Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 18 березня 2009 року позивачка передала відповідачці грошові кошти в якості позики у сумі 4940 Євро, що станом на момент звернення еквівалентно 53796,60 грн., на підтвердження вказаного договору позики [PERSON] дала розписку про те, що нею було отримано в якості позики 4940 Євро. Внаслідок невиконання зобов'язання відповідачкою у неї виникла заборгованість за вказаним договором позики, яка складається із основної суми заборгованості в сумі 4940 Євро, що еквівалентно 53796,6 грн., інфляційних в сумі 6616,98 грн., 3% річних в сумі 1215,95 грн. Зазначає, що 18.08.2009 року сплив строк договору. Відповідачка взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконала та в зазначений строк позику не повернула. Просить суд стягнути з відповідачки позику в сумі 4940 Євро, що еквівалентно 53796.6 грн., інфляційні в сумі 6616,98 гри., 3% річних в сумі 1215,95 грн., та судовий збір і витратами на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка не з'явилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, суд про причини неявки в судове засідання не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18 березня 2009 року позивачка уклала з відповідачкою договір позики, за яким позивачка передала відповідачці грошові кошти у сумі 4940,00 Євро. Між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким відповідно до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а друга сторона зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів. Відповідно до зазначеної норми закону, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, 18 березня 2009 року між сторонами укладено договір позики в усній формі, на підтвердження укладення якого відповідачкою була надана позивачці письмова розписка /а.с.3/. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.509 ЦК України, на підставі укладеного між сторонами договору позики від 04 березня 2009 року, у відповідачки виникло зобов'язання повернути позивачці зазначені у розписці грошові кошти в обумовлений термін. Даний договір укладався на три місяці, а відповідно до ст.70 ЦПК України строк обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця, а тому кінцевою датою виконання даного договору є 18 серпня 2009 року. Разом з тим, відповідачка взяте на себе зобов'язання у встановлений строк не виконала. В статті 1049 цього Кодексу зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. У ч.2 Стаття 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно розрахунку інфляційних за несвоєчасне виконання зобов'язань сума інфляційних становить 6616,98 грн., яка розраховувалася із врахуванням індексів інфляції за період прострочення зобов'язання згідно наданого Держкомстатом повідомлення. /а.с.7-8/ Отже, беручи до уваги викладене, дослідивши матеріали справи в судовому засідання, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні .всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved