Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до УПФУ в м. Славутичі про стягнення щомісячної додаткової доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідач внаслідок порушення вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при здійсненні нарахування сум доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, здійснював їх нарахування та виплату у розмірі, який не відповідає вимогам Закону, чим порушив її права. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить у задоволенні їх відмовити у повному обсязі. У зв'язку з цим за правилами ст. 168-173 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності позивача та представника відповідача. Відповідач подав суду письмові заперечення на позовну заяву, пояснив суду,, що позивач знаходиться на обліку у Пенсійному Фонді України м. Славутича, як одержувач пенсії за віком. Позовні вимоги повністю вважає такими, що не підлягають задоволенню. Мотивує свої доводи тим, що нарахування та виплата доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру проводяться на підставі Постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 року, яка встановлює порядок виплати для осіб, які працюють на територіях радіоактивного забруднення. А тому свої дії вважає правомірними. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач стоїть на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Славутичі як отримувач пенсії з 1998 року. Ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.16 ЦК України встановлено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема може бути: визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а також відшкодування збитків та завданої шкоди. Із оглянутих у ході судового засідання матеріалів Пенсійної справи № 103629 видно, що [PERSON] - позивач по справі в даний час є отримувачем пенсії за віком. Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером з 31.07.1998 року, про що свідчить копія трудової книжки, долучена до матеріалів справи. Як видно із копії паспорта позивача, яка долучена до матеріалів справи, позивач постійно проживає на території міста Славутича з 10.03.1989 року по теперішній час. Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року м. Славутич віднесено до зони посиленого радіологічного контролю. Виходячи з норм, встановлених ч.1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно. Ст.71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" № 489-У від 19.12.2006 року було зупинено на 2007 рік дію абзацу 2,3,4 ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Положення п.30 ст.71 даного закону було визнано згідно з рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України (неконституційним) від 09.07.2007 року № 6-РП/2007, а норма ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відновили свою дію з 09 липня 2007 року. З 01.01.2008 року в цей Закон було внесено зміни Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-У1 від 28.12.2008 року, яким стаття 39 була викладена в іншій редакції, але відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 визначене положення було визнано неконституційним, а тому норма ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відновили свою дію з 22 травня 2008 року. Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" № 489-У від 19.12.2006 року встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема з 01.01.2007 року - 400 гривень, з 01.04.2007 року - 420 гривень, з 01.07.2007 року - 440 гривень, з 01.10.2007 року - 460 гривень на місяць. Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-У1 від 28.12.2008 року встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема з 01.01.2008 року - 515 гривень 01.04.2008 року - 525 гривень, з 01.10.2008 року - 545 гривень, з 01.12.2008 року - 605 гривень на місяць. Згідно ст. 55 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" № 835-У1 від 26.12.2008 року установлено з 01 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 01 квітня 2009 року - 625 гривень, з 01 липня 2009 року - 630 гривень, з 01 жовтня 2009 року - 650 гривень. Таким чином, розмір підвищення до пенсії позивача, виходячи з меж позовних вимог та наданих доказів, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.03.2009 року, з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року повинен був виплачуватися в зазначених вище розмірах. Як видно із матеріалів Пенсійної справи, фактично відповідач нараховував та виплачував позивачеві зазначену доплату (підвищення) у розмірі - 5,20 гривень щомісячно, який є значно меншим, ніж визначений законодавством. Позивачка зверталася з відповідною заявою до відповідача про проведення нарахування та виплати їй сум доплати (підвищення) у визначених законодавством розмірах, але отримала письмову відповідь - відмову , копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.11). Враховуючи вище викладене, суд знаходить усі підстави вважати, що права позивача на отримання встановленої Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплати (підвищення) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення порушені неправомірно та підлягають поновленню, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Із розрахунку позивача слідує, що суми недоплаченої суми доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.03.2009 року та з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року складають - 13558,00 гривень. Зазначене є підставою вважати, що неправомірними діями відповідача, пов'язаними з неправильним обрахуванням та виплатою сум пенсійного забезпечення, позивачеві спричинено матеріальні збитки у вигляді недоотриманих сум, належних до сплати: доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю. Ст.1174 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи, За таких обставин суд знаходить вимоги позивача про стягнення не недоплачених сум доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю такими, що підлягають задоволенню Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що розмір сум доплати (підвищення) як не працюючому пенсіонеру, обчислений відповідно до вимог законодавства, виходячи з норм, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України, виходячи з такого. Ст.8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноваження та у спосіб, що встановлюється Конституцією та законами України. Ч.1,2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвижчу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції Україні і повинні відповідати їй. Ч.4 ст.8 ЦПК України передбачено, що у разі невідповідності правового акту Закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Оскільки Закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при наявності колізії необхідно застосовувати положення Законів України, так як вони є пріоритетними у відношенні до підзаконних актів, а отже при нарахуванні та виплаті сум доплати (підвищення) як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого і радіологічного контролю необхідно керуватися Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постановою Кабінету Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved