Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

В лютому 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право користування квартирою № 46 в будинку № 11 по вул. Янгеля у м. Дніпропетровську, зобовязати Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зареєструвати її в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з червня 1998 року, вони вели сумісне господарство, мали сумісний сімейний бюджет, сплачували рахунки за комунальні послуги, тобто проживали однією сімєю як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS]. 26.09.2008 року [PERSON] помер. Після його смерті вона продовжує проживати в зазначеній квартирі та несе усі обовязки, які випливають з договору найму жилого приміщення, сплачує рахунки за комунальні послуги. Таким чином, вона вважає, що проживаючи в квартирі з 1998 року по теперішній час вона набула право користування жилим приміщенням. У звязку позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. В січні 2010 року представник Комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Південне Дніпропетровської міської ради предявив зустрічний позов, в якому просив виселити [PERSON] з самоуправно зайнятого жилого приміщення, квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову вказав на те, що житловий будинок № 11 по вул. Янгеля в м. Дніпропетровську належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, знаходиться в певному господарському віданні КЖЕП „Південне та обліковується на його балансі. В даній квартирі проживав [PERSON], після смерті якого зясувалося, що в спірній квартирі без законних підстав проживає [PERSON], яка є тимчасовим мешканцем і підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. [PERSON] або інші особи в ордері на квартиру не зазначені. [PERSON] з заявою до ЖЕК про вселення [PERSON] у квартиру не звертався. Оскільки договір найму жилого приміщення [PERSON] був припинений, у звязку зі смертю наймача, а докази того, що наймач намагався вирішити питання про вселення [PERSON] в якості члена сімї з дотриманням вимог закону відсутні, тому вони вважають, що [PERSON] підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом уточнила позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу, як чоловіка та жінки, між нею та [PERSON], який помер 26 вересня 2008 року, з червня 1998 року по 26 вересня 2008 рік, визнати за нею право користування квартирою № 46 в будинку № 11 по вул. Янгеля у м. Дніпропетровську, зобовязати КЖЕП „Південне змінити договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] з [PERSON], померлого 26.09.2008 року на [PERSON] та укласти з нею договір найму житлового приміщення і відкрити на її імя особовий рахунок на квартиру [ADDRESS], посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Також вказала на те, що зустрічний позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Представник позивачки за зустрічним позовом в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Також вказав на те, що зустрічний позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Представник відповідача КЖЕП «Південне» за первісним позовом в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в зустрічній позовній заяві. Також вказав на те, що первісний позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради за первісним позовом в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, а в задоволенні первісного позову просив відмовити, посилаючись на те, що проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] підтверджується лише поясненнями свідків, позивачкою не наведено підстав, які б перешкоджали в реєстрації її в квартирі [ADDRESS], з такою заявою до ЖЕК вона не зверталася. [PERSON] або інші особи в ордері на квартиру не зазначені. [PERSON] з заявою до ЖЕК про вселення [PERSON] у квартиру не звертався. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України - судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживала тривалий час однією сімєю без шлюбу, як чоловік та дружина, з [PERSON], [INFO], з червня 1998 року за адресою: [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство, сплачували рахунки за комунальні послуги, мали спільний бюджет. [PERSON] помер 26 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 27.09.2008 року Відділом реєстрації смерті ДМУЮ Дніпропетровської області (а.с. 7). Згідно довідки Комунального закладу міської клінічної лікарні № 2 від 25.05.2010 року, свідоцтво про смерть та тіло померлого [PERSON] з моргу забирав син [PERSON] (а.с. 124). Відповідно Повідомлення Управління Пенсійного Фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська № 43/07-46 ДСК від 26.05.2010 року допомогу на поховання померлого [PERSON] виплачено [PERSON] (а.с. 140). Згідно довідки Клінічного обєднання швидкої медичної допомоги від 21.06.2010 року [PERSON] купувала ліки та здійснювала догляд за [PERSON] під час його стаціонарного лікування у відділенні судинної патології головного мозку КОСМП з 20.09.2008 року по 26.09.2008 рік з діагнозом ЦВБ геморагічний інсульт (а.с. 147). Крім того, факт проживання однією сімє без шлюбу [PERSON] та [PERSON] підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вказали на те, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 1998 року по день смерті [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, вели спільне господарство. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який помер 26.09.2008 року, з червня 1998 року по 26 вереня 2008 року. Згідно ч. 2 ст. 65 ЖК України - особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімю без шлюбу та вели спільне господарство з червня 1998 року по 26 вересня 2008 року за адресою: [ADDRESS], яка була надана [PERSON] згідно Ордеру на жиле приміщення № 258 серія 2 від 23.05.1991 року (а.с. 95) на склад сімї його та дружини [PERSON], яка померла 08.06.1997 року (а.с. 38). [PERSON] була заселена [PERSON] у спірну квартиру як член сімї наймача в червні 1998 року з наданням її права постійного користування даним жилим приміщенням. Доказів стосовно визначення інших умов порядоку користування жилим приміщенням між [PERSON] та [PERSON] сторонами не надано. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася проживати в спірній квартирі, вона несе усі обовязки, які випливають з договору найму жилого приміщення, сплачує рахунки за комунальні послуги, що підтверджується квитанціями. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Таким чином, суд приходить до висновку, що можливо визнати за [PERSON] право на користування житловою квартирою № 46 в будинку № 11 по вул. Янгеля у м. Дніпропетровськ. Що стосується посилань представників відповідача на той факт, що позивачка не має права постійного користування спірним жилим приміщенням, оскільки у неї було постійне місце проживання, у її власності перебувала 1/4 частина квартири [ADDRESS], яку вона подарувала своєму сину згідно договору дарування від 18.06.2010 року, то ці посилання суд вважає не обгрунтованими та не бере до уваги, оскільки згідно ст. 47 ЖК України норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Як встановлено у судовому засіданні житлова площа квартири [ADDRESS] становить 39,1 кв.м. Фактично у зазначеній квартирі проживають пять осіб: син позивачки, її онук та жінка сина, колишній чоловік з новою дружиною. Оскільки [PERSON] не має можливості проживати у даній квартирі у звязку з недостатністю житлової площі та несумісництвом проживання з колишнім чоловіком та його новою дружиною, то вона свою частку подарувала сину [PERSON]. Що стосується посилать на той факт, що позивачка вже використала своє право на приватизацію, та не має право на оформлення у власність цієї квартири, то дані твердження суд також до уваги не бере, оскільки в даному позові не вирішується спір про право власності на цю квартиру, а лише вирішується спір про право користування даною квартирою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України - користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер Згідно ч. 1 ст. 106 ЖК України - повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Як вбачається з пояснень в судовому засіданні представника КЖЕП «Південне» вони не визнають право позивачки на користування житловою квартирою № 46 в будинку № 11 по вул. Янгеля у м. Дніпропетровськ, а тому необхідно зобовязати КЖЕП «Південне» укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення на квартиру [ADDRESS], відкривши на її імя особовий рахунок. Що стосується вимог позивачки, щодо зобовязання КЖЕП „Південне змінити договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] з [PERSON], померлого 26.09.2008 року на неї, то вони є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 781 ЦК України - договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, судом було задоволено вимогу позивачки, щодо зобовязання КЖЕП «Південне» укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення на спірну квартиру, відкривши на її імя особовий рахунок, а ці вимоги є взаємовиключні У відповідності до ч. 3 ст. 116 ЖК України - осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Як встановлено в судовому засіданні позивачка не займала самоуправно квартиру [ADDRESS], а проживала там з червня 1998 року по 26 вереня 2008 року однією сімєю без шлюбу з [PERSON], який надав їй дозвіл на постійне проживання та користування даним жилим приміщенням. Після його смерті вона продовжує проживати в зазначеній квартирі та несе усі обовязки, які випливають з договору найму жилого приміщення, сплачує рахунки за комунальні послуги. Таким чином, зустрічна позовна заява КЖЕП «Південне» до [PERSON], 3-я особа [PERSON] комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про виселення з самоуправно зайнятого житлового приміщення не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial