Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Монастириського районного управління пенсійного фонду України про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни». Посилається на те, що, набувши статус дитини війни, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на одержання пенсії, підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за віком. В 2006 2007 роках така допомога йому не виплачувалась, а у 2008 2010 роках виплачувалась у неповному обсязі. Однак, у звязку із тим, що Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена, то позивач одержує лише пенсію за віком. Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року пункт 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» визнано неконституційним то просить суд постановити рішення, яким дії управління Пенсійного фонду України про відмову йому у виплаті в повному обсязі щомісячної соціальної допомоги як «Дітині війни» визнати неправомірними, зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області здійснити щомісячне нарахування та виплату, підвищення до пенсії у розмірі 30% відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в подальшому виплачувати щомісячне грошове утримання з 30 % надбавкою до мінімальної пенсії за віком. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце слухання справи, проте від нього поступила заява про те, щоб слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі в судовому засіданні позов не визнав, проти позовних вимог заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вказаний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р., дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення 02.09.1945р. Другої світової війни було менше 18 років. Як вбачається із посвідчення серії ААБ № 236880, виданого управлінням Пенсійного фонду Монастириського району 14.01.2003р., [PERSON] призначено пенсію за віком довічно. [PERSON] [INFO], а отже є дитиною війни, що стверджується відміткою у вищевказаному пенсійному посвідченню. Ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» і пунктом 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 п.12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» та рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 п.41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» визнано неконституційними. Положення Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» рішенням Конституційного суду неконституційними не визнавались. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про неконституційність. Таким чином, п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» припинив свою чинність з 9 липня 2007 року і п.41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» припинив свою чинність з 22 травня 2008 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачка, будучи дитиною війни, має право на одержання пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком, з 9 липня по 31 грудня 2007 року, тобто з моменту ухвалення рішення Конституційного суду України № 6-рп/ 2007 від 09.07.2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з моменту ухвалення рішення Конституційного суду України рішенням № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. З урахуванням наведеного, суд дійшов до переконання, що у даному випадку має місце порушення прав позивачки, що підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог та визнання дій відповідача протиправними та стягнення допомоги. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved