Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію та стягнення моральної шкоди Свій позов обґрунтовує тим, що 23.01.2009 року [PERSON] подала заяву на ім?я начальника УМВС України в Житомирській області, в якій звинуватила [PERSON] в тому, що він вивіз свою колишню дружину у невідомому напрямку, незаконно її утримує, незаконно забрав цінні речі та папери, документи, ключі від квартири. Аналогічна заява подана [PERSON] до Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області. 10 лютого 2009 року [PERSON] повідомлені аналогічні відомості на особистому прийомі в начальника Управління МВС України в Житомирській області.10 лютого 2009 року в заяві до прокурора Житомирської області Білошицькою Е.Ю. повідомлені вищевказані відомості з проханням вжити заходів прокурорського реагування щодо проведення у встановлений законом строк відповідної перевірки та порушення стосовно [PERSON] кримінальної справи за викрадення людини та незаконне отримання ним пенсії недієздатної [PERSON] [PERSON] В тексті позовної заяви позивач [PERSON] зазначає, що повідомлена [PERSON] інформація в зверненнях до вищевказаних органів є такою, що не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, як оперуповноваженого відділу кримінальної міліції у справах дітей УМВС України в Житомирській області, тим самим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5\~000 грн. 00 коп. В зв?язку з вищевикладеним [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким зобов?язати [PERSON] спростувати інформацію розповсюджену нею у вищевикладених зверненнях шляхом подання до Управління МВС України в Житомирській області та до прокурора Житомирської області відповідної заяви про спростування та принести [PERSON] особисті вибачення у присутності керівних працівників УМВС України в Житомирській області та стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. 00 коп. Не погоджуючись з первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та стягнення моральної шкоди, який обґрунтовує, тим, що 10 листопада 2009 року [PERSON] звернувся із заявою до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області, в якій ним повідомлена недостовірна інформація, що [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою заволоділа правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS], тим самим скоїла злочин, передбачений ст. 190 КК України. Як зазначає [PERSON] вищевказані відомості є недостовірними, принижують її честь, гідність та ділову репутацію, їх розповсюдження спричинило [PERSON] моральну шкоду, яку вона оцінює в суму 1\~500 грн. 00 коп. та просить суд визнати інформацію, розповсюджену [PERSON], недостовірною, зобов?язати його спростувати вказану інформацію шляхом подання до Корольовського РВ ГУ МВС України в Житомирській області письмової заяви, а також стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 1 500 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав повністю, пояснення надав аналогічні позовній заяві, по суті зустрічного позову пояснив, що він є опікуном [PERSON] - [PERSON] та батьком [PERSON]- [INFO], які є співвласниками квартири [ADDRESS]. Дізнавшись про те, що [PERSON] отримано дублікат свідоцтва про право власності на вказану квартиру, з метою захисту інтересів підопічної [PERSON] [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] [PERSON] звернувся з заявою до Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області з проханням перевірити правомірність дій [PERSON] при отриманні документів для оформлення спадщини і не мав наміру поширювати щодо [PERSON] недостовірну інформацію. Представник [PERSON] - [PERSON]А в судовому засіданні первісний позов підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала в повному обємі. Пояснила, що після смерті матері своєї колишньої дружини, яка була опікуном [PERSON] [PERSON] [PERSON] за своєю ініціативою взяв не себе вирішення питань щодо забезпечення догляду хворої [PERSON] [PERSON], яка потребує постійної сторонньої допомоги, з його ініціативи вона була оглянута лікарями, про що є відповідні висновки. Оскільки [PERSON] є працевлаштованою людиною, зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина та себе, з цієї причини останній не міг самостійно доглядати колишню дружину, тому за порадою лікарів влаштував [PERSON] [PERSON] до спеціалізованого медичного закладу в м.Коростень. Представник [PERSON] - [PERSON]А в своїх поясненнях наголосила на тому, що [PERSON] в своїх численних зверненнях до органів внутрішніх справ та прокуратури розповсюдила інформацію, про те, що [PERSON] вивіз в невідомому напрямку її двоюрідну сестру, свою колишню дружину [PERSON], незаконно її утримує, незаконно забрав речі з квартири, де вона проживала, та просила порушити проти [PERSON] кримінальну справу за незаконне позбавлення волі, викрадення людини та шахрайство. Вищевказані відомості є такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], як людини, законослухняного громадянина та співробітника органів внутрішніх справ. В звязку з розповсюдженням [PERSON] вищевказаних відомостей [PERSON], змушений був давати численні пояснення посадовим особам Управління МВС України в Житомирській області, працівникам прокуратури, що принизило гідність та ділову репутацію [PERSON], в очах керівництва та співробітників. Як зазначила представник [PERSON] - [PERSON] в звязку з розповсюдженням [PERSON] вищезгаданої інформації [PERSON] спричинена моральна шкода в сумі 5\~000 грн. 00 коп., яку сторона позивача за первісним позовом просить стягнути з [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що [PERSON] [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Внаслідок ДТП, що сталось 02.11.2001 року [PERSON] [PERSON] отримала тяжку травму, в подальшому їй встановлена інвалідність 1 групи, тому [PERSON] [PERSON] визнана такою, що потребує стороннього догляду. Доглядала сестру її матір [PERSON] до дня смерті 02.12.2008 року, після чого, не повідомивши родичів, [PERSON], який не був на той час ні її чоловіком ні опікуном, вивіз недієздатну [PERSON] [PERSON], в невідомому напрямку. Вважаючи такі дії [PERSON] неправомірними, так як на той час він не перебував в шлюбі з недієздатною [PERSON] [PERSON] та її опікуном за рішенням суду не був, [PERSON] звернулась із заявами до правоохоронних органів та прокуратури для зясування обставин у цій справі. По суті позовних вимог за зустрічним позовом пояснила, що вона є опікуном своєї двоюрідної сестри [PERSON], що доводиться рідною сестрою [PERSON] [PERSON] З метою захисту інтересів свої підопічної та оформлення спадщини на [PERSON] вона разом з [PERSON] замовили свідоцтво про право власності на квартиру, співвласниками якої є їх підопічні [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [PERSON] було достовірно відомо, що свідоцтво отримано [PERSON], на що [PERSON] жодним чином не заперечував, тому відомості повідомлені [PERSON] в заяві від 10.11.2009 року до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області є недостовірними, та такими, що принижують честь, гідність [PERSON], на переконання [PERSON] в звязку з цим їй завдано моральної шкоди в сумі 1 500 грн. 00 коп., тому остання просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок на стороні позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] підтвердила пояснення [PERSON] стосовно того, що діючи в інтересах своєї колишньої дружини [PERSON] [PERSON] останній після смерті її матері [PERSON], за порадою лікарів, враховуючи те, що [PERSON] - [PERSON] є інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду, за своєю ініціативою помістив її до спеціалізованого медичного закладу в м.Коростень «Госпису св.Єлени», постійно опікується нею та надає матеріальну допомогу. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні відповідача за первісним позовом [PERSON] її батько [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду пояснення [PERSON], а саме, те, що [PERSON] [PERSON] була вивезена [PERSON] до медичного закладу в супроводі лікарів на автомобілі швидкої допомоги, а також те, що між сторонами існує конфлікт, причиною якого є розподіл спадкового майна, так як [PERSON] є опікуном [PERSON], а [PERSON] опікуном [PERSON] та батьком малолітнього [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], його представника [PERSON], відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], свідка на стороні позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON]Я, свідків на стороні відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить обидва позови таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що 21.08.1997 року між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєстрований шлюб, від якого 14.06.1998 року народився син [PERSON] [PERSON] До середини серпня 2004 року подружжя з дитиною проживали з батьками [PERSON] [PERSON] в квартирі № 3 за адресою: вул.Вітрука, 27 в м.Житомирі. 02.11.2001 року [PERSON] [PERSON] при виконанні службових обовязків потрапила в ДТП, внаслідок якого отримала тяжку травму, в подальшому визнана інвалідом 1 групи, що потребує постійного стороннього догляду. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира [PERSON] визнано недієздатною та призначено її опікуном матір, нині покійну [PERSON] 24.03.2007 року [PERSON] розірвано шлюб між ним та [PERSON] [PERSON] [PERSON] до дня своєї смерті, що настала 02.12.2008 року, здійснювала догляд за своєю недієздатною донькою [PERSON] [PERSON] та проживала разом з останньою. Після смерті [PERSON] недієздатна [PERSON] [PERSON] залишилась в квартирі одна без стороннього догляду. Після поховання [PERSON] з участю [PERSON], останній звернувся до завідуючого поліклінікою ВОЗ УМВС України з проханням направити [PERSON] [PERSON] на обстеження, за результатами якого з метою підтримання організму [PERSON] [PERSON] в стабільному стані її поміщено до спеціалізованого медичного закладу «Госпис св.Єлени» в м.Коростень, де вона знаходиться і зараз. Зі слів сторін судом встановлено, що квартира [ADDRESS] приватизована, її співвласниками є син [PERSON] [PERSON], колишня дружина- недієздатна [PERSON] [PERSON], її сестра недієздатна [PERSON] та інші. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03.04.2009 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON] [PERSON] [PERSON], вважаючи, що [PERSON] вивіз її сестру [PERSON] [PERSON] в невідомому напрямку, звернулась з заявами до правоохоронних органів, прокуратури, а також на особистому прийомі в начальника Управління МВС України в Житомирській області для зясування обставин у цій справі, а саме до прокурора Житомирської області від 10 лютого 2009 року, з заявою до начальника УМВС України в Житомирській області від 23 січня 2009 року, 23 січня 2009 року до - Відділу внутрішньої безпеки УМВС України в Житомирській області, з заявою від 26 січня 2009 року на ім?я начальника Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області та на особистому прийомі до начальника Управління МВС України в Житомирській області 28 січня 2009 року. Крім того судом встановлено, що сторони звернулись до БТІ з заявою про надання свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], яка є спадковим майном, після смерті матері недієздатних [PERSON], опікунами яких є [PERSON] та [PERSON] Згодом [PERSON] у відповідних державних установах самостійно отримала правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Дізнавшись про дану обставину, [PERSON] з метою захисту прав та інтересів недієздатної [PERSON] [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] [PERSON], співвласників вищевказаної квартири, 10.11.2009 року звернувся з заявою до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області, в якій повідомив, що [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою заволоділа правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS]. Відповідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року визначено, що у випадку звернення особи до органів державної влади із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі , якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Згідно ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи, наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи, вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» . З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що інформація викладена [PERSON] у вищеперерахованих заявах-зверненнях до правоохоронних органів, прокуратури та на особистому прийомі в начальника Управління МВС України в Житомирській області є такою, що дала їй можливість використати своє право, передбачене ст. 40 Конституції України, з метою захисту можливо порушених прав та інтересів її недієздатної сестри [PERSON] та підопічної [PERSON] та не може бути визнана судом такою що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Що стосується заяви [PERSON] до Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області від 10.11.2009 року, суд не може визнати поширене ним повідомлення в зазначеній заяві таким, що є недостовірним, так як він звернувся з заявою до правоохоронних органів, використовуючи своє право як опікуна недієздатної [PERSON] та представника малолітнього сина [PERSON] [PERSON]Д з метою захисту немайнових та майнових прав та інтересів останніх, тому суд прийшов до висновку, що повідомлена [PERSON] інформація у вищевказаній заяві від 10.11.2009 року є оціночним судженням та критичною оцінкою певного факту, яка виражає його субєктивну думку та не може бути визнана такою, що порочить честь та гідність [PERSON]

Outcome: dismissed