Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, В якому вказав, що 210лютого 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06/02-024996 (далі-Договір). За даним договором було застраховано автомобіль позивача марки Seat Ibiza, державний номерний знак [NUMBER], страхова сума становила 97338,00 грн. 02 лютого 2009 року застрахований транспортний засіб потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого йому було завдано пошкодження. З місця події позивач повідомив відповідача по "гарячій лінії" про дорожньо-транспортну пригоду. На прохання позивача прислати на місце пригоди свого представника, відповідач відповів відмовою та надав пропозицію звернутися до працівників ДАІ. 03 лютого 2009 року позивач особисто звернувся до Полтавської обласнї філії відповідача та подав заяву про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до умов п. 19.4.2 Договору страхування відповідач зобов"язався протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх документів, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Замість беззастережного виконання свого обов"язку, відповідач повідомив позивача про відсутність на той час у відповідача аварійного комісара та проте, що його договірний незалежний експерт перебуває у відпусці, тому рекомендував самостійно звертатися до послуг незалежного сертифікованого експерта та сплатити за проведення експертної оцінки. Позивач звернувся до експерта ТОВ "Ресурси Центр", яким і було складено "Звіт про оцінку майна" визначення розміру матеріального збитку автомобіля "Seat Ibiza", реєстраційний номер [NUMBER], станом на 05 лютого 2009 року. Експертний висновок, довідки та матеріали, які від позивача вимагали представники відповідача, були вручені 28.02.2009 року особисто директору Полтавської філії відповідача п. Кориневському М.І. В подальшому на неодноразові звернення позивача до представників Полтавської філії відповідача позивач отримав відповідь, що справа направлена до Головного офісу відповідача, а при зверненнідо Головного офісу відповідача отримав відповідь, що виплатна справа з регіональної філії ще не надходила. 21 травня 2009 року позивач з"ясував, що виплатна справа з Полтавської філії відповідача до головного офісу надійшла 23 березня 2009 року, але рішення щодо виплати страхового відшкодування не прийняте. Відповідно до п. 22.3 Договору відповідач протягом 15 робочих днів повинен розглянути одержані документи та протягом 15 робочих днів скласти [PERSON] і прийняти рішення про виплату або відмову в страховій виплаті, а ще протягом 15 робочих днів здійснити страхову виплату. тому дії відповідача є грубим порушенням умов страхового Договору. На день подання позову відповідач виплати страхового відшкодування не здійснив, на звернення позивача щодо причин затримки із виплатою в зазначені строки відповіді відповідачем не надано. За наслідками експертизи вартість усунення ушкодженнь транспортного засобу було визначено в розмірі 40735,43 грн. За час прострочення виконання грошового зобов"язання сума заборгованості збільшилася із врахуванням індексу інфляції на 5435,43 грн. З урахуванням індексу інфляції та 3% річних сума заборгованості станом на 07.05.2010 року становила 47709,98 грн. Позивач вважає, що крім цього відшкодуванню підлягають всі понесені у справі витрати, зокрема: оплата за складання висновку про вартість відновного ремонту в сумі 819,94 грн., оплата за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. Також позивач вважає, що діями відповідача цому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн. Всьго позивач просив стягнути з закритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа" на користь [PERSON] 98559,92 грн. та допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Позивач та представник позивача суду пояснили, що що дійсно в лютому 2008 року [PERSON] звернувся до страхової компанії "Княжа" та уклав комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажира від нещасних випадків. В лютому 2009 року застрахований автомобіль потрапив до дорожньо-транспорної пригоди та був ушкоджений. Відповідно до укладеного договору страхування та Закону України «Про страхування» у випадку настання страхового випадку Страхувальник зобовязаний повідомити про його настанняя, тому відразу з місця пригоди позивач зателефонував до страхової компанії по «гарячій лінії» та повідомив про пригоду. Представники страхової компанії відмовилися направити свого представника для оформлення дорожньо-транспортної пригоди та порекомендували зробити це самостійно. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди оформили працівники Чорнухинського ДАІ. Відповідно договору відповідач збовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх документів, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Після оформлення страхового випадку позивач подав до 28 лютого 2009 року до Полтавської філії відповідача необхідний пакет документів, які від нього вимагали для отримання страхового відшкодування. Після чого на неодноразові звернення до працівників Полтавської філії відповідача отримав відповідь, що документи знаходяться на розгляді, потім, що вони направлені до Головного офісу відповідача, в Головному офісі відповідали, що документи ще не надійшли від регіональної філії. Зважаючи на такий стан справ та на необхідність у транспорті, позивач самостійно за власні кошти відремонтував автомобіль. Лише 15 червня 2009 року позивач отримав лист від страхової компанії, в якому було вказано, що страхова компанія отримала та проаналізувала адміністративні матеріали заявленої дорожньо-транспортної пригоди, провела авто технічне дослідження. На підставі отриманих результатів страхова компанія розцінила дії позивача як подання свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Так як позивач не погодився з причинами відмови у виплаті страхового відшкодування, та зважаючи на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в лютому 2009 року, а рішення прийняте лише 15 червня 2009 року, з порушенням всіх встановлених термінів, він звернувся за захистом своїх прав до Державної комісіїз регулювання ринків фінансових послуг України, де йому повідомили, щ0о відмова страховика у страховій виплаті може бути оскаржена страхувальником у судовому порядку. Так як матеріальна шкода була нанесена позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди 02 лютого 2009 року і не була відшкодована на день подання позовної заяви, індекс інфляції враховується саме з цього часу. Зважаючи на вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що дійсно між страховою компанією та позивачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06/02-024996. За даним договором страхова компанія зобовячалася у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи. Після отримання повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди з участю застрахованої автомашини страховик 03 лютого 2009 року прийняв заяву та розпочав власне розслідування. В тому числі,

Outcome: partial