overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

12 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В попереднє судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якй позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. <>style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при&nbsp;визнанні позову&nbsp;ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2000р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. </p> У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON], який style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">працює. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі&nbsp;1/4 частки від заробітку . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою&nbsp;держмита.&nbsp;</SPAn> <P< a>align="justify">На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

14 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню доньку Ангеліну, [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В попереднє судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якй позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Ангеліну, [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що відповідач не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON], який працює. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою держмита. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON]В на утримання малолітніх дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сімєю, вели спільне господарство до 1 лютого 2010 року, мають сина [PERSON] 4 листопада 2003 року та доньку Євгенію [INFO] батьком яких записаний відповідач. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила в примусовому порядку стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей. В підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала копії свідоцтв про народження дітей та довідку з місця проживання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, судом встановлено, що відповідач є батьком дітей: сина [PERSON] та доньки Євгенії, які проживають з матірю і знаходяться на її утриманні. [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але сторони не досягли згоди, щодо виплати аліментів на утримання дітей, а тому суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, у якій вказує про те, що із 10 червня 2004 року знаходиться у шлюбі із [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, за актовим записом № 623. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі в його вихованні, не виконує своїх батьківських обовязків, просить стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно із дня подачі заяви та до повноліття сина. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, із дня подачі позову до досягнення повноліття сином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погоджується на сплату аліментів на утримання сина в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, із дня подачі позову до досягнення повноліття сином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], та відповідач [PERSON] із 10 червня 2004 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, за актовим записом № 623. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 ИД № 010007. [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі в його вихованні, не виконує своїх батьківських обовязків. За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], не виконує своїх батьківських обовязків по утриманню неповнолітнього сина, а тому, в даному випадку мають місце порушення прав неповнолітньої дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також наявність у платника інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів яких він зобов'язаний утримувати. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

14 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та Максима, 24.01.2006р.народження. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В попереднє судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якй позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2002р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та Максима, 24.01.2006р.народження. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON], який працює. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою держмита. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 579 гривня 59 копійки. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказав, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. КП БРР "Балаклійський Житлокомунсервіс", як спеціалізоване підприємство, на балансі якого знаходиться житловий фонд Балаклійської міської ради Харківської області, надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у тому числі і будинку за місцем проживання відповідача. Відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі вносить оплату за послуги, надані КП БРР "Балаклійський Житлокомунсервіс", у зв'язку з чим станом на 01.04.2010 року утворилася заборгованість у вказаному розмірі. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причина неявки у судове засідання невідома, повідомлення про причину неявки та заперечення проти позову до суду не надходили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] проживає у [INFO] (а.с.4). Відповідач користується послугами КП БРР "Балаклійський Житлокомунсервіс" за місцем свого проживання, але абонентську плату вносить несвоєчасно і не в повному обсязі. Відповідно до розрахунку по особовому рахунку відповідача станом на 01.04.2010 року має місце заборгованість у розмірі 579 гривень 59 копійки (а.с.4). Згідно ст.67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно ст.68 цього Кодексу наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Оскільки відповідач користувався комунальними послугами, але в порушення норм житлового законодавства не вносив оплату за них належним чином, суд вважає за необхідне стягнути суму заборгованості з відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати на правову допомогу, та в дохід держави - судовий збір. На підставі ст.ст.67,68 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до СТОВ Братське про визнання договорів оренди землі недійсними, посилаючись на несправжність підписів її батька в даних договорах, оскільки 22 лютого 2007р. у Братському секторі Миколаївської регіональної філії Державного земельного кадастру за №040700900697 та №0400700900503 були зареєстровані договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 9,12 та 0,09 га, розташованих в межах території Новоолександрівської сільради, сторонами якого зазначені [PERSON] і СТОВ Братське. Після смерті свого батька [PERSON], який помер 27 квітня 2007р., вона виявила, що підписи її батька в договорах оренди не належать її батьку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] підтримали позовні вимоги про визнання договорів оренди землі недійсними в повному обсязі, однак змінили підстави своїх позовних вимог, посилаючись на порушення орендарем вимог ст. 15 Закону України Про оренду землі, а саме на відсутність у договорі акту приймання-передачі об'єкта оренди. Представник відповідача, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомиів та не звернувся до суду з заявою про перенесення слухання чи розгляд справи у його відсутності, тому суд розглянув справу у його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та представника позивачки [PERSON], дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку ЯБ №421882 та ЯБ №825655, виданих 24 травня 2006р. та 03 липня 2006р. відповідно, [PERSON] був власником земельних ділянок площами 9,12 та 0,09 гектарів, розташованих в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області та Братської селищної ради Миколаївської області. Після смерті 27 квітня 2007р. [PERSON], спадщину останнього прийняла його дочка [PERSON] Згідно договорів оренди землі від 01 вересня 2006р. орендодавець [PERSON] та орендар СТОВ Братське уклали договора оренди земель, що належать [PERSON] площею 9,12 та 0,09 га. Проте, частинами 1, 3 статті 15 Закону України Про оренду землі передбачені істотні умови та невід'ємні частини договору оренди. Невід'ємною частиною договору є акт приймання-передачі об'єкта оренди. Відповідно до ч.2 ст. 15 цього ж закону підставами визнання договорів оренди землі недійсмними є відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч.1 цієї норми, а також порушення правил статті 17 Закону України Про оренду землі, відповідно до якої передача об'єкта оренди здійснюється за актом приймання-передачі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що договори оренди земельних ділянок, укладені СТОВ Братське 01 вересня 2006р. з [PERSON] мають недоліки у вигляді відсутності передачі земельних ділянок орендарю за актами приймання-передачі, а тому є самостійною підставою для визнання договорів оренди недійсними за ч.2 ст. 15 Закону України Про оренду землі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, заявила, що 04.10.2005 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,25 га, що розташовані в с.Білозірка по вул.Космонавтів 24 Літинського району Вінницької області. Вона є єдиною спадкоємицею за законом і прийняла спадщину, але не може її оформити, оскільки в технічному паспорті на житловий будинок зазначено, що на будинок немає правовстановлюючих документів. Крім того, на присадибну земельну ділянку не був виготовлений Державний акт про право власності на землю. Тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надали суду заяву, в якій просять розглядати справу без участі їх представника. Позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд має право ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.12) видно, що [PERSON]І помер 04.10.2005 року. Із копії свідоцтва про одруження (а.с.7) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Довідка Соснівської сільської ради (а.с.10) свідчить, що покійному [PERSON] належить 0,25 га в с.Білозірка по вул. Космонавтів 24 Літинського району. Витяг з грошової вартості землі (а.с.11) свідчить, що земельна ділянка площею 0,25 га оцінена в 2547 гривень. Копія технічного паспорта ( а.с.17-22) свідчить, що [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Космонавтів 24 в с.Білозірка Літинського району. Довідка №1\\15 від 26.07.2010 року з відділу містобудування, архітектури та ЖКГ, довідка №02-02\\869 від 22.07.2010 року з Державної санітарно-епідеміологічної служби та довідка №406 від 28.07.2010 року з Державного пожежного нагляду (а.с.13-15) стверджують, що самочинно збудовані споруди відповідають вимогам і нормам будівництва. Відповідно до ст.376 ч.5 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] отримала право власності на спадкове майно, але не може його оформити через відсутність правовстановлюючих документів на самочинно збудований житловий будинок та господарські споруди. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, заявив, що 09 липня 2008 року купив житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в смт.літин по вул.Коцюбинського 83. Рішенням Літинської селищної ради №403 від 18 вересня 2008 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1069 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку. На даний час вирішив продати будинок, але не може так як в Технічному паспорті зазначено, що в будинку є самовільно збудовані і переобладнанні приміщення. Тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд має право ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення. Із копії договору купівлі-продажу (а.с.8) видно, що [PERSON] придбав будинок в [PERSON] Із копії технічного паспорта (а.с.10-13) видно, що власником вищевказаного будинку в смт.Літин по вул.Коцюбинського 83 є [PERSON]Довідка зЛітинської селищної ради (а.с.7) та витяг з рішення Літинської селищної ради (а.с.9) видно, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1069 кв.м. Відповідно до ст.376 ч.5 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] є власником зазначеного будинку, але не може розпорядитися своїм майном, так як в Технічному паспорті значиться відмітка про самочинно збудовані приміщення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обгрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved