Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивачка 22.09.2010р. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.1), обґрунтовуючи вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них 25.05.2005р. народився син [PERSON], який на даний час перебуває на "її утриманні та вихованні. В липні 2010 року відповідач залишив сім'ю і добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON]. [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2004р. (а.с.5), від якого мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ЖД №007547, виданим виконкомом Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області 02.06.2005р. (а.с.4). Судом також встановлено, що дитина [PERSON] дійсно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні і вихованні, що, крім пояснень позивачки, також підтверджується довідкою, виданою Вільшанською сільською радою Савранського району Одеської області від 21.09.2010р. №429 (а.с.З). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, про що в судовому засіданні не заперечував, пояснивши, що у нього достатньо тривалий час були фінансові проблеми, а тому він не мав можливості надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, при цьому позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Згідно ч.І ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наведеного, а також з того, що відповідач не надає постійної належної матеріальної допомоги на утримання свого сина, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими. При цьому, суд враховує визнання відповідачем позову, що не суперечить вимогам ч.2 ст.31 ЦПК України, обставини, встановлені ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач здоровий, працездатний, працює в ТОВ «АВАНТАЖ» укладальником ПМ ВД бригади №2 з 01.11.2002р. і має заробітну плату, що підтверджується довідками цього товариства від 20.10.2010р. за вих. №№107, 108 (а.с.18-19), а також те, що непрацездатних батьків або інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, у нього не має, відсутність інших обставини, які б мали істотне значення при визначенні розміру аліментів, зокрема те, що дитина [PERSON], на утримання якого стягуються аліменти, не працює, майна у порядку спадкування чи за договором дарування, яке давало б йому достатні кошти, щоб утримувати самого себе, немає, а тому приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та може сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка, а не перекладати свої обов'язки батька на позивачку та на інших осіб. Згідно з ч.І ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів згідно п.5 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» позивачка є звільненою від сплати державного мита. Також згідно з п.4 ч.З ст.88 цього кодексу, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.З ст.88 ЦПК України). Виходячи з наведеного, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору та ІТЗ при подачі позову до суду про стягнення аліментів, їх слід стягнути із відповідача в дохід держави, а саме: судовий збір в сумі 51,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00грн. Відповідно до п.1 ч.І ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved