Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідачі є співвласниками та мешкають в квартирі [ADDRESS], зобовязані сплачувати надані житлово-комунальні послуги у вигляді утримання будинку та прибудинкової території. Однак в період з січня 2005 року по березень 2010 року відповідачі оплату не здійснюють, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 4581 гривень 27 копійки. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті експлуатаційних витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 4581 гривень 27 копійки та понесені судові витрати у вигляді сплаченого збору за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що відповідачі з січня 2005 року по березень 2010 року квартирну плату не сплачують, у звязку з чим у них мається заборгованість перед позивачем за надані останнім послуги в розмірі 4581 гривень 27 копійки. Також заявила, що позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території, де мешкають відповідачі, здійснюється належним чином, відповідно до встановлених тарифів, а не за фактично надані послуги. Просила стягнути з відповідачів вказану суму боргу та понесені судові витрати у вигляді сплаченого збору за інформаційно-технічне забезпечення в сумі ЗО гривень. Після чого надала суду заяву про закінчення розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що послуги позивач надає не в повному обсязі, здійснюється тільки прибирання прибудинкової території, інші послуги не надавалися, у звязку з чим квартирна плата повинна бути перерахована в бік ц зменшення. Згоден вносити плату лише за фактично отримані послуги, в звязку з чим вважає, що відповідно до фактично наданих послуг тариф у 2007 році повинен складати 0,708 грн на 1 м кв., у 2008 році 0.4547, у 2009 році - 0,8303. Мешканцями будинку самостійно було придбано сантехнічне обладнання та здійснений ремонт труб. Також вважає, що позивачем заявлені вимоги з порушенням строку позовної давності, тому просив суд стягнути заборгованість по сплаті витрат з квітня 2007 року по квітень 2010 року лише за фактично отримані послуги. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та позов підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] суду показав, що мешкає з відповідачами в одному під'їзді будинку 72 по пр. Нахімова в м. Маріуполі, з 1993 року Житлово-комунальним підприємством послуги не надаються, крім прибирання прибудинкової території, за кошти жильців здійснюється ремонт будинку, на його звернення ЖКП №3 відмовилось провести ремонті роботи у звязку з відсутністю коштів. Самостійно сплачували ремонт труби холодної води. У 2009 році позивачем здійснювався ремонт балконів, але у відповідача він відсутній. Коли в його квартиру текла вода з труби опалення, аварійною службою ш неполадки були усунуті лише на другу добу. По причині неправильної проводки електричного кабелю в будинку виникали пожежі. Але житлово-комунальне підприємство ці недоліки не усуває. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 7-3242 від 22.12.2006 року.(а.с.62,63) Відповідно до особового рахунку № 637 в квартирі [ADDRESS] мешкають відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітня донька [PERSON] Наймачем квартири є відповідач [PERSON]М.(а.с.З). Зазначений будинок, в якому мешкають відповідачі, знаходиться на балансі Житлово-комунального підприємства №3 Приморського району міста Маріуполя. Згідно рішення виконавчого комітету Маріупольської міської Ради від 16.08.2006 року № 214 розмір плати за користування житлом (квартирна плата) та плата за утримання будинків і при будинкових територій по 2-му Типу житла складає 1,47 грн за 1 кв.м. загальної площі, (а.с.5) З довідки-розрахунку вбачається, що відповідачі мають заборгованість перед позивачем за період з листопада 2006 року по березень 2010 року в сумі 4581 гривень 27 копійки (а.с.4) Згідно п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території включають в себе прибирання внутрішньо будинкових приміщень та при будинкової території, санітарно- технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо. Згідно «Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями» власник житла за рахунок власних коштів сплачує всі витрати, повязані з утриманням житлового будинку та закріпленої прибудинкової території. Відповідно до п.п.17, 65 цих Правил власники квартир зобовязані своєчасно вносити плату за обслуговування та ремонт будинку. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року з наступними змінами та доповненнями власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У суду немає підстав ставити під сумнів розрахунок боргу, зроблений позивачем, оскільки цей розрахунок відображує офіційні дані позивача щодо наданих послуг та їх вартості відповідно до затверджених тарифів за 1 м кв. загальної площі квартири, а не за фактично надані послуги, як того вимагає відповідач. Крім того, згідно розрахунку заборгованості позивачем у випадку неподання якихось послуг відповідно до Порядку перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків та при будинкової території у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого рішенням виконкому Маріупольської міської Ради від 20.12.2006 року № 351, такий перерахунок дійсно проводився в бік зменшення цієї плати. На підтвердження доводів, що фактично позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надаються, відповідачем не надано суду ніяких доказів. Суд не бере до уваги надані фотокартки ні як позивачем, ні як відповідачем, оскільки з них не вбачається, який саме будинок зображений та в який період часу зроблені фото. Також ствердження відповідача та свідка про ненадання послуг позивачем спростовуються наданими в судовому засіданні копіями актів ЖКП № Э /а.с. 27,28/, та повідомленнями ЖКП №3 (а.с. 29,30,31), з яких вбачається, що підприємством виконувалися ремонтні роботи балконної плити, фасаду будинку, направлялися листи щодо наладки енергопостачання, звітами про фактичні витрати за надані послуги у будинку 72 по пр. Нахімова в м. Маріуполі за 2007-2009 рік.(а.с.34-37). З наданої відповідачем накладної (а.с.56) вбачається, що сантехнічне обладнання придбане [PERSON], сторонньою особою, тому суд вважає за неможливе розцінювати цей документ, як доказ по справі. В судовому засіданні також встановлено, що самі відповідачі до позивача зі скаргами на неналежне або неповне надання останнім послуг не звертались. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки відповідач [PERSON] набув право власності на квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то сума заборгованості за період з січня 2005 року до відкриття спадщини, яку повинен був сплатити спадкодавець, підлягає сплаті спадкоємцем - [PERSON] Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. У звязку з цим суд приходить до висновку, що на відповідачках лежить обовязок солідарно сплачувати надані послуги. Суд не застосовує позовну давність, про яку було заявлено відповідачами, оскільки відповідно ч. 1, ч. З ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов язку, та після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ст. 257 ЦК України до заявлених позивачем вимог встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. З довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що на протязі всього часу, за який позивач просить стягнути заборгованість, відповідачем періодично здійснювались платежі у січні та липні 2005 року, у листопаді 2006 року, а останній у листопаді 2008 року, що свідчить про визнання ним свого боргу. Таким чином, перебіг позовної давності неодноразово переривався, почався заново у листопаді 2008 року, та на час пред'явлення позову позовна давність не спливла. Прийшовши до висновку про обгрунтованість позовних вимог, суд згідно зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та підтверджені відповідним платіжним дорученням судові витрати в сумі 20 гривень (а.с,1) та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 51 гривні. На підставі ст. 264,257,322,1218 ЦК України, ст. 156,162,179ЖК України, ст. 7, ІЗ, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», нді. 7, 17, 65 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10,1992 року,

Outcome: approved