Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

23.10.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 23.01.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № ZPJ0AK10170002, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15128,18 доларів США з терміном повернення до 22.01.2013р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 10,56% річних в строки та в порядку, встановлених умовами договору. На забезпечення виконання умов кредитно заставного договору відповідачем був переданий в заставу легковий автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно - заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 15128,18 доларів США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 05.05.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 14528,92 доларів США, що становить у гривневому еквіваленті 110967 грн. 51коп., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 13465,75 доларів США; по процентам за користування кредитом у розмірі 304,43 доларів США; по комісії за користування кредитом у розмірі 21,86 доларів США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 13,85 доларів США, а також штрафні санкції на загальну суму 723,03 доларів США. Представник позивача [PERSON] (яка діє на підставі доручення від 09.09.2009р.) в наданій суду 28.10.2010р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC та в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC, що належить на праві власності [PERSON] шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 28.10.2010р. представник позивача просила розглядати справу за її відсутності та вжити часткове скасування заходів забезпечення позову (на авто). Відповідач - [PERSON], будучи присутнім в судовому засіданні з позовними вимогами був не згоден. Проте відповідач не заперечував, що має заборгованість за кредитно заставним договором, яка виникла в звязку з його скрутним матеріальним становищем, оскільки протягом цілого року, а саме з вересня 2009р. по вересень 2010р. відповідач не мав змоги працевлаштуватися. Враховуючи дані обставини, відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням провести реструктуризацію кредиту, проте йому було відмовлено. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача з винесенням рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухав відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк ( термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням. Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Судом встановлено, що 23.01.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № ZPJ0AK10170002, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15128,18 доларів США з терміном повернення до 22.01.2013р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 10,56% річних в строки та в порядку, встановлених умовами договору. Відповідно до п. 17.9 кредитно заставного договору, з метою забезпечення його виконання, відповідачем був переданий в заставу легковий автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 15128,18 доларів США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 05.05.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 14528,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 110967 грн. 51коп., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 13465,75 доларів США; по процентам за користування кредитом у розмірі 304,43 доларів США; по комісії за користування кредитом у розмірі 21,86 доларів США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 13,85 доларів США, а також штрафні санкції на загальну суму 723,03 доларів США. Як вбачається з наданої суду довідки ПАБ КБ «Приватбанк» на день винесення рішення, тобто на 28.10.2010р. заборгованість відповідача перед банком не зменшилася, а навпаки зросла та складає 159849,76 грн., в тому числі є значна сума простроченої заборгованості по тілу кредиту 46626,45 грн. та відсоткам 15857,03 грн. Проте в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати первісну ціну позову, оскільки на день винесення рішення банк позовні вимоги не уточнював. Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. При винесенні рішення, суд враховує пояснення відповідача, стосовно того, що заборгованість за кредитно заставним договором у нього виникла внаслідок скрутного матеріального становища, з причини тривалої відсутності праці, проте враховуючи норми діючого законодавства та даючи оцінку заявам відповідача наданих суду 23.02.2010р., 21.06.2010р., 27.09.2010р., в яких відповідач визнав факт існування заборгованості та неодноразово зобовязувався сплатити прострочену заборгованість, надати суду відповідні докази, та день винесення рішення цього так і не зробив, суд приходить до висновку, що дані обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанку про звернення стягнення на предмет застави. Крім того, судом враховуються і ті обставини, що відповідач в судовому засіданні 28.10.2010р. повідомив, що іншого майна, яке б можна б було реалізувати задля погашення великої суми заборгованості перед банком, у нього не має. Також при винесені рішення, суд враховує, що факт існування заборгованості визнаний відповідачем в судовому засіданні, а отже згідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом. Виходячи з вищенаведеного, оцінюючи в сукупності обставини по справі викладені сторонами та письмові матеріали справи, з огляду на те, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за кредитно заставним договором, має значну суму простроченої заборгованості, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № ZPJ0AK10170002 від 23.01.2008р., в розмірі 110967грн. 51коп., що у доларовому еквіваленті становить 14528,92 доларів США, звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за можливе частково скасувати заходи забезпечення позовних вимог, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. в частині накладення арешту на легковий автомобіль KIA модель: Rio, 2007р.в., тип: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6LDE24138L003026, реєстраційний номер: AP2923BC, що належить на праві власності [PERSON], оскільки існування заборони відчуження автотранспортного засобу унеможливить в подальшому виконання цього рішення суду. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1109грн. 68 коп. (1% від ціни позову в гривневому еквіваленті) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved