Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] управління пенсійного фонду України в Полтавській області з позовом в якому просить визнати протиправною відмову [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в переведенні його з 15.04.2010 з призначеної йому пенсії згідно Закону України. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію, передбачену ст.50, частиною 4 ст.54, частиною 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою частиною 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Просив визнати за ним право отримувати з 12 січня 2005 року основну пенсію у розмірі не менше, ніж 120% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, що передбачено статтею 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати; визнати протиправною бездіяльність [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по здійсненню позивачу перерахунку та виплати підвищення пенсії інваліда війни II групи у розмірах менших ніж передбачалось частиною 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в редакції чинній до 1 січня 2006 року, за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2005 року. Також просив зобовязати відповідача [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії, як інваліду війни II групи з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року - 332 грн., з врахуванням фактично виплаченого щомісячного підвищення до пенсії - 69,69 грн., а за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року провести перерахунок підвищення до пенсії в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, яка була встановлена в розмірі 92,47 грн., з врахуванням фактично виплаченого за цей період щомісячного підвищення до пенсії - 69,69 грн. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у звязку з чим є інвалідом II групи з 19 березня 1998 року безстроково та його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В вересні 2008 року він звернувся до [PERSON] Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці з проханням перевести його на інший вид пенсії на підставі ст.50, частини 4 ст.54, ст.59, частини 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак йому було відмовлено. 15 квітня 2010 року позивач направив поштою до [PERSON] управління пенсійного фонду України в Полтавській області заяву в якій просив призначити пенсію у відповідності до вимог закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також провести перерахунок раніше нарахованих пенсійних виплат у відповідності до зазначеного в позовних вимогах. В задоволенні вимог щодо перерахунку пенсії позивачу було відмовлено. Ухвалою суду від 31 серпня 2010 року в якості співвідповідача залучено управління Пенсійного фонду України в Автозаводському районі в м. Кременчуці. Від відповідача [PERSON] пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці надійшли заперечення з проханням розглядати справу у відсутність представника. В запереченнях відповідач зазначив про те, що позивач [PERSON] перед зверненням до суду з позовом не надав до управління ПФУ Автозаводського району в м. Кременчуці заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З заявою та необхідним пакетом документів [PERSON] звернувся до управління ПФУ Автозаводського району в м. Кременчуці 02.09.2010 року, тобто коли справа за його позовом вже перебувала на розгляді в суді. Згідно рішення управління ПФУ Автозаводського району в м. Кременчуці №35 від 09.09.10 [PERSON] було відмовлено в призначенні з 02.09.2010 року пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 1524,35 грн., так як розмір одержуваної ним пенсії, призначеної згідно Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» становить 1823,40 грн. і є більшим. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши позивача, який підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити, представника відповідача [PERSON] управління пенсійного фонду України, який просив відмовити в задоволенні позову, крім того при вирішенні позову просив застосувати строки позовної давності, дослідивши докази у справі приходить до наступного висновку. З ч.З ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень ч.І ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду». Таким чином, питання призначення пенсії позивачу [PERSON] входить до компетенції управління пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці. З позову вбачається, що жодних вимог щодо порушених прав позивачем [PERSON] до управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці не предявлялось, а тому позов в частині визнання протиправною відмову [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в переведенні його з 15.04.2010 з призначеної йому пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію, передбачену ст.50, частиною 4 ст.54, частиною 3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч.2 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. З положень ст. 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вбачається, що залежно від причини інвалідносі, інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію поділяються на такі категорії: а) інваліди війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обовязків військової служби (службових обовязків) чи повязаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з» єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( п. а ст.20 в редакції Закону № 103/96-ВР від 25.03.96 б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням обовязків військової служби ( службових обовязків), або внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби. Відповідно до ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мінімальні розміри пенсій по інвалідності встановлюються інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби І групи - у розмірі 120 відсотків, II групи - 110 відсотків, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом II групи, внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.27-29), тобто не підпадає під дію ст.ст.20, 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому позов в частині вимог щодо перерахунку нарахованої пенсії та стягнення боргу у звязку з згаданим перерахунком не підлягають задоволенню. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України, позивачем пропущено встановлений трирічний строк звернення до суду. Доказів поважності пропущення визначеного законом строку звернення суду не надано. З позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved