Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Представник відповідача - Орлівської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечує, просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача - СВК «Прикордонник» позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечує, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач [PERSON], на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина України на ім'я [PERSON] - [INFO]; копія свідоцтва про народження позивача, батьком якого вказаний [PERSON]; копія пенсійного посвідчення на ім'я позивача; копія довідки до акту огляду МСЕК на імя позивача про присвоєння йому ІІІ-ої групи інвалідності: копія акту індивідуальної програми реабілітації інваліда на ім'я позивача; копія заповіту від 01.06.1999 р. на імя позивача; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер 09.10.2008 р.; копія майнового сертифікату № 16 від 18.03.2000р. на ім'я [PERSON]; копія ощадної книжки банківського відділення - ВАЗ «Державний [PERSON]» № 6780/07 с. Орлівки; копія довідки Орлівської сільської ради про те, що за [PERSON] значиться домоволодіння № 9 по вул. Садовій в с. Орловка Ренійського району; довідка БТІ Ренійського району про належність та вартість домоволодіння; копія технічного паспорту на будинок № 9 по вул. Садовій в с. Орловка Ренійського району, власником якого є [PERSON] - ціле; копія рішення Орловської сільської ради народних депутатів Ренійського району Одеської області № 69 від 30.11.1993 р. про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських побудов по вул. Садовій, 9 в с. Орловка Ренійського району. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON]. За життя [PERSON] збудував будинок № 9 по вул. Садовій в с. Орловка Ренійського району, в якому мешкав разом із позивачем, без оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Факт належності житлового будинку [PERSON] підтверджується технічним паспортом на нерухомість, довідкою Ренійського БТІ про належність та вартість нерухомості, довідкою Орлівської сільської ради про те, що згідно погосподарської книги виконавчого комітету Орлівської сільської ради за № 4, особовий рахунок № 367 у будинку № 9, розташованому по вул. Садовій в с.Орловка, постійно мешкав [PERSON] до самої смерті, яка настала 09.10.2008 р. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася майном, належним йому (як він і вважав протягом життя), 01.06.1999 р. залишив на імя позивача заповіт, 09.10.2008 р. - помер. Після смерті [PERSON] згідно заповіту складеного ним за часів життя відкрилась спадщина на вищезазначений будинок, а також на майновий пай члена сільськогосподарського виробничого кооперативу «Прикордонник», що підтверджується свідоцтвом про право власності № 16 від 20.12.2006 р., виданим Орлівською сільською радою [PERSON], який має право на пайовий фонд майна СВК «Прикордонник» в розрізі 10871,00 грн. та на грошові вклади по компенсаційному рахунку № [NUMBER] та № 9155108 - у Ренійському відділені 6780/06 ВАТ «Державний [PERSON]». У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, позивач звернувся до державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори, за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила йому в оформлені права на спадщину, вказавши, що для отримання свідоцтва на спадщину на нерухоме майно (у тому числі на житловий будинок або його частку) необхідно додати свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Документи, що встановлюють право на це нерухоме майно, відсутні. Отже, в оформленні прийняття спадщини на житловий будинок позивачу було відмовлено за відсутністю правовстановлюючої документації на імя померлого, розяснено, що питання про визнання права власності на будинок в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. Після смерті батька позивач доглядає за технічним станом будинку, несе всі витрати по його утриманню, сплачує необхідні платежі, обробляє земельну ділянку. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав заяву у державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, отже вважається таким, що прийняв її фактично. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, [PERSON] за своє життя склав заповіт на ім'я позивача, який у передбачений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до державної нотаріальної контори із заявою про її прийняття, також позивач прийняв спадщину фактично, оскільки, воля позивача, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (догляд за будинком, сплата витрат по його утриманню та т.і.). Позивач прийняв спадщину за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у звязку із тим, що на момент відкриття спадщини були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім'я померлої. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прававласності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на житловий будинок, майновий та на грошові вклади.

Outcome: approved