Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області (далі - УПФУ в Лозівському районі) про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідності до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-Х1І(далі - Закон № 796-Х1І) має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розміром ЗО % мінімальної пенсії за віком. При цьому розмір мінімальної пенсії за віком повинний був розраховуватися згідно з ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Усупереч зазначеним нормам відповідач не провів відповідні нарахування цих пенсій. Просив визнати протиправною діяльність відповідача, зобов'язати його перерахувати додаткову пенсію з 21.10.2008 року відповідно до ст. 51 Закону № 796-Х1І та виплатити її, виходячи з встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму відповідно до ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стягнути з відповідача недоотриману пенсію з 21.10.2008 року. В судове засідання відповідач не з'явився, про місце, день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі га просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що для його задоволення відсутні правові підстави, позивачу визначено розмір додаткової пенсії згідно з чинним законодавством, постановами Кабінету Міністрів України. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступи, то. Судом встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Лозівському районі, з 22.10.2008 року отримує додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесений до 2-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-ХП. Згідно ч.І ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», який діє з 21 березня 1995 року право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності. Поняття ядерної шкоди, а саме що це є будь-які ушкодження, завданні здоров'ю людині, що є результатом небезпечних властивостей ядерного матеріалу на ядерній установці наведено в розділі 1 ст. 1 названого Закону. Статтею 49 Закону N 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до статті 51 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2 3, 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрат>' годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 51 Закону № 796-ХІІ змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2^)07 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статей 51, 67 Закону № 796-ХИ, визнано неконституційними. Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтею 51 Закону № 796-ХІІ, яка діяла до 01.01.2008 року, та статтею 67 Закону № 796-ХІІ у редакції від 05.10.2006р. Щодо захисту права позивача на отримання пенсій на майбутнє суд зауважує, що з положень ст. 1 ЦПК України вбачається, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. У зв'язку з чим суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання відповідача вчиняти дії в майбутньому через вірогідність настання певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій. Таким чином неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому. Отже захисту підлягають права позивача за період з 22.10.2008 року по 27 серпня 2010 року (день ухвалення рішення). Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, іншого нормативно-правового акта, ікий би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Посилання відповідача на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні. Оскільки додаткова пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком. Спірні правовідносини врегульовані ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на пріоритетність законів над гіідзаконними актами, застосуванню підлягає вказаний Закон, а не постанови Кабінету Міністрів України, на які відповідач посилається в запереченнях на позов, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з відповідача різниці між фактично нарахованими і сплаченими та належними розмірами пенсій у грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦГЖ України.

Outcome: partial