Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

06.07.2010 року [PERSON] звернулася до суду до [PERSON], [PERSON] з позовною заявою про визнання договору позики за розпискою недійсним, стягнення грошових коштів, мотивуючи це тим, що 19.05.2009 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав 95000 доларів США із зобов*язанням повернути борг до 01.09.2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] було надано [PERSON] розписку про отримання [PERSON] 95000 доларів. Позивач зазначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Чоловік і дружина розпоряджаються майном, що є об*єктом спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів відносно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Позивач вказує, що 95000 доларів США є безумовно цінним майном і розмір предмету договору позики так чи інакше виходить за розміри дрібного побутового договору, що є підставою для звернення до суду чоловіка або дружини права яких порушено у зв*язку з відсутністю його згоди на укладення такого договору. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не бажає добровільно повернути гроші, позивач просить визнати договір позики між [PERSON] і [PERSON] недійсним у зв*язку з недодержанням сторонами під час вчинення правочину вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і стягнути з [PERSON] на її користь суму еквівалентну 95000 доларів США. Представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити та суду пояснив, що дійсно чоловік позивачки [PERSON] [PERSON] взяв спільні сімейні кошти - 95000 доларів США, які було вирішено витратити на побудову жилого будинку на заздалегідь придбаній земельній ділянці, та позичив без згоди позивачки своєму знайомому [PERSON] Згодом після того, як це з*ясувалося, позивачка намагалася домовитися, щоб [PERSON] повернув гроші, однак той з різних причин ухилявся від повернення грошей. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив його задовольнити і суду пояснив, що дані гроші він з відома дружини взяв у кредит 95000 доларів США в одному із відділень АКБ «УкрСиббанк» для побудови приватного будинку на земельній ділянці, що було придбана для цієї мети. На прохання свого друга дитинства [PERSON] він позичив останньому дані кошти без відома своєї дружини [PERSON] Він добросовісно виплачує банку проценти по кредиту, тому банківські інтереси не порушені, однак дійсно гроші були взяті в кредит для сімейних інтересів з відома дружини і тому він визнає позовні ви\\'Оги своєї дружини. В подальшому відповідач [PERSON] до суду не з*явився, про причини не явки суду не повідомив, копію кредитного договору не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, повідомлявся, про причини не явки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Суд вважає, що в порядку ст. 74 ЦПК України [PERSON] є належним чином повідомленим за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання: [INFO]. Суд вважає за можливе у відповідності до ст.. 169 ЦПК України розглянути дану справу за відсутності відповідача [PERSON], який повторно не з*явився до суду та неявки належним чином повідомленого відповідача [PERSON], який надав пояснення суду щодо позову і не повідомив про причини не явки, приймаючи до аги, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивача і відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, при цьому суд виходить із наступного: Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції 19.03.2005 року за вх. № 196 (а. с. 6). Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на справі спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об*єктом права спільної сумісної власнбості подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, що виключені з цивільного обороту. Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім*ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружита та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об*єктом спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів відносно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї, створює обов*яз ки для іншого з подружжя. Відповідно до договору позики у вигляді письмової розписки від 19.05.2009 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 95000 доларів США із зобов*язанням повернути отримані грошові кошти до 01.09.2015 року (а. с.5). Відповідно до доводів позовної заяви грошові кошти 95000 доларів США, які [PERSON] позичив [PERSON], є спільною сумісною власністю подружжя і мали використовуватися в інтересах сім*ї. Згідно письмової заяви [PERSON] (а. с. 19) останній визнав позовні вимоги у повному обсязі, а у судовому засіданні підтвердив і доводи позовної заяви, після оголошення якої надав суду відповідні пояснення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, виходячи з сімейних правовідносин між подружжям [PERSON], ввжає пояснення відповідача [PERSON] щодо підтвердження, що кошти бралися ним в інтересах сім*ї і мали бути використані для сім*ї такими, що заслуговують на увагу, оскільки відповідач [PERSON] є чоловіком позивачки і може та повинен знати про статус і походження грошей, які він без згоди і відома дружини позичив [PERSON] замість використання в інтересах і на користь сім*ї. За таких обставин суд вважає встановленим, що грошові кошти 95000 доларів США дійсно є об*єктом спільної сумісної власності подружжя і тому відповідач [PERSON] повинен був отримати письмову згоду своєї дружини [PERSON] перед тим, як передати гроші у якості позики за розпискою [PERSON] Таким чином, суд доходить до переконання, що при укладенні договору позики у вигляді розписки між [PERSON] і [PERSON]О сторонами не було додержано вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, зокрема положень Сімейного кодексу щодо укладення договорів відносно об*єктів спільної сімейної власності подружжя, тому даний правочин є нікчемним, внаслідок чого вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору позики за розпискою від 19.05.2010 року, за яким [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 95000 доларів США із зобов*язанням повернути отримані грошові кошти до 01.09.2015 року підлягають задоволенню. В той ж час, виходячи, що дані кошти є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає передчасною вимогу [PERSON] про стягнення даної суми позики еквівалентній 95 доларів США на її користь, оскільки в такому випадку будуть порушені права іншого з подружжя - відповідача [PERSON], тому у задоволенні позову в цій частині [PERSON] слід відмовити. Суд, у зв*язку із задоволенням позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору позики за розпискою від 19.05.2009 року між [PERSON] і [PERSON], як нікчемного, вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді двосторонньої реституції і повернути сторони у первісне становище, зобов*язавши [PERSON] повернути [PERSON] 95000 доларів США. отримані ним від [PERSON] за договором позики по розписці від 19.05.2009 року, що згідно курсу НБУ за станом на 21.09.2010 року становить 752324 грн. із розрахунку 791 грн. 92 коп. за 100 доларів США. Також, приймаючи до уваги, що. порушення прав позивачки захищено судом шляхом визнання недійсним договору позики за розпискою від 19.05.2009 року, за яким [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 95000 доларів США і встановлено наявність підстав вважати такий правочин нікчемних внаслідок порушення сторонами під вчинення правочину порушень сімейного та цивільного законодавства України, як нікчемного, слід стягнути судові витрати на користь позивачки з обох відповідачів солідарно відповідно до витрат позивачки на сплату судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ судового процесу в сумі 120 грн., а всього стягнути судових витрат на загальну суму 1820 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial