Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

21 червня 2010 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. Обгрунтували його наступним. Їх мати [PERSON] мала майновий пай в загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Відродження», що підтверджено свідоцтвом про право на майновий пай № 423, виданим згідно рішення зборів трудового колективу Агрофірми «Відродження» від 2 лютого 1995 року, протокол № 1. Вартість майнового паю складала 351 мільйон карбованців. Майновий пай перебуває в користуванні агрофірми «Вересень» - правонаступника агрофірми «Відродження». 1 лютого 2007 року їх мати померла. Вони в установлений законом строк прийняли спадщину. Проте, Градизька державна нотаріальна контора відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що свідоцтво про право на майновий пай підлягає заміні на свідоцтво про право власності на майновий пай члена підприємства нового зразка. Погребівська сільська рада також відмовила їм в заміні свідоцтва про право на майновий пай на свідоцтво нового зразка, мотивувавши тим, що відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому неможлива видача свідоцтва на ім»я померлого. Мотивувавши тим, що інакше як через судове рішення, вказане питання вирішити неможливо, позивачі прохали визнати за кожним із них, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/3 частину майнового паю померлої матері та зобов»язати Погребівську сільську раду видати на їх ім»я свідоцтво нового зразка про право власності на 1/3 частину майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). В судове засідання позивачі, представники відповідачів, третьої особи не з»явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачі вказали, що позов підтримують, відповідачі його визнали, ІІІ особа не заперечувала проти задоволення позову. З цих підстав справа розглянута в порядку встановленому ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази, встановив наступне. [PERSON] мала майновий пай в загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Відродження», що підтверджено свідоцтвом про право на майновий пай № 423, виданим згідно рішення зборів трудового колективу Агрофірми «Відродження» від 2 лютого 1995 року, протокол № 1. Вартість майнового паю складала 351 мільйон карбованців. Архівною довідкою підтверджено, що розпорядженням голови Глобинської райдержадміністрації від 13.02.1996 року № 70 зареєстровано агрофірму «Вересень та її статут. Розпорядженням голови Глобинської РДА від 17.04.2000 року № 249-а внесено зміни до статуту названого підприємства в п.3.1 зазначено, що підприємство є правонаступником колективного підприємства агрофірма «Відродження». [PERSON] померла 1 лютого 2007 року. За життя, 3 червня 1997 року, у виконкомі Погребівської сільської ради вона посвідчила заповіт, згідно якого заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачам по справі. Згідно повідомлення Градизької нотаріальної контори спадщину померлої (по заповіту) в установлений законом строк прийняли син [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON]. Градизька державна нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину майнового паю померлої, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу нового зразка. Останній позивачі ( син і дві доньки), як спадкоємці першої черги мають право успадкувати по закону. Указом Президента України «Про заходи забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29.01.2001 року передбачалося визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані в натурі при припиненні членства, а також встановлення осіб, які є їх власниками; запроваджувалося документальне посвідчення права власності на майнові паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, було затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення. П.13 Порядку передбачалося, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства визначеного зразка. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. П.14 Порядку визначав, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Типовим положенням про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, передбачалося створення в сільськогосподарських підприємствах комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, основним завданням яких було уточнення складу , вартості пайових фондів майна членів підприємства, визначення структури пайового фонду майна, перевірка правильності розрахунку вартості майнових паїв, уточнення і внесення пропозицій щодо зміни вартісного розміру раніше розрахованих майнових паїв. Документи комісії повинні були бути передані органам місцевого самоврядування. Згідно письмового повідомлення Погребівської сільської ради документи комісії з організації вирішення майнових питань агрофірми «Вересень» були направлені до сільської ради лише 22 червня 2010 року. Саме по цій причині сільською радою до вказаної дати членам підприємства не видавалися майнові сертифікати нового зразка. Видача правовстановлюючого документу нового зразка на померлу особу неможлива, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223,1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позивачі, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, що вчасно прийняли спадщину, мають право на успадкування майна померлої матері. Особи, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині, відсутні. Визнання права власності за позивачами на майновий пай спадкодавця не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Відповідачі не заявляли про застосування позовної давності. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved