overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області про здійснення -перерахунку та виплати підвищення до пенсії, як учаснику війни, оскільки набувши статусу учасника війни, згідно ст. 14 - Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , має право на одержання пенсії 'підвищеної на 50 % мінімальної пенсії за віком ,проте одержує лише пенсію за віком. Вважає, що має право на одержання недоплаченої суми пенсії за період з 9 липня 2007 року по 1 липня 2010 року включно. В судовому засіданні представник Тюзивача позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтовує їх доводами викладеними у позовній заяві та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивач є учасником війни і одержує підвищення до пенсії згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яким не передбачено право позивача на підвищення до пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ", до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Нормами -Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " не передбачено право учасника війни на підвищення до пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що позивач є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії Д-І №468500 від 25 травня 2003 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни. Із заперечення управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області за №4474/04 від 17.09.2010 року вбачається, що позивачці [PERSON] виплачується підвищення до пенсії в розмірі 10 % - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області про здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії як учаснику війни, оскільки набувши статусу учасника війни, згідно ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , має право на одержання пенсії підвищеної на 50- % мінімальної пенсії за віком ,проте одержує лише пенсію за віком. Вважає , що має право на одержання недоплаченої суми пенсії за період з 9 липня 2007 року по 1 липня 2010 року включно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтовує їх доводами викладеними у позовній заяві та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивач є учасником війни і одержує підвищення до пенсії згідно Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ", яким не передбачено право позивача на підвищення до пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсігза віком, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ", до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Нормами Закону України "Про "статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " не передбачено право учасника війни на підвищення до пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що позивач є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії В-П №404036 від 24 січня 2008 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни. Із заперечення управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області за №4471/04 від 17.08.2010 року вбачається, що позивачу [PERSON] виплачується підвищення до пенсії в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Заявник звернувся в суд з даною заявою до заінтересованої особи, Сокольської Державної нотаріальної контори, в заяві вказав на те, що 18.02.2010 р. померла її мати [PERSON] До дня смерті мати проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, на все майно котре належало їй на праві приватної власності, на випадок смерті [PERSON] склала заповіт який був посвідчений секретарем виконкому Телязької сільської ради від 15.03.1999року за реєстром № 15, за яким все своє майно , а саме будинок в с. Ульвівок вул. Над Бугом, 103 Сокальського району Львівської області та середню земельну частку ( пай) в с. Городиловичі заповіла заявнику. . В встановлений ст.1270 ЦК України заявник звернулася в Сокальську Державну нотаріальну контору з метою оформлення спадщини, однак, не змогла її прийняти, оскільки за невідомих їй причин, можливо у звязку з переселенням у 1946 році родини заявника у с. Печигри Тернопільської області її батьками було втрачено свідоцтво про її народження. Відповідно до цього заявник не може юридично оформити факт прийняття спадщини. На підставі наведеного заявник просить суд ухвалити рішення яким встановити факт що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла 18.02.2010 року. В судовому засіданні заявник, [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просить їх задовольнити, в обґрунтування навела обставини, вказані в заяві. Представник заінтересованої особи, Сокальської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, що проти заявлених вимого не заперечує, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] І-СГ № 205035 від 19.02.2010 року - [PERSON] померла 18.02.2010 року. Відповідно до заповіту від 15.03.1999 р. посвідченого секретарем виконкому Телязької сільської ради, [PERSON] встановлено, [PERSON] 15.03.1999 року все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось все те що буде належати на день смерті, і те на що за законом [PERSON] матиме право особистої власності, будинок в с. Ульвівок вул. Над Бугом, 103 Сокальського району Львівської області та середню земельну частку ( пай) в с. Городиловичі заповіла своїй дочці [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Згідно наданих документів сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON]. [INFO]. Позивачка зазначає, що син постійно мешкає та знаходиться на її утриманні, дитина не відвідує дошкільний заклад, у зв'язку зі станом здоров'я [PERSON] не має можливості працювати. Позивачка в судовому засіданні надавала заяву, в якій уточнила позовні вимоги і просила стягнути на ї користь на утримання неповнолітньої дитини 500 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав, просив його задовольнити, про що зробив відповідну заяву. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки при обставинах, вказаних позивачкою і визнаних відповідачем дійсно вбачається, що дитина народилася у шлюбі з відповідачем і він є її батьком. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має можливість сплачувати вказаний позивачкою розмір аліментів і тому вимоги про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно є справедливими. Суд, з урахуванням викладеного, вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 610. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачкою та відповідачем шлюбних відносин, позивач не бажає піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, розподіляти сімейні обов'язки. З вересня 2009 року відповідач залишив сім'ю і почав жити окремо, спільного господарства сторонами не ведеться. Спільного майна сторони не мають. Позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні позову у повному обсязі і категорично заперечувала проти примирення. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив його задовольнити. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки при обставинах, вказаних позивачем та визнаних відповідачкою, сім'я фактично розпалася і її відновлення не можливо, а також беручі до уваги той факт, що, будь-хто з подружжя чи обидва мають право звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу і це право підлягає судовому захисту. Одночасно суд вважає, що в подальшому спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить інтересам обох сторін і цей факт має суттєве значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач в позовній заяві просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлоград Павлоградського міськрайонного управління юстиції, 28 грудня 2007 року, за актовим записом №1094. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розривати шлюб в органах РАЦС відцовідачка не бажає. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що сумісне проживання з відповідачкою не склалося у звязку з відсутністю взаємо порозуміння. Вони тривалий час не поживають разом та не ведуть спільне господарство, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб з, відповідачкою. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з.; позивачем, позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, в тому числі копію свідоцтва про шлюб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, згідно ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що з 24.03.1993 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб Вільнянським райвіділлом ЗАГС Запорізької області, актовий запис №41. Від зазначеного шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, так як у них немає взаємопорозуміння, втрачене почуття кохання. Намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали. Шлюбні відносини між ними припинені сім років назад, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на. доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове зіасідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідачка не зявилася до суду без поважних причин. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні цимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.03.1993 року Вільнянським райвіділлом ЗАГС , Запорізької області, актовий запис № 41, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу дітей не мають. Встановлено, що подружжя припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, кожен живе власним життям. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст. .104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що 24.12.1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Подружні відносини припинилися з 13 серпня 2010 року. їх сім`я розпалася і збереження її неможливе, оскільки немає порозуміння та любові. Тому просить шлюб розірвати. Розірвання шлюбу здійснюють уперше. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сім`я розпалася остаточно, збереження сім`ї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 20.07.2007 року між ним та відповідачкою відділом РАЦС по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управлінням юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 398. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, у результаті чого у сім»ї постійно вирікали сварки, через, що втрачено взаємопорозуміння та взаємоповага. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред »явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07-.2007року, відповідно свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, примирення між ними не можливе.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст. 104,105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

26.08.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про Стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 31 08.1993року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дітей, матеріальної допомоги на утримання дочок не надає, у звязку з чим, позивачка змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її колжсть аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її Щюбітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що з 31.08.1993року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтв про народження (а.с.2,3). Відповідач є батьком дітей, однак матеріальної допомоги на утримання дочок не надає. Позивачка не працює, коштів на утримання дитици нешірстачає, в зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Таким чином, з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Також, на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120,00грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що 25.01.2008 року між нею та відповідачем відділом РАЦС по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управлінням юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 17. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, у результаті чого у сім»ї постійно виникали сварки, через, що втрачено взаємопорозуміння та взаємоповага. Шлюбні відносини припинені з червня 2010 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи цаведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює ртшення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред»явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2008року, відповідно свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, примирення між ними не можливе. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст. 104,105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

30.08.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів- на своє утримання. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 13.06.2009року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] ВідпЖдач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу, однак цих коштів не вистачає, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 700грн., щомісячно, до досягнення дочкою, трьох років. Відповідач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав повністю Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Дитина проживає з позивачкою. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує допомогу, однак цих коштів не вистачає, інших доходів не має. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач не надає, на утриманні інших осіб не має. [PERSON] працює головним спеціалістом у ВАТ «Павлоградвугілля», щомісячно отримую заробітну плату, має стабільний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Таким чином, з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на її утримання в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 700грн., щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідно до .вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Також, на підставі ст. 81 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнуто витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120,00грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved