Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

В травні 2010 року орган опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В заяві орган опіки та піклування вказував на те, що з 11 березня 2008 року немає відомостей про місце перебування [PERSON], яка є матірю-одиначкою малолітнього [PERSON], [INFO], який як особа, позбавлена батьківського піклування, знаходився на державному забезпеченні та утриманні Лисогірської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, а в подальшому Володимирівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів. Вжитими заявником заходами встановити місце проживання (перебування) [PERSON] не виявилося можливим. Тому, вказуючи на те, що визнання останньої безвісно відсутньою необхідне для подальшого влаштування дитини, орган опіки та піклування просив про задоволення заяви. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі, додатково просив призначити опікуном малолітнього [PERSON] адміністрацію Володимирівської загальноосвітної школи-інтернату Казанківського району Миколаївської області І-ІІ ступенів. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження за рішенням опікунської ради (а.с. 3-4). З матеріалів справи також вбачається те, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2004 року [PERSON] було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. В звязку з цим малолітній [PERSON] за рішенням органу опіки та піклування перебував на державному забезпеченні та утриманні в закладах для дітей, позбавлених батьківського піклування, а на час розгляду справи у Володимирівській загальноосвітній школі-інтернат Казанківського району Миколаївської області І-ІІ ступенів (а.с. 5-7). 28 лютого 2006 року [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі в звязку з відбуттям строку покарання та виїхала в с. Ракове Вознесенського району Миколаївської області, проте до місця проживання не прибула, а також не заявила вимог про повернення дитини для подальшого виховання та утримання. Вжитими заявником та судом заходами встановити місце проживання (перебування) [PERSON] не виявилося можливим (а.с. 8-10, 28, 30-31, 33, 35, 38, 40, 42, 44, 50, 53, 55-56) Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць\~ перше січня наступного року. Оскільки про місце перебування [PERSON] немає жодних відомостей з 28 лютого 2006 року, а визнання цієї особи безвісно відсутньою необхідне для подальшого влаштування малолітнього [PERSON], тому суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Водночас суд на підставі письмового висновку органу опіки та піклування та відповідно до ст.ст. 243, 245 СК України, ст.ст. 58, 60, 66 ЦК України вважає за необхідне призначити опікуном адміністрацію закладу за місцем перебування та навчання дитини.

Outcome: approved