Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

У грудні 2007 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ частини домоволодіння. В обґрунтування підстав зазначив, що згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2004 року йому та співвідповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить кожному по 1/3 частині домоволодіння № 35 по вул.Хорольська у м.Дніпропетровську. Посилаючись на відмову співвідповідачів добровільно здійснити розподіл домоволодіння, після неодноразових доповнень, просив суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом вселення у домоволодіння, визнати за ним та співвідповідачами в порядку спадкування за законом право власності на прибудову до будинку №1-5, площею 10,3 кв.м., приміщення № 1-6 площею 6 кв.м. у домоволодінні № 35 по вул.Хорольська у м.Дніпропетровську, виділити йому в натурі 1/3 частину домоволодіння у вигляді прибудови під № 1-5, площею 10,3 кв.м. і приміщення № 1-6, площею 6 кв.м. у домоволодінні вул.Хорольська у м.Дніпропетровську (а.с. 39-41,67-68). Ухвалою суду від 15.01.2009 року повні вимоги [PERSON] розєднано із виділенням в самостійне провадження вимог [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про вселення (а.с.52). В період із 27.05.2008 року по 04.08.2008 року провадження по справі зупинялося у звязку із проведенням судово-будівельної експертизи (а.с.22-30). У судовому засіданні [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини спору та надані суду докази. У судовому засіданні співідповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення їх судом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2004 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], померлим 01.02.2003 року після смерті матері [PERSON], померлої 21.12.2000 року. У рівних частках, по 1/3 за кожним, в порядку спадкування за законом визнано право власності на домоволодіння 35 по вул.Хорольська у м.Дніпропетровську за батьком померлого [PERSON] - [PERSON] Василієм Григоровичем, позивачем по справі, та його дітьми [PERSON] Анатолієвичем та [PERSON], співвідповідачами по справі. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року). У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ухвалою суду від 27 травня 2008 року, за клопотанням [PERSON] по справі була призначена судова будівельна технічна експертиза для визначення можливості розділу домоволодіння з урахуванням часток співвласників, яка проводилася на підставі технічного паспорту на спірне домоволодіння, складеного ДМБТІ 15.01.1999 року, за даними якого житловий будинок літ.А-1 складається з наступних приміщень 1-1 коридор (5,9 кв.м.), житлова кімната 1-2 (5,1 кв.м.), житлова кімната 1-3 (16,6 кв.м.) передпокій 1-4 (11,6 кв.м.) та прибудови літ.А11-1 - самовільно переобладнаної із літньої кухні : приміщень 1-5 кухня (10,3 кв.м.) та коридору 1-6 (6,0 кв.м.), переобладнаний із літньої кухні (а.с.8-11, 25-26). Як вбачається із технічного паспорту, виготовленого станом на 25.06.2010 року комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, садибний житловий будинок № 35, що знаходиться по вул.Хорольська у м.Дніпропетровську, розташований на земельній ділянці площею 2282 м.кв. і складається із житлового будинку літ.А-1, площею 39,2 кв.м., житлової прибудови літ.А1-1, площею 15,1 кв.м., ганок а, над а навіс, літ.Б самовільно переобладнаний із сарая, гараж, літ.В погріб з шийкою, літ.Г душ, літ.Д вбиральня, літ.Е сарай, площею 17,5 кв.м., літ.Ж літня кухня, площею 26 кв.м., №1-9,11-12, I Cпоруди. Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази, судом встановлено, що оспорювані позивачем приміщення 1-5 (10,3 кв.м.) та 1-6 (6,0 кв.м.) прибудови літ.А11-1 є конструктивними елементами окремо відокремленої від до житлового будинку літ.А-1 споруди літ.Ж літня кухня, площею 26 кв.м., яка є складовою нерухомого майна, розташованого на садибі № 35 по вул.Хорольська у м.Дніпропетровську, право спільної часткової власності на яке вже визнано за сторонами згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2004 року, у звязку із чим позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на ці приміщення не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, тому задоволенню не підлягають. За висновком № 984-08 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 02.07.2008 року та наданого, у тому числі, з урахуванням узаконення самовільно переобладнаної із літньої кухні прибудови літ.А11-1 - приміщень 1-5 кухня (10,3 кв.м.) та коридору 1-6 (6,0 кв.м.), визначити варіанти поділу домоволодіння з урахуванням часток власності : 1/3 частки, 1/3 частки та 1/3 частки домоволодіння технічно неможливо, оскільки на 1/3 частку буде приходитись лише 18,5 кв.м., що не відповідає вимогам п.2.24 БДН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», так як співвласникам необхідно виділити кожному по 22.кв.м. (а.с.25-26). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо виділу йому в натурі 1/3 частки спірного домоволодіння не можуть бути задоволенні з підстав, що наведені вище. Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з позиції їх належності та допустимості, а також достатності і взаємності у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, в повному обсязі не доведеними, у звязку із чим не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги майнового характеру [PERSON] не підлягають задоволенню, від оплати судових витрат позивач не звільнений, у звязку із чим із [PERSON] на користь держави підлягає до стягнення недоплачена сума судового збору у розмірі 51грн.00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed