Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

14 червня 2010р. [PERSON] Звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є одна повнолітня дитина -[PERSON], який народився 29 березня 1992 року. Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. З 01 вересня 2009 року він навчається в Одеському державному екологічному університеті у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, однак в добровільному порядку відмовляється від її надання. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 350 грн. щомісяця до досягнення [PERSON] 23 (двадцяти трьох) років. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги в порядку ст. 31 ЦПК України, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини з 01 жовтня 2010р. Відповідач проти позову не заперечував, свою згоду на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина підтвердив, надавши письмову заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги твердження позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між сторонами розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії ІІ-ЖД № 356814 від 28 жовтня 1992 року. Від шлюбу з [PERSON] є повнолітня дитина - син [PERSON], який народився 29 березня 1992 року в с. Червонознам'янка, Іванівського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 1992 року квітня місяця 20 числа зроблено запис 26, та видане Червонознам'янською сільською радою Іванівського району Одеської області свідоцтво про народження серії У-ЖД № 305894. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вини можуть таку матеріальну допомогу надавати, і відповідач не надав належних та допустимих доказів стосовно неможливості надання допомоги повнолітній дитині. Суд оглянув довідку, яка підтверджує навчання [PERSON] на денному відділенні з 02.08.2009р. в Одеському державному екологічному університеті, яка видана 21 травня 2010р. за вих. №2132. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.І ст. 199 СК України). [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утримання, що доведено належними та допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України доказами, і відповідач не спростував зазначене. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, яка прийнята резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989р. та ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожен має право на освіту відповідно до ст. 53 Конституції України. Судом роз'яснено учасникам у справі положення ст.10 ЦПК України відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст. 11 ЦПК України згідно з якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд також роз'яснив ст.60 ЦПК України згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи, відповідач не надав суду допустимих, у розумінні ст.59 ЦПК України, доказів стосовно виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню повнолітнього сина. Суд приймаючі до уваги матеріальне становище платника аліментів, вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350грн. щомісяця, починаючі з 01 жовтня 2010р., і до досягнення [PERSON] 23 (двадцяти трьох) років, тобто до 29 березня 2015 року . Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] судових витрат по справі - судового збору в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, пов'язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120 грн. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць

Outcome: approved