Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

[PERSON] 05.06.2008 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], 3 особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту від 28.05.2005 року, посвідченого Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, відповідно до якого [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS] [PERSON], недійсним. Позивачка [PERSON] зазначала, що [PERSON] - її чоловік - помер [INFO]; 01.09.2007 року їй стало відомо про існування заповіту на ім»я [PERSON]; дійсність заповіту від 28.05.2005 року викликає в неї сумнів, оскільки раніше, а саме 06.12.2003 року, [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь дочки [PERSON] та онука (сина [PERSON]) [PERSON], 1995 року народження - в рівних частках; квартира [ADDRESS] була придбана за інвестиційним договором №58 від 25.04.2000 року за спільні кошти її (позивачки) та чоловіка під час шлюбу; [PERSON] зловживав спиртними напоями; починаючи з 2004 року він спілкувався з нею (позивачкою) та донькою [PERSON] лише по телефону та розповідав за [PERSON], як працівницю його кафе, яка періодично наймала квартиру [ADDRESS] у [PERSON] Оскільки в лікарському свідоцтві про смерть [PERSON] зазначено, що причиною смерті є закрита черепно-мозкова травма у формі забоїв головного мозку, крововилив під м»яку та тверду оболонки мозку побутового виду, це відбулося в квартирі [ADDRESS] того ж дня, коли настала смерть [PERSON], тому позивачка вважає, що заповіт від 28.05.2005 року на ім»я [PERSON] був складений внаслідок фізичного та психічного тиску на нього з боку [PERSON], а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тому заповіт від 28.05.2005 року має бути визнаний недійсним на підставі ч.І ст.231, ч.2 ст.1257 ЦК України. [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], 1995 року народження 09.06.2008 року також звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3 особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту від 28.05.2005 року, посвідченого Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, недійсним. Позивачка [PERSON] крім обставин, на які посилалася і позивачка [PERSON], також зазначала, що стосунки з батьком в неї завжди були теплими і дружніми; вважаючи, що заповіт від 28.05.2005 року на ім»я [PERSON] був складений внаслідок фізичного та психічного тиску на батька з боку [PERSON], а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тому також просила визнати заповіт від 28.05.2005 року недійсним на підставі ч.І ст.231, ч.2 ст.1257 ЦК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2008 року цивільні справи №2- 4263/08 за позовом [PERSON] та №2-4287/08 за позовом [PERSON] - про визнання заповіту недійсним - були об»єднані в одне провадження під №2-4263/08 (а.с.111-112 тЛ). В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] - в своїх інтересах та в інтересах сина [PERSON], 1995 року народження, а також представники позивачів - [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити із зазначених підстав. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позови не визнали; стверджуючи, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, викладені позивачами обставини не відповідають дійсності, заповіт від 28.05.2005 року від імені [PERSON] є законним, тому просили в задоволенні позовних вимог позивачів - відмовити. З особа - представник Головного управління юстиції у м. Києві - в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи 3 особа була повідомлена належним чином; своєю заявою-поясненнями просили справу розглядати за їх відсутності та постановити судове рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.41-42, 89-90 т.1). Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.1968 року (а.с.29 т.2). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2007 року за заявою [PERSON] (позивачки) було анульовано актовий запис №362 від 10.06.1998 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], здійснений на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.1998 року - у зв»язку із скасуванням рішення суду про розірвання шлюбу та припиненням провадження у справі (а.с.20 т.1). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2002 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.39 т.2). Згідно листа відділу РАЦС Дарницького районного управління юстиції від вересня 2005 року (а.с.103 т.1) [PERSON] звертався до відділу РАЦС з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2002 року про розірвання шлюбу з [PERSON], але реєстрація розірвання шлюбу не відбулася, оскільки розірвання шлюбу на той час вже було зареєстровано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.1998 року. [PERSON] помер [INFO] в м. Києві (а.с.4 т.2). [PERSON] (позивачка) є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.19 т.2). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Оскільки сторонами не надано суду документально підтверджених даних щодо отримання свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] (за життя) та/або [PERSON], за встановлених обставин, суд вважає встановленим факт розірвання шлюбу між ними на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2002 року - з 01.01.2004 року (ч.2 ст.114 СК України). 06.12.2003 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь дочки [PERSON] та онука (сина [PERSON]) [PERSON], 1995 року народження - в рівних частках кожному, який було посвідчено Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 06.12.2003 року за реєстровим номером Зу-4518 (а.с.18 т.2). Крім того, [PERSON] 28.05.2005 року склав заповіт, посвідчений Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, відповідно до якого [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS] відповідачці [PERSON] (а.с.7 т.2). До 22-ої Київської державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини: [PERSON] - 05.06.2007 року (а.с.З т.2), [PERSON] - від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON], [INFO] - 25.07.2007 року (а.с.23 т.2); [PERSON] - 01.09.2007 року (а.с.28 т.2). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру від 26.06.2000 року, квартира [ADDRESS] була зареєстрована на ім»я померлого [PERSON] (а.с.10-11 т.2). Згідно довідки форми №3 від липня 2007 року відповідачка [PERSON] проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] постійно з 17.11.2005 року (а.с.5-6 т.2). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №104 до майна померлого [PERSON], [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину (квартиру [ADDRESS]) за заповітом від 22.12.2007 року (а.с.47-48 т.2). Згідно ч.І ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно 4.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. По факту смерті [PERSON] в порушенні кримінальної справи було відмовлено (а.с.81-129 т.2). З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не вбачається, що вони були безпосередньо свідками застосування до [PERSON] фізичного чи психічного тиску з боку [PERSON] або інших осіб, які б мали причинний зв»язок з підписанням [PERSON] заповіту від 28.05.2005 року. За встановлених обставин, суд вважає, що твердження свідка [PERSON] про те, що смерть [PERSON] має ознаки насильницької, не є достатніми для висновку про задоволення позову [PERSON] та [PERSON] Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні; достатніх обставин, передбачених ст.231 ч.І, 1257 ЦК України, як підстав недійсності оспорюваного заповіту, в судовому засіданні не встановлено, а тому в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] має бути відмовлено.

Outcome: dismissed