що в січні 2001 року за домашньою угодою [PERSON] продав йому зазначений гараж, рішенням виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.01.2001 року було переоформлено на нього. Просив суд визнати за ним право власності на гараж 284, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Колективна, 42Ю в Гаражному кооперативі « Южний». У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не зявилась, надала суду письмові заперечення. Представники гаражного кооперативу просив розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що гараж № 284, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Колективна, 42Ю в Гаражному кооперативі « Южний», збудований [PERSON] на підставі рішення виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 09.08.1991 року. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ України № 5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно будівельних кооперативів» із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму ВСУ України № 15 від 25.05.1998 року, «член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом». Тобто [PERSON] повинен був оформити своє право власності на вказаний гараж. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, оскільки право власності на спірний гараж не було оформлене та зареєстроване у встановленому порядку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала і суду пояснила, що з відповідачем уклали шлюб 05.06.2004 року зареєстрований відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсон, актовий запис № 187. Шлюб у неї перший, у відповідача другий. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Нікіту Ігоровича, [INFO], який проживає з нею. Основна причина розпаду їх сімї- різність характерів та поглядів на життя, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довіри. Подальше збереження формального шлюбу вважає недоцільним, що суперечить її інтересам. Відповідач в судове засідання не зявився, за отримання судової повістки, надісланої рекомендованим листом до поштового відділення не зявився, тому суд вважає, що відповідач про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з с. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.06.2004 року зареєстрований відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсон, актовий запис № 187, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 05.06.2004 р. серії 1-КГ № 70437. Шлюб у відповідача другий. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] Нікіту Ігоровича, [INFO], який знаходиться на вихованні матері. Існуючий шлюб носить формальний характер, подружні стосунки сторонами припинено у травні 2008 року і намірів на примирення та відновлення сімейних стосунків сторони не виказують. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства і намірів на відновлення сімейних стосунків не виказують. Тому суд вважає надання строку для примирення недоцільним і за таких обставин даний шлюб належить розірвати, прізвище позивача після розірвання шлюбу не змінювати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

позивач звернувся з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідача зарахувати як переплату на майбутній період з утримання житла та прибудинкової території 601 грн. Окрім цього, просить стягнути з відповідача 36,03 грн. - 3% річних за користування переплаченою сумою коштів, 185,75 коп. суми індексу інфляції,а також витрати, сплачені позивачем на ІТЗ в розмірі 120 грн. Заяву мотивує тим, що за період з жовтня 2005 року по 15 березня 2008 року відповідач проводив нарахування за утримання житла у розмірі 0,71 грн. за 1 кв.м,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

В жовтні 1995 року сторони зареєстрували шлюб, під час подружнього життя 16.12.1996 року народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві записано [PERSON]. На протязі шести місяців подружжя разом не проживає, чоловік мешкає в смт. Томашпіль Вінницької області, а [PERSON] з дитиною в смт. Брацлаві Немирівського району. Син перебуває на утриманні матері, а чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Це спонукало [PERSON] звернутися з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтвердила, просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, відшкодувати судові витрати. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, аліменти погоджується платити, але не в такій сумі. Суд, заслухавши сторони, оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. При цьому суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.10.1996р. Від даного шлюбу в них народилося, двоє дітей син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON] 24.04.2004р.н., які на даний час проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, хоча зобовязаний цю допомогу надавати. Самій утримувати дітей їй важко. В звязку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач з позовом згідний. Не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. Наслідки визнання позову відповідачу розяснені. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] 24.04.2004р.н. і є сторонами по справі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач 09 червня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 05 січня 2008 року. Від спільного життя з ним вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки надає не регулярно. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах з 05 січня 2008 року та разом проживали до 27 лютого 2010 року. Від спільного життя вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.3). [PERSON] в свідоцтві про народження останньої зазначений батьком. Дитина проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Батько матеріальну допомогу на утримання доньки надає не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання доньки, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 09 червня 2010 року і до повноліття дитини. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідачів такими, що втратив право користування жилим приміщенням в буд.42 по вул. Генерала Шумілова в м.Кіровограді. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстовані в спірному будинку. Однак, не проживають в ньому, мають інше місце проживання. Відповідачі в судове засідання не зявилися повідомлялися про розгляд справи належним чином, причини неявки в суд не сповістив. Судом встановлено, що відповідачі є зареєстрованими в спірному будинку. Однак, не користується будинком тривалий час, більш того, з договору дарування будинку від 128.04.2009 року вбачається, що позивач є власником будинку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач правомірно звернувся до суду. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки відповідачі втратили право користування жилим приміщенням, від так, вони мають бути зняті з реєстрації у спірному домоволодінні. За даних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі ст. 391 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця прожмивання в Україні",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 104273,91 грн. боргу за договором кредитування, 5127 грн. 48 коп. заборгованості по відсоткам, 1453 грн. 49 коп. заборгованості по комісії, 3282 грн. 89 коп. пені, а всього 114 137 грн. 77 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки в суд не сповістив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Між сторонами 11.09.2008 року було укладено договір кредитування №625-008/ФК-08. Згідно умов даного договору відповідач отримав у кредит 106200 грн. строком на 84 місяці до 10.09.2015 року включно зі сплатою 24 відсотків річних. При цьому було визначено графік погашення кредиту. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення вимог даної норми та п 2.5 та 2.6 договору, відповідач отримані кошти повернув не в повному обсязі та не сплатив відсотки за користування ним, залишок боргу відповідно становить: 104273,91 грн. боргу за договором кредитування, 5127 грн. 48 коп. заборгованості по відсоткам. Пунктом 1.6, 1.7 передбачено сплату комісії. Пунктом 5.2 договору передбачено право нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Розмір пені становить 3282 грн. 89 коп . Наданий суду розрахунок, судом перевірено та встановлено його правильність. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі ст.ст. 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

В судовому засіданні заявник заяву підтримала і повідомила, що з серпня 2004 року вона почала проживати у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON]. Проживали однією сім'єю, жили разом, вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Протягом цього часу вона проживала з ним у квартирі № 15 [ADDRESS]. Під час спільного проживання ні вона, ні [PERSON] у шлюбі з іншими особами не перебували. [INFO] [PERSON] помер. Заявником був здійснений обряд поховання. Внаслідок смерті, відкрилася спадщина, в тому числі на майно, яке було набуте ними за час спільного проживання і відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 368 Цивільного кодексу України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину, а також визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання. Надані позивачем письмові пояснення свідків: [PERSON], [PERSON], матеріали справи, свідчать про те, що заявник дійсно проживала однією сім'єю з [PERSON] з 2004 року. Оскільки, заявник не має іншої можливості, крім судової, щоб одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридич\-не значення, в даному випадку довідку, яка б підтверджувала факт спільного проживання, даний факт породжує юридичні наслідки, суд рахує, що заява підлягає до задоволення, оскільки заявник довела факт проживання однією сім'єю з [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved