Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

12 липня 2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду в м.Добропілля про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачену, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що є пенсіонером та має статус "дитини війни", тому у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 p., має право на щомісячну соціальну державну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнала, надавши до суду свої заперечення. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши інші докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.І ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, вказані обставини підтверджуються відміткою в пенсійному посвідченні виданому на ім'я [PERSON]. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2009 року, на користь позивача вже було винесено рішення згідно з яким було стягнуто державну соціальну допомогу за період з 14.12.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, тому вимоги позивача про стягнення суми підвищення до пенсії за даний період не підлягають задоволенню. За правилами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була призупинена п. 12 ст.71 і ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09.07.2007 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо призупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними. Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік", а саме п.2 ч.41 ст.85 було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та визначено, що на 2008 рік щомісячна соціальна допомога виплачується в розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року вищезазначені зміни визнані неконституційними та втратили чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, після прийняття вищезазначених рішень Конституційного Суду України, а також враховуючи те, що дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялася на 2009 р. чинним законодавством, відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу у розмірах, передбачених ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 3 1.12.2009 року. На підставі ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності складає три роки. Тому підлягають задоволенню вимоги позивача з урахуванням строку позовної давності, за три роки, що передують його зверненню до суду, тобто з 12 липня 2007 року. Встановлені в судовому засіданні обставини дають підстави суду зробити висновок про те, що в період з 12.07.2007 року по 13.12.2007 року та з 01.01.2009 року по 3 1.12.2009 року право позивача на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", було обмежено відповідачем, який незаконно не здійснив відповідний перерахунок та виплату пенсії у відповідності до зазначеної норми Закону без належних для цього правових підстав, а тому суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача по справі управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі, щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є протиправною. Крім того, суд зобов'язує відповідача усунути порушення прав позивача шляхом здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 12.07.2007 року по 13.12.2007 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. Доводи представника відповідача про відсутність порядку перерахунку та виплати зазначеного підвищення пенсії та відсутності відповідного фінансування не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями. На підставі викладеного та

Outcome: partial