Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №11- розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що вперше з відповідачем вона познайомилась у травні 2006 року на похоронах брата відповідача, почали жити разом, у липні 2007 року бони одружились через те, щоб позивачці було зручніше отримувати пенсію, оскільки вона була прописана у смт. Юрївка Павлоградського району Дніпропетровської області, а відповідач - прописаний у м.Павлограді по вул.Новій, 6.7, кв.5. У листопаді 2007 року вони шлюб розірвали та вирішили пожити ще цивільним шлюбом. Потім, у липні 2009 року знову вирішили, що потрібно розписатись. У травні 2010 року позивач захворіла, її поклали до лікарні, а відповідач - покинув її хвору, тому, вона вирішила шлюб з відповідачем розірвати. Від шлюбу - дітей не мають, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї, вважає, є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач заперечував проти розірвання шлюбу посилаючись на те, що дійсною причиною розірвання шлюбу є невирішені питання відносно придбаного під час шлюбу майна. Тому, просив відмовити в задоволенні позовної заяви. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним. У судовому засіданні встановлено, що вперше [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 липня 2006 року, зі зміною позивачкою прізвища на прізвище чоловіка, а 27 листопада 2007 року - шлюб було розірвано (арк.с.28). Відповідно до свідоцтва про шлюб, 17 липня 2009 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №11 (арк.с.6). Судом, відповідно до вимог ст.111 СК України, були вжити заходи щодо примирення подружжя. Ухвалою суду від 03 серпня 2010 року сторонам був наданий строк для примирення (арк.с.21), проте, сторони не примирились і сімю не відновили. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проте, ні позовна заява, ні письмові матеріали справи не містять доказів того, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Навпаки, зважаючи на похилий вік сторін, з метою охорони сім'ї, шлюб сторін підлягає збереженню. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що дійсна причина розірвання шлюбу повязана з вирішенням питання відносно придбаного у період шлюбу майна, а не з метою припинення шлюбних відносин, як це передбачено ст.112 СК України. Отже, передбачені сімейним законодавством підстави для розірвання шлюбу у судовому порядку відсутні, а тому, позовні вимоги з урахуванням вимог ч.2 ст.10 ЦПК України, задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed