Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської- він як інвалід 1 групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою, має право на державну пенсію, розмір якої не може бути нижчим ніж 10 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем основна та додаткова пенсія, виплачується йому в значно нижчому розмірі. А тому позивач, посилаючись на статтю 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року, № 10- рп від 22.05.2008 року просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату вказаних пенсій за період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2009 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.І ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Позивач надав уточнення до позовної заяви в яких просив суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату вказаних пенсій за період з 16 червня 2007 року по 31 жовтня 2009 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.І ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надали письмові заперечення в яких просять справу розглядати у відсутності їх представника, в задоволенні позову просять відмовити. В запереченнях зазначають, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по 1 групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС призначену згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи На виконання вимог вказаного закону Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1 від 03 січня 2002 року Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відпівідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів розрахунок пенсій, передбачених ч. 4 ст. 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і додаткових пенсій, передбачених ст. 50 вказаного закону проводиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. в розмірі відшкодування фактичних збитків. Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення ' / змін до деяких законодавчих актів України були внесені зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими встановлено розмір доплат до пенсії інвалідам, щодо яких встановлено, звязок з Чорнобильською катастрофою. Розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з ЧАЕС ,не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1986 році: - по 1 групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додактова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: - інвалідам 1 групи - ЗО процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому вважають, що позивач отримує пенсію по інвалідності та додактову відповідно до вимог Закону України № 796 та Постанови Кабінету Міністрів України № 654. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надані представником відповідача заперечення, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області, та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою № 238/у-3 від 02 грудня 2009 року, є інвалідом 1-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії ААБ №000874 від 17 грудня 2007 року та випискою з акту огляду МСЕК про результати визнання ступеню втрати професійної працездатності від 26 червня 2009 року. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. В ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по першій групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в ред. до 2008 року), особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам першої групи -100 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Пунктом 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності з 01 січня 2008 року , було внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, текст ст.ст. 50, 54 викладено в новій редакції та встановлено , що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, запоідяну здоровю, у розмірах: інвалідам 1 групи - 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розміри пенсій у всіх випадках для інвалідів, щодо яких встанолено звязок з ЧАЕС, не можуть бути нижчими : для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по 1 грпуі інвалідності - 220 % прожиткового мінімуму для осіб, які втартили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може бути коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України. Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по першій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України. Також, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Згідно абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно- правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Відповідно до ст. З, 21, 22 Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений. Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За таких підстав суд, вважає, позовні вимоги позивача в частині зобовязання провести перерахунок та виплату основної пенсії відповідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. У звязку з цим, суд вважає необхідним зобовязати Управління ПФ здійснити з 16 червня 2007 року перерахунок державної пенсії позивача в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, а також виплатити йому з 16 червня 2007 року недоплачену суму пенсії. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved