Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

В жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому, посилаючись на на положення ст.ст.203, 570 ЦК України, просив визнати недійсним Попередній договір, укладений між ним та [PERSON] 06.01.2009 року і стягнути з [PERSON] суму завдатку за згаданим договором та збитки від інфляції загальною сумою 83 351, 71 грн. Згодом, змінивши обєм позовних вимог (а.с. 49,50) [PERSON] просив суд постановити рішення, яким в солідарному порядку стягнути з відповідачів 79 104 грн. авансу, переданих ним [PERSON] 06.01.2009 року в якості завдатку за договором купівлі-продажу нерухомого майна, який мав бути укладеним між ними в майбутньому. З відповідачів просить стягнути також понесені ним по справі судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 834 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. Заявлені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обгрунтовуються посиланням на відсутність правової підстави для внесення завдатку - тобто наявність грошового зобовязання та належних за ним платежів. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Суду показала, що 14 травня 20028 року, отримавши від [PERSON] гроші в сумі 28\~300 доларів США, оформила нотаріально посвідчену довіреність на його імя з правом продажу належної їй на праві власності квартири, після чого будь яких угод стосовно спірної квартири не укладала, і додаткових коштів від її продажу не отримувала. Відповідач [PERSON]О./залучений ухвалою суду від 12 листопада 2009 року до участі у справі в якості співвідповідача/ а.с.20/ позов не визнав, посилаючись на ту обставину, що угода купівлі продажу квартири, в рахунок вартості якої був переданий завдаток, не була укладена з вини позивача, що відповідно до положень ст.570 ЦК України виключає повернення завдатку та задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з таких підстав : Судом встановлено, що 01.06.2009 року [PERSON], що діяв від імені [PERSON] та [PERSON] уклали Попередній договір, за умовами якого [PERSON] зобовязався продати, а [PERSON] купити належну на праві власності [PERSON] квартиру № 42 у житловому будинку № 7 по вул.. Портовій в м. Комсомольську. За згодою сторін договір купівлі продажу квартири повинен бути оформлений і підписаний сторонами в строк до першого червня дві тисячі девятого року. Купівля - продаж квартири мала бути вчиненою за 224 000 грн. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі- продажу [PERSON] передав, а [PERSON] отримав на користь [PERSON] гроші в сумі 2500 грн. Зазначена сума була розцінена сторонами як аванс, в рахунок наступного договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Згаданий договір був посвідчений сторонами нотаріально. В цей же день сторони уклали ще один письмовий договір, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] завдадок в сумі 10 000 доларів США на квартиру [ADDRESS] від суми 28 000 доларів США. Цим же договором [PERSON] посвідчив, що залишок в сумі 18 000 доларів США згоден отримати при підписанні договору купівлі-продажу до 01.06.2009 року (а.с. 7). 16 травня 2009 року позивач письмово повідомив [PERSON] про відмову укладення угоди купівлі-продажу квартири (а.с. 34). Заперечуючи проти позову, [PERSON] послався саме на факт ухилення позивача від укладення угоди, як підставу для відмови у задоволенні позову. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються главою 49 розділу 1 Книги пятої ЦК України, яка присвячена забезпеченню виконання зобовязань. Сторони не заперечували тієї обставини, що 10 000 доларів США, які є предметом спору в суді, були передані в рахунок платежу за договором купівлі-продажу квартири, який мав бути укладений між ними в майбутньому. Відповідно до загальних положень ст. 546 ЦК України, завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобовязань. Згідно із законом, завдатком можуть забезпечуватись тільки грошові зобовязання, що виникають із договорів, з огляду на що основними функціями згаданого виду забезпечення виконання зобовязань слід визнати платіжну та забезпечувальну функції, що витікає також із положень ч.І ст.570 ЦК України, згідно із якою завдаток видається у рахунок належних за договором платежів, і виступає одночасно і способом платежу і способом забезпечення виконання зобовязання. Уклавши Попередній договір, сторони взяли на себе лише обовязок укласти основний договір в майбутньому, з огляду на що слід зазначити про те, що і грошове зобовязання мало виникнути між сторонами в майбутньому, тільки з укладенням основного договору Отже відсутність зобовязання виключає можливість його забезпечення, і як наслідок унеможливлює застосування завдатку, як виду забезпечення виконання зобовязання. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] оскільки передана ним [PERSON] грошова сума розміром 10 000 доларів США не є завдатком і не була способом забезпечення виконання зобов'язання, тому підлягає поверненню на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання про розмір грошової суми, яка підлягає стягненню на користь позивача, враховуючи положення ч.І ст. 192 ЦК України та

Outcome: partial