overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення (порушення ПКЕЕН) у сумі 60 грн. 45 коп. Представник позивача у судовому засіданні просила про розгляд справи в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі укладений договір абоненту. Відсутність на розрахунковому засобі обліку пломб енергопостачальної організації свідчить про порушення Правил користування електроенергією для населення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року. Методикою розрахунку розміру відшкодування шкоди, заподіяної енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил (далі Методика), затвердженою постановою Національної Комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, передбачені випадки її застосування. За порушення [PERSON] Правил ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" був обґрунтовано та вірно розрахований розмір завданої шкоди у сумі 60 грн. 45 коп. В силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 171 грн. 00 коп. На підставі статей 550-552, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення (порушення ПКЕЕН) у сумі 1204грн. 36 коп. Представник позивача у судовому засіданні просила про розгляд справи в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі укладений договір абоненту. Факт самовільного підключення електроустановок до мереж енергопостачальника, що не є власністю споживача свідчить про порушення Правил користування електроенергією для населення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року. Відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність відповідно до закону за розкрадання електроенергії у разі самовільного підключення до електромереж та використання електроенергії без прибору обліку. Методикою розрахунку розміру відшкодування шкоди, заподіяної енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил (далі Методика), затвердженою постановою Національної Комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, передбачені випадки її застосування. За порушення [PERSON] Правил ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" був обґрунтовано та вірно розрахований розмір завданої шкоди у сумі 1 204 грн. 36 коп. В силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 171 грн. 00 коп. На підставі статей 550-552, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення (порушення ПКЕЕН) у сумі 2400грн. 12 коп. Представник позивача у судовому засіданні просила про розгляд справи в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі укладений договір абоненту. Факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю споживача свідчить про порушення Правил користування електроенергією для населення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року. Відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність відповідно до закону за розкрадання електроенергії у разі самовільного підключення до електромереж та використання електроенергії без прибору обліку. Методикою розрахунку розміру відшкодування шкоди, заподіяної енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил (далі Методика), затвердженою постановою Національної Комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, передбачені випадки її застосування. За порушення [PERSON] Правил ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" був обґрунтовано та вірно розрахований розмір завданої шкоди у сумі 2 400 грн. 12 коп. В силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 171 грн. 00 коп. На підставі статей 550-552, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 27.07.2006 він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від спільного проживання в них дітей немає. Сімейне життя в них не склалось внаслідок того, що на час спільного проживання відповідач не цікавилась проблемами сім'ї, не піклувалась про створення нормальних сімейних стосунків, ігнорувала сімейні обов'язки, проживала за власними інтересами, що стало фактичною причиною припинення подружнього життя. З початку 2010 року вони проживають окремо, спільного сімейного життя не існує. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе з тих причин, що сім'я припинила своє існування через відсутність у відповідача взаєморозуміння та поваги до нього. Шлюб на даний час існує лише формально. На його неодноразові звернення до відповідача з проханням звернутись з письмовою заявою до органу РАЦС про розірвання шлюбу відповідач не реагувала, тому він змушений з даним позовом звернутися до суду. Просить розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення просить не надавати. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи не подала, а тому на підставі ст.224 ч.І ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2006 року. Від шлюбу дітей не мають. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії 1- БВ № 020512. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Зважаючи на те, що відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 грн. 50 коп. судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 27.06.2008 він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від спільного проживання 12.03.2009 народилась дочка [PERSON]. Сімейне життя в них склалось невдало внаслідок того, що в їхнє подружнє життя постійно втручались батьки відповідачки, вона також безпідставно ревнувала його. Всі спроби та намагання зберегти сім'ю виявились безрезультатними, в травні 2010 року вони остаточно припинили спільне проживання та будь-які стосунки. Просить розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення просить не надавати. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розшляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи не подала, а тому на підставі ст.224 ч.І ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2008 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 049866. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Зважаючи на те, що відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 грн. 50 коп. судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

11 серпня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1996 року. Від спільного подружнього життя у них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з чим вони припинили шлюбні відносини з 2008 року. Причиною розпаду сімї стало те, що на побутовому грунті з відповідачем виникали сварки та скандали. Ініціатором яких були вони обоє. Після припинення шлюбних стосунків відповідач переїхала проживати на мкрн. Інгулець має свою квартиру. Спільне господарство на даний час не ведеться, шлюб існує формально. Після розірвання шлюбу, син буде проживати разом з відповідачем по справі. Майнового спору у сторін немає. Примирення з відповідачем неможливе надавання строку для примирення не доцільно, тому він просить суд позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявились, до початку слухання справи надійшли письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так, відповідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1996 року, але шлюбні відносини припинені з 2008 року. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачем. Сторони проживають за різними адресами до примирення не прагнуть, тому суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому враховуючи інтереси дитини з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи їх інтереси суд задовольняє позовні вимоги позивача повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання народився син - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сімейне житія з відповідачем не склалося та у теперішній час вона самостійно виховує та утримує дитину. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1400 грн. щомісячно та розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка надала заяву про залишення позовних вимог про розірвання шлюбу без розгляду, вимоги про стягнення аліментів уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 гри., при цьому пояснила, що відповідач має нерегулярний дохід, інших аліментних зобовязань та непрацездатних батьків не має. Відповідач у судовому засідання не зявився, про місце й час судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки суду не ПОВІДОМИВ. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання народився син - [PERSON]. [INFO] (актовий запис №1182), в свідоцтві про його народження батьком вказаний - [PERSON]. У теперішній час син проживає з матірю та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні, що підтверджується довідкою ЖКП ММР «Південь» № 2126 від 24.06.2010 року. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки дитини зобовязані утримувати її до досягнення повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, те, що відповідач, інших аліментних зобовязань та непрацездатних батьків не має. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати: 120,00 грн. на інформаційнс-тсхнічнс забезпечення у звязку з розглядом цивільної справи та судовий збір в сумі 51,00 грн. На підставі ст. 367 ЦК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. На підставі ст.ст.180-183, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Позивач звернувся із даним позовом до суду, стверджуючи, що йому на праві власності відповідно до державного акту серії ЯЛ № 223741 від 17.09.2010 року належить земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована на території Усатівської сільради Біляївського району, масив № 1 ділянка №70. На вказаній земельній ділянці він побудував нежитлові будівлі загальною площею 2024,20 кв.м, згідно технічного паспорту літ. « А », літ. « Б «,1-3 огорожа. В даний час [PERSON] звернувся до Усатівської сільради з метою отримання свідоцтва про право власності на вищезазначені нежитлові будівлі, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності на вказане нерухоме майно. Посилаючись на викладені обставини, позивач звернувся до суду з проханням визнати за ним право власності на вищевказані нежитлові будівлі. Представник Усактівської сільради у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву , в якій позов визнав та просив справу розглянути за його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися та також подали письмові заяви, за якими не заперечують проти задоволення позову та просять розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав і інтересів ,суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, відповідно до ст.174 ЦГІК України. Як встановлено судом, позивачу на праві власності відповідно до державного акту серії ЯЛ № 223741 від 17.09.2010 року належить земельна ділянка площею 0,25 га для розміщення виробничо-складського комплексу з адміністративним приміщенням, яка розташована на території Усатівської сільради Біляївського району, масив №1 ділянка №70. На вказаній земельній ділянці, відповідно до її цільового призначення, позивач побудував нежитлові будівлі загальною площею 2024,20 кв.м, згідно технічного паспорту літ.»А»- нежитлової будівлі площею 1701,70 кв.м, літ «Б»- нежитлової будівлі площею 322,50 кв.м, 1-3 огорожа. Із наявних у справі доказів вбачається, що вказані нежитлові будівлі відповідають будівельним, протипожежним нормам і правилам, що підтверджується відповідним технічним висновком КП « Одессооблпроект «, їх розташування на земельній ділянці не порушує права інших осіб . Відповідно до ст.331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно із ст.376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, відповідають закону і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи свої вимоги [PERSON] вкзала, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 20 вересня 2002 року зареєстрованим в Чорнухинському відділі реєстрації актів цивільного стану Чорнухинського управління юстиції Полтавської області. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Поджальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Просила задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свій позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] Є А. та [PERSON] зареєстрований 20 вересня 2002 року в Чорнухинському відділі реєстрації актів цивільного стану Чорнухинського управління юстиції Полтавської області. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу між подружжям виникають часті сварки, за час сімейного життя спільного майна та житла не надбали. Суд дійшов до висновку, що подальше збереження сім»її примирення сторін не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що 12 березня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 15000 гривень зі строком повернення кредиту на 60 місяців та зі сплатою за користування кредитом 36% річних. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтетних платежів. Проте, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, заборгувавши банку 25269 грн., з яких 3082,47 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 11097,85 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 8419,43 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2670,05 грн. - підвищена процентна ставка за прострочення платежу. Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, в разі затримки сплати частини платежів за кредитним договором. Просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану суму заборгованості. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 15000 гривень зі строком повернення кредиту на 60 місяців та зі сплатою за користування кредитом 36% річних. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтетних платежів. Судом беззаперечно встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, заборгувавши банку 25269 грн., з яких 3082,47 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 11097,85 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 8419,43 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2670,05 грн. - підвищена процентна ставка за прострочення платежу. Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, в разі затримки сплати частини платежів за кредитним договором, а тому суд вважає наявними достатні підстави для дострокового стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved