Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначає: Позивач знаходиться на обліку у Володарському УПСЗН, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії, як учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи №796 (далі Закон 796) йому як особі, яка відносилась до 2-ї категорії підлягала виплата щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат визначеної на час здійснення такої виплати. Виплати проводяться з 2003 року в розмірах меньших ніж передбачено законом. 20.08.2010 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати щорічної компенсації на оздоровлення з 2003 року, але в своїй відповіді відповідач йому відмовив в перерахунку і виплаті недоплаченної допомоги, а тому позивач вимушен звертатися до суду та просить стягнути з відповідача на його користь щорічну компенсацію на оздоровлення за 2003-2007, 2009 рр із розрахунку допомоги в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Сторони в судове засідання не зявились, але ж залишили суду заяви про розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних доказів, без застосування фіксації судового засідання відповідно до ст.197ч2 ЦПК України Відповідачем надані письмові заперечення проти позову , в яких зазначено, що позивач дійсно відноситься до 2 категорії, перебуває на обліку в УПСЗН Володарської РДА, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.48 Закону Закону №796 має право на отримання одноразової компенсації на оздоровлення як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильскої катастрофи, яка йому була нарахована та виплачена відповідно до Постанови КМ України №562 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі ПКМУ №562). від 12.07.2005 р. у розмірі 100 грн. Щорічні допомоги на оздоровлення позивачу були нараховані та виплачені за 2007 р. -03.08.2007 року в сумі 100 грн., за 2008 рік- 29.12.2008 року в суммі 100 грн, а потім за рішенням суду 06.07.2009 року - 2925 грн ( примуксове списання коштів з рахунку проведено 18.11.2009 року. За 2009 рік - нарахована в сумі 100 грн та станом на 28.09.2010 року не виплачена у звязку з відсутністю коштів на рахунках. На підставі ст.62 цього Закону 796, розяснення порядку застосування закону проводиться у порядку визначеному КМ України. Вони виплатили щорічну допомогу на оздоровлення позивачу відповідно до ПКМУ № 562 у повному обсязі та відповідно до встановленого нею розміру. Щодо вимог за 2003-2006 рік, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. В задоволенні позову просять відмовити. Дослідивши матеріали справи та подані заперечення, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача по слідуючим підставам: У судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється і це підтверджується предявленими документами, що позивач з 1992 року відносится ся до 2-ї категорії осіб, які є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, ці обставини також підтверджуються такоЖр Посвідченням серії А № 180018 та перебуває на обліку в УПСЗН Володарської райдержадм іністрації. Позивач 20.08.2010 року звертався до УПСЗН Володарської РДА з письмовою заявою з приводу виплати йому допомоги на оздоровлення за періоди 2003-2009 роки та виплати такої допомоги відповідно до вимог ст.48 ЗУ №796. Відповідно до відповіді начальника УПСЗН та довідки наданої в суді, одноразова щорічна допомога на оздоровлення позивачу, як учаснику ЛНА на ЧАЕС 2-ї категорії, нараховані та виплачені за 2007 р. -03.08.2007 року в сумі 100 грн., за 2008 рік- 29.12.2008 року в суммі 100 грн, а потім за рішенням суду 06.07.2009 року - 2925 грн ( примуксове списання коштів з рахунку проведено 18.11.2009 року. За 2009 рік - нарахована в сумі 100 грн та станом на 28.09.2010 року не виплачена у звязку з відсутністю коштів на рахунках. Така допомога була нарахована відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 року , Постанови KM України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 р. №836 Відомостями щодо розміру допомоги на оздоровлення , виплаченої [PERSON] за період з 2003-2006 рік відповідач надати не може, тому що розрахунки та списки на виплату компенсації, громодянам, постраждалим внаслідок Чорнобильскої катастрофи, згідно номенклатури, зберігаються лише 3 рокі і на день звернення позивача в суд, вже знищені. Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною, соціальною, правовою державою(статгя 1), права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і є найвищою соціальною цінністю(статгя 3), в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй(стаття 8), Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керуються Конституцією і законами України(стаття 113). Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.48 Закону у №796, яка діяла у попередній редакції, щорічна допомога на оздоровлення особам 2 категорії постраждалих від Чорнобиьскої катстрофи виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, (абзац 7 ч.4 ст.48 Закону 796). Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету (ст.63 Закону 796). Ця норма закону була зупинена пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V про Держбюджет України на 2007 р., і визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), лише згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007. Тобто на час виплати ( 03.08.2007 року ) дія норми ст.48 Закону №796, була поновлена , а тому на момент проведення виплати , проведення відповідачем виплати відповідно і в розмірах встановленних Постановою KM України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 р. №836 із змінами та доповненнями (далі ПКМУ №836) якою передбачена одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, для осіб 2 категорії -100 грн, є незаконними, а тому вимоги позивача за 2007 рік є обгрунтованими і підлягають задоволенню . Посилання відповідача на виплату в цей період допомоги згідно ПКМУ 562 не можуть бути прийняті судом, тому що в данній Постанові встановлені розміри компенсації та допомоги зазначені у визначені сумі, що суперечить вимогам Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-Х1І, яким встановлено розмір такої допомоги кратною відносно до розміру мінімальної заробітної плати. Вирішуючи питання щодо позовних вимог за 2009 рік, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, тому що відповідно до Закону України №796 розрахунок щорічної допомоги на оздоровлення є кратним до розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно до ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008року № 83 5-У 1 Кабінету Міністрів України у 2009 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до закону визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асинувань, передбачених за відповідбними бюджетними програмами. А тому нарахування відповідачем позивачу ціє щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності і розмірах передбачених Постановою KM України №562 від 12.07.2005 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи суд вважає правомірним. А тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо вимог позивача про виплату допомоги на оздоровлення за період 2003-2006 роки, позивачем не представлено доказів на підтвердження розміру проведених виплат за цей період, і що вони були проведені в меньшому розмірі ніж передбачено законом, відповідач повідомив про неможливість надання такої інформації в наслідок знищення відомостей по закінченню строків зберігання, а тому, розглядаючи справу на підставі наданих доказів, в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial