Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах вартістю 18550 грн., згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 005483 від 23.06.1996 року, посилаючись на те, що 21.06.1999 р. померла [PERSON]. За життя [PERSON] була членом КСГП «Переможець» та згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. мала право на земельну частку (пай). Відповідно до вищезазначеного сертифікату [PERSON] належала земельна частка (пай) КСГП «Переможець» розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів, вартістю 18550 гривень. Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, [PERSON] мала право на земельну частку (паю) члена КСГП «Переможець». Таким чином, до складу спадщини [PERSON] входило право на земельну частку (пай) розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарів. [PERSON] було складно заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Кадомської сільської ради. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право своєму сину [PERSON]. Згідно ст. 534 Цивільного кодексу Української PCP 1963 p. (який діяв на день відкриття спадщини) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Отже, враховуючи те, що інших спадкоємців у [PERSON] не було, позивач, як спадкоємець за заповітом успадкував всю спадщину [PERSON], в тому числі право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів. Позивач у встановлений ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 p. шестимісячний строк прийняв спадщину [PERSON], у зв'язку з чим Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №6063 від 17.11.2000 р. на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] В з'язку з переходом права власності на земельну частку (пай) у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. були внесені відповідні зміни про перехід права власності на позивача. З метою надання в оренду земельної частки (паю) СТОВ «Переможець», яке є правонаступником КСГП «Переможець», позивач передав у товариство оригінал сертифікату, що підтверджується довідкою СТОВ «Переможець» від 02.04.2001 р. В 2010 році позивач вирішив оформити державний акт на право власності на земельну ділянку на основі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 p., у зв'язку з чим звернувся до СТОВ «Переможець» із заявою про видачу оригіналу сертифікату. Однак, у відповідь на заяву Позивача в СТОВ «Переможець» повідомили, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. був втрачений. У зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. не може оформити на його основі державний акт на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим питання визнання права на земельну частку (пай) необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного кодексу України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Представник відповідача в Кагарлицької районної державної адміністрації позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в Кадомської сільської ради позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.06.1999 р. померла [PERSON]. За життя [PERSON] була членом КСГП «Переможець» та згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. мала право на земельну частку (пай). Відповідно до вищезазначеного сертифікату [PERSON] належала земельна частка (пай) КСГП «Переможець» розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів, вартістю 18550 гривень. Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, [PERSON] мала право на земельну частку (паю) члена КСГП «Переможець». Таким чином, до складу спадщини [PERSON] входило право на земельну частку (пай) розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарів. [PERSON] було складно заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Кадомської сільської ради. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право своєму сину [PERSON]. Згідно ст. 534 Цивільного кодексу Української PCP 1963 p. (який діяв на день відкриття спадщини) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Отже, враховуючи те, що інших спадкоємців у [PERSON] не було, позивач, як спадкоємець за заповітом успадкував всю спадщину [PERSON], в тому числі право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів. Позивач у встановлений ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 p. шестимісячний строк прийняв спадщину [PERSON], у зв'язку з чим Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №6063 від 17.11.2000 р. на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] В з'язку з переходом права власності на земельну частку (пай) у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. були внесені відповідні зміни про перехід права власності на позивача. З метою надання в оренду земельної частки (паю) СТОВ «Переможець», яке є правонаступником КСГП «Переможець», позивач передав у товариство оригінал сертифікату, що підтверджується довідкою СТОВ «Переможець» від 02.04.2001 р. В 2010 році позивач вирішив оформити державний акт на право власності на земельну ділянку на основі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 p., у зв'язку з чим звернувся до СТОВ «Переможець» із заявою про видачу оригіналу сертифікату. Однак, у відповідь на заяву Позивача в СТОВ «Переможець» повідомили, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. був втрачений. У зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №005483 від 23.06.1996 р. не може оформити на його основі державний акт на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим питання визнання права на земельну частку (пай) необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного кодексу України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а тому вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та визнає за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах вартістю 18550 грн., згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 005483 від 23.06.1996 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved