Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування в якому вказували, що 18 липня 2001 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0671 га, призначеної для ведення садівництва, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю розташована в межах території Бузької сільської ради, садове товариство «Янтар». Проте, фактично земельна ділянка в звязку зі зміною меж населених пунктів розташована на території м. Вознесенська в садовому товаристві «Янтар» по вул. Коцюбинського, 4. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, що прийняли спадщину, звернулися до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи відмову наявністю протиріччя щодо місця розташування спадкового майна. Виходячи з цих обставин позивачі просили визнати за ними в рівних частках право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою суду від 23 травня 2010 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено відділ Державного комітету України із земельних ресурсів у м. Вознесенську Миколаївської області. Позивачі та їх представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та повне визнання позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог [PERSON], а також представник третьої особи без самостійних вимог відділу Держкомзему в м. Вознесенську - в судове засідання не зявилися, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим розглядати справу без участі осіб, що не зявилися в судове засідання, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши технічний паспорт садового будинку №4, розташованого по вул. Коцюбинського в м. Вознесенську Миколаївської області в садовому товаристві «Янтар», суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених положеннями ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не протирічить вимогам закону та не порушує права третіх осіб. Зокрема, судом встановлено, що 18 липня 2001 року померла дружина [PERSON] та мати [PERSON] [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0671 га, призначеної для ведення садівництва, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю розташована в межах території Бузької сільської ради, садове товариство «Янтар» (а.с. 7). Проте, фактично земельна ділянка в звязку зі зміною меж населених пунктів розташована на території м. Вознесенська в садовому товаристві «Янтар» по вул. Коцюбинського, 4 (а.с. 12-14, 23, 44, 50, 62-64, технічний паспорт садового будинку №4, розташованого по вул. Коцюбинського в м. Вознесенську Миколаївської області в садовому товаристві «Янтар»). Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори в установлені законом строки, однак нотаріус відмовляє їм в оформленні спадкових прав з підстав наявності протиріччя щодо місця розташування спадкового майна та ці протиріччя не можуть бути усунуті в адміністративному порядку. В силу п.п. 4, 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відносини між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України (1963 року), чинного на час відкриття та прийняття спадщини. З положень ст. 548 ЦК України (1963 року) вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини. Матеріали справи вказують на те, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку (а.с. 46, 59). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи те, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ними в рівних частках права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved