Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню з 01 квітня 2009 року по день ухвалення рішення приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо не нарахування їй щомісячного підвищення до пенсії 30 % мінімальної пенсії за віком; визнати його право на отримання підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на відповідний період часу з 01 квітня 2009 року по день ухвалення рішення, зобов*язавши відповідача провести їй нарахування та виплату соціальної допомоги за вказаний період часу; зобов*язати відповідача щомісячно нараховувати та виплачувати їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком посилаючись на те, що вона є пенсіонером за віком, має статус «Дитина війни». Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом указаного періоду не виплачувалась доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком і не виплачується в даний час. Позивач в судове засідання не з*явилася, в наданій заяві просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та письмові заперечення проти позову. В письмових запереченнях, наданих суду, відповідач з позовом не погоджується, вважає його необгрунтованим, а позовні вимоги - безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області і має статус «дитині війни», а тому згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195) має право отримувати підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Проте, як вбачається зі змісту даної норми Законом не передбачено, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення пенсії. Звертають увагу суду, що згідно ст. 6 Закону № 2195 дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошові |?о утримання чи державної соціально допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Таким чином, законодавець чітко визначив дану доплату як підвищення до пенсії, а не як «щомісячну державну соціальну допомогу», з нарахуванням і виплатою якої звернувся до суду позивач. Ст. 7 Закону передбачає, що фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки, за рахунок інших джерел фінансування державна соціальна підтримка дітей війни не здійснюється, тому для стягнення даних сум з коштів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави. На підставі ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України. Враховуючи, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, то відповідач вважає, що діяв без будь-яких порушень законодавства. При цьому суду першої інстанції при розгляді справи по суті необхідно з'ясувати наступні питання: *чи були перераховані бюджетні кошти на рахунки органу Пенсійного фонду України для виплати їх особам, що мають статус дитині війни; *з якого розрахунку на кожну особу надходили дані кошти; *чи мають право органи Пенсійного фонду України проводити заявлені позивачем виплати за рахунок інших платежів. Розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058), відповідно до якого за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте відповідно до ч. З тієї ж статті мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом. Аналогічною є позиція Конституційного Суду України, викладена в ухвалі Конституційного Суду України від 19.05.2009 за № 27-у/09 «непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого в абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, на правовідносини, що виникають підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни, передбаченої у ст. 6 Закону № 2195. Ця прогалина полягає у відсутності механізму врахування мінімальної пенсії за віком, на ЗО відсотків якої мають підвищуватися дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. Заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем.» Розмір мінімальної пенсії встановлений також постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів трудових пенсій" від 15.04.2003 № 544, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії, передбачений ддя обчислення трудових пенсій за віком, встановлений в розмірі 50 гривень. « Підвищення пенсій іншим категоріям осіб, для яких відповідні положення передбачались Законами Україні "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (і редакції що діяла до 01.07.2006), здійснювалась відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 №1, виходячи із показника 19,91 грн. Враховуючи те, що механізм реалізації положень ст. 6 Закону № 2195 був відсутній, Пенсійний фонд звернувся за роз'ясненням до Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України та Міністерства праці та соціальної політики України. У листі № 21-26-561 від 31.08.2007 Міністерство юстиції України на звернення Пенсійного фонду України від-06.08.2007, зазначає, що питання пов'язане з визначенням величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», має бути вирішено у законодавчому порядку, зокрема це може бути вирішено шляхом внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", і, що підвищення пенсій (або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії) буде проведено лише після прийняття відповідного законодавчого акту. На підставі ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до Законів України. Ст. 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні грунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної владі і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов'язані діяти на підставі, в межах і способом, передбаченим законодавством України. П. 9 Положення «Про Пенсійний фонд України» передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Враховуючи, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а н ІЗ бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, то відповідач вважає, що діяв феї будь-яких порушень законодавства. Враховуючи, що механізм реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, то відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України вирішити питання про реалізацію вказаної норми можливо лише внесенням змін та доповнень до цього Закону. Щодо вимог позивача сплатити підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону № 2195, з 01.01.2009 повідомляємо, що вони є безпідставними, оскільки в ст. 7 Закону № 2195 зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, до яких відноситься Пенсійний фонд України, його органи та посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлено відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, питання підвищення пенсії «дітям війни» або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішений, а отже неможливим є і виконання відповідачем задекларованої норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України та п. ст. 4 Декрету Кабінет; Міністрів України "Про державне мито" управління Фонду звільнені від сплати судового збору, тому відшкодування цього виду судових витрат здійснюється за рахунок держави. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1258 "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів " фізичні та юридичні особи оплачують витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу Бюджет Пенсійного фонду України Кабінетом Міністрів України не затверджено, а, відповідно, відсутні кошториси видатків на 2010 рік на утримання управління. Бюджетне законодавство дозволяє здійснювати видатки згідно із затвердженими тимчасовим розписом доходів і видатків в обсязі не більше 1/12 видатків попереднього року і виключно на цілі, визначені у бюджеті на попередній рік. Враховуючи, що у бюджеті Пенсійного фонду України і у кошторисі на утримання управління на 2009 рік видатки на сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення передбачені не були, управління не має права здійснювати такі видатки у 2010 році до затвердження відповідного кошторису на 2010 рік. З метою недопущення нецільового використання коштів управління Пенсійного фонду, що може зумовити призупинення бюджетних асигнувань або зупинення операцій за бюджетними коштами - для установи, та застосування адміністративних стягнень до винних осіб. Додатково повідомляють, що на виконання, п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 № 530, підвищення до пенсії управлінням у 2010 роках проводилося у розмірі 49,80 грн. щомісячно. Просять розглянути справу без участі представника управління Пенсійного Фонду України в Недригайліському районі. Суд дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 21 квітня 1941 року, що підтверджено копією паспорту а.с.7-8). Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Даний факт підтверджується копією посвідчення з проставленим в ньому штампом «Дитини війни» (а.с.10). Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісяця це довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на, |Q, відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що [PERSON] є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на позивача повністю поширюються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07р. пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним). Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про; їх неконституційність. Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» 19.12.2006 p. № 489-V втратило чинність 09 липня 2007 року. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Недригайлівському районі повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України"', ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати. Відповідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про Статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про-Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України ще до відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів J-4, 6-22, 24-100 розділ) 'ЇЇ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих акнв України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними). Пунктом 6 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Тому, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, з 22.05.2008 року УПФУ в Недригайлівському районі Сумської області повинно було нарахувати та сплатити позивачу як дитині війни, доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дії ям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові осі: |и зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання [PERSON], що мешкає за адресою: Сумська область, Недригайлівський район, с. Курмани, - є Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством; виплата підвищення до пенсії позивачу. Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення витрат зазначеної доплати до пенсії. Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних диб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Крім того, статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії. Згідно довідки управління пенсійного фонду України у Недригайлівському районі Сумської області, позивачу у 2009 та 2010 роках виплачувалось підвищення до пенсії у розмірі 49,80 грн. Зазначене підвищення до пенсії не відповідає розміру встановленому ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Таким чином, суд зобов'язує відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням сум, які йому уже були виплачені. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин. Законами України " Про Державний бюджет на 2009 рік " та «Про Державний бюджет на"2010 рік " дію фб Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинено . Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України " Про Державний бюджет на 2009 рік " та ч.2 ст. 52 Закону України " Про Державний бюджет на 2010 рік " розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік та 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, відповідач у 2009 та 2010 роках повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Крім того, відповідачем, не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть б\\ ти визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіці Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.І ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На момент звернення до суду зазначена доплата до пенсії нарахована та виплачена не була, тому позивач не мав підстав вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому його законні права та інтереси. На підставі ст. ст. 22, 46, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489-V, Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-IV від 28.12.2007р., рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008 року, Законом України « Про Державний бюджет на 2009 рік», Законом України « Про Державний бюджет на 2010 рік», Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 01.03.2001 року за № 121/2001, ст.16 ч.І, ч.2 п. 10 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved