Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] 14 вересня 2010 року звернулася до суду з позовною заявою до Козіївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований по вул. Леніна №213 в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дане домоволодіння належало його матері [PERSON], яка померла 15 квітня 2009 року. За життя заповіт нею не складався. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері, оскільки являється спадкоємцем за законом та відноситься до першої черги спадкоємців. Відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно перешкоджає [PERSON] звернутися до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про право на спадщину. В звязку з вищевикладеним, позивач прохав суд визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок та господарські будівлі. У попередньому судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Представник відповідача у відкрите судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала [INFO]. Даний житловий будинок з господарськими будівлями згідно із записом №211 в господарській книзі №2 Козіївської сільської ради числиться за нею, про що свідчить довідка виконавчого комітету Козіївської сільської ради №759 від 02 липня 2010 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №219556, виданого 15 квітня 2009 року Козіївською сільською радою, [PERSON] померла 15 квітня 2009 року. Заповіт [PERSON] не складався. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Окрім позивача [PERSON] право на спадщину має донька спадкодавці [PERSON], яка відмовляється від належної їй частини спадщини на користь позивача [PERSON], про що надала завірену заяву, яка мається в матеріалах справи. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом і, як передбачає ст.1261 ЦК України, спадкоємцями являються діти спадкодавця, тобто [PERSON] Факт, що позивач являється сином померлої [PERSON] підтверджується його свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Інших спадкоємців за законом немає. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення спадщини через нотаріальну контору та отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки Козіївська сільська рада відмовляє у видачі свідоцтва про право власності на померлу. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє вимоги позивачки, оскільки вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved