Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 12.05.2005 року помер її батько [PERSON]. Вона, як спадкоємець першої черги, 31.05.2005 року звернулась до державної нотаріальної контори Барського району із заявою про прийняття спадщини. Разом із нею також з відповідною заявою звернулись і батьки померлого [PERSON] та [PERSON]. Причиною для звернення до суду позивача слугувало те, що під час спадкування майна виник спір із співмешканкою померлого [PERSON], яка будучи одночасно головою правління споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки», заперечила право [PERSON] на спадкування частки в майні вказаного товариства, незважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] виступав в ньому засновником. В подальшому позивач [PERSON] кілька разів змінювала предмет позову. Згідно останньої заяви про уточнення позовних вимог просила суд визначити належну їй частку в майні споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки», на яку вона має право в порядку спадкування після смерті [PERSON], а також право на отримання дивідендів, як нарахованих, так і таких, що підлягають до нарахування спадкодавцю [PERSON], як співзасновнику споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки». В судовому засіданні Позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з викладених вище мотивів. Спочатку розгляду в якості інших позивачів в справі приймали участь батьки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Однак 03.01.2008 року помер [PERSON], а 06.03.2008 року [PERSON] Вказана обставина зумовила звернення до суду в якості третьої особи із самостійними вимогами їхнього іншого сина [PERSON]. Останній подав до Барського районного суду позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Споживчого товариства «Універмаг Барської районної споживчої спілки» про визнання права на 4,18 % частки в майні Споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки». В обґрунтування даного позову ним було зазначено, що його мати, [PERSON], була спадкоємицею [PERSON], про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Оскільки разом із нею такі ж заяви подали [PERSON] та [PERSON], розмір її частки у спадщині складав 1/3. В той же час вона її оформити не встигла, оскільки 06.03.2008 року померла. Разом із тим 03.06.2005 року мати, [PERSON], оформила заповіт, в якому вказала, що все майно вона заповідає своїй онучці [PERSON] [PERSON] вважає, що оскільки його мати успадкувала після смерті свого сина (його брата) [PERSON] 1/3 частки спадкового майна, він має право на обовязкову частку в цьому майні відповідно до статті 1241 ЦК України, як непрацездатна дитина. [PERSON] також вважає, що його частка має дорівнювати ? тієї частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. Враховуючи те, що в спадкову масу після смерті [PERSON] увійшли корпоративні права на частку у майні Споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки», просив визнати за собою, в порядку спадкування, право на 4,18 % частки в майні даного товариства, які він визначив за власними підрахунками. Ухвалою суду вказаний позов був обєднаний в одне провадження із первісним позовом [PERSON] і [PERSON] був залучений до участі в справі як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав з вищевказаних мотивів. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечив в частині, яка не суперечить його позовним вимогам. Відповідачка [PERSON], представник третьої особи Споживчого товариства «Універмаг Барської РС» та [PERSON] адвокат [PERSON]І, позов [PERSON] не визнали на підставі наступного: - згідно статті 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: право на участь у товариствах та право членства в обєднаннях, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами. У звязку із цим вони вважають, що всі права [PERSON], які він мав як засновник у Споживчому товаристві «Універмаг Барської райспоживспілки», припинились з його смертю; - Статутом «Універмаг Барської райспоживспілки» та Законом України «Про споживчу кооперацію» не передбачено право члена товариства, а тим більше його спадкоємців, на виділення майна споживчого товариства, яке припадає на частку члена товариства; - вважають, що [PERSON] має лише право на отримання грошового еквіваленту корпоративного права, який включає в себе пайовий внесок померлого члена споживчого товариства та нараховані на нього дивіденди. В частині пайового внеску представник вважає, що він повинен дорівнювати 146\~709,59 гривень згідно висновку експерта № 59 від 30.01.2007 року. Однак, оскільки позивач ставить інші позовні вимоги, вважає, що в позові слід відмовити повністю. З цих самих підстав представник [PERSON] та [PERSON] заперечили і стосовно задоволення позову третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] Також адвокат [PERSON], який представляв інтереси Відповідачки [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог Споживчого товариства «Універмаг» Барської райспоживспілки, даючи від їх імені пояснення, заперечив проти задоволення позовних заяв [PERSON] та [PERSON] Судом було допитано в якості свідка державного реєстратора [PERSON], яка суду пояснила , що державна реєстрація Споживчого товариства «Універмаг» Барської райспоживспілки була проведена з дотримання вимог законодавства та згідно із відповідними інструкціями. В судове засідання викликався судовий експерт [PERSON], про те останній не зявився, оскільки експертом в НДЕКЦ на даний час не працює. Замість нього в судовому засіданні був допитаний в якості експерта старший науковий співробітник групи економічних експертиз НДЕКЦ при ГУМВС України у Вінницькій області [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що не являється експертом, а експертизу проводив [PERSON] Також він пояснив, що не всі пайові внески, зазначені у висновку експерта № 59, були підтверджені рішеннями загальних зборів засновників. Оригінали первинних бухгалтерських та фінансових документів були забрані [PERSON] без відповідного на те рішення чи дозволу суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи встановив наступне. 12.05.2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.05.2005 року. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до змісту ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно матеріалів оглянутої в судовому засіданні спадкової справи [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадщини подали три спадкоємці першої черги дочка [PERSON] та батьки - [PERSON] і [PERSON] На день розгляду справи свідоцтво про право на спадщину не видане. Під час розгляду справи двоє зі спадкоємців померли: [PERSON] 03.01.2008 року, а [PERSON] - 06.03.2008 року. Це підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть, які є в матеріалах справи. За життя ними було складено заповіти, за змістом яких все своє майно вони заповідали своїй онучці [PERSON] Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини, у цьому випадку, здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази того, що [PERSON] подала заяви про прийняття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON], вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої увійшли всі права та обовязки, які йому належали, зокрема корпоративні права на частку в майні у Споживчому товаристві «Універмаг Барської райспоживспілки» які він мав за життя, як засновник даного Товариства. В той же час на сьогодні існує спір між [PERSON] та [PERSON], головою правління Споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки», про розмір частки померлого [PERSON] в майні даного Товариства та про можливість спадкування цієї частки [PERSON], що унеможливлює видати останній свідоцтво про право на спадщину. Споживче Товариство «Універмаг Барської райспоживспілки» було зареєстроване як юридична особа 01.02.2001 року, код ЄДРПОУ 30774865; організаційно правова форма споживче товариство; форма власності колективна; місцезнаходження Вінницька область, Барський район, м. Бар, вул. Пролетарська, 2. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію Товариства та довідкою про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію» власність споживчої кооперації є однією з форм колективної власності. Вона складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обовязкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів. Відповідно частин 1, 2 статті 24 Закону України «Про власність», чинного на час життя [PERSON] та на момент відкриття спадщини (втратив силу лише на підставі Закону № 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007), передбачено, що обєктами права власності кооперативу (колгоспу) є будівлі, споруди, грошові та інші майнові внески його членів; виготовлена ним продукція; доходи, одержані від її реалізації та іншої діяльності, передбаченої статутом кооперативу, а також інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом. Кожен член кооперативу має право на частку доходу, одержану на його пай. У майні, що належить кооперативу, визначаються частки членів цього кооперативу. В разі виходу з кооперативу громадянин має право на виділення належної йому частки в майні кооперативу в натурі, грошах або цінних паперах. Таким чином, законом встановлено право [PERSON] на частку в майні Споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки», а також можливість її виділення у разі припинення членства в даному Товаристві. Представник Відповідачів заперечує право [PERSON] на отримання частки в майні Споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки», з посиланням на п. 13 Статуту Споживчого товариства «Універмаг Барської райспоживспілки» в редакції змін від 10.06.2004 року (зареєстровані управлінням економіки Барської райдержадміністрації). Згідно дано пункту передбачено, що: «член споживчого товариства може вийти з нього на підставі письмової заяви, поданої голові правління. Така заява розглядається у 30 денний термін загальними зборами пайовиків або правлінням за їх дорученням. У разі виходу йому повертається сума обовязкового пайового внеску і сплачується належна частина прибутку на день виходу зі споживчого товариства. У разі неможливості провести виплати грошовими коштами, розрахунки з членом споживчого товариства, за рішенням загальних зборів пайовиків, можуть здійснюватися майном. Вступний внесок члена споживчого товариства поверненню не підлягає. У разі смерті члена споживчого товариства розрахунки проводяться з його спадкоємцями. У разі відсутності спадкоємців чи не звернення їх за отриманням розрахунків, належні померлому члену споживчого товариства, суми розподіляються між іншими членами товариства пропорційно розмірам їх паїв (часток)». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є Статут. У ньому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обовязки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України. Суд зазначає, що наведений пункт 13 Статуту не може прийматись до уваги, оскільки він звужує права члена споживчої спілки, порівняно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про власність». Так, в Статуті мова йде про можливість учасника отримати в разі припинення свого членства пайовий внесок, в той час як зазначена норма Закону передбачає право на отримання частки в майні товариства. Така частка, з урахуванням вимог ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію», визначається розмірами обовязкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів і надає можливість члену отримати майно, гроші чи цінні папери, пропорційно своєї частки в пайовому капіталі спілки. Тобто, право на частку в майні спілки є значно ширшим за пайовий внесок, а тому положення Статуту не можуть його обмежувати. Згідно резолютивної частини рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Центральної спілки споживчих товариств України про офіційне тлумачення положень пункту 1 статті 9, пункту 1 статті 10 Закону України Про споживчу кооперацію, частини четвертої статті 37 Закону України Про кооперацію № 16 рп / 2004 від 11.11.2004 року вбачається, що «власністю споживчої кооперації є будь-яке майно, набуте у відповідності з цілями, які випливають із статутної діяльності організацій споживчої кооперації, на підставі норм законодавства, чинного на час придбання цього майна». Таким чином, член споживчого товариства, у разі припинення членства, має право на частку, що визначається відповідною частиною вартості всього належного спілці майна. Згідно змін та доповнень до Статуту Споживчого товариства «Універмаг» Барської райспоживспілки від 10.06.2004 року вбачається, що засновниками Товариства являються, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Змінами та доповненнями до статуту від 21.03.2007 року [PERSON] було виключено з числа засновників у звязку з його смертю. Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки було вирішено розрахуватись із спадкоємцями [PERSON] в розмірі належної йому у майні Товариства частки після вирішення судом спору. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд зазначає, що застереження, перебачене ст. 1219 ЦК України щодо того, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема право на участь у товариствах та право членства в обєднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, не поширюється на дані правовідносини, оскільки спір йде не про право участі спадкоємців у Споживчому товаристві, а про право на частку в його майні. Таким чином, оскільки спір має майновий характер, то відповідно до ст. 1218 ЦК України [PERSON] набула право на частку в майні СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки, яка належала її батькові, [PERSON] При визначенні розміру частки, належної [PERSON], суд бере до уваги те, що на сьогоднішній день відсутнє поняття колективної власності, а замість нього використовується поняття права спільної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Для визначення часток членів СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки ухвалою Барського районного суду від 06.12.2006 року призначалась судово бухгалтерська експертиза. 30.01.2007 року по даній ухвалі експертом НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області було дано висновок за № 59, згідно якого частка [PERSON] в майні СТ «Універмаг» складала 146\~709,59 грн., [PERSON] 145\~666,4 грн., [PERSON] 20 грн. В той же час суд не приймає висновку вказаної експертизи до уваги, оскільки рішення, постановлене за результатами розгляду справи, під час якого призначалась дана експертиза, було згодом скасоване в апеляційному порядку. Суд не зміг оглянути в судовому засіданні первинні бухгалтерські та фінансові документи Товариства. В порушення п.4 ст.53 ЦПК України експерт не забезпечив збереження обєкта експертизи. Під час нового розгляду у сторін виникли сумніви щодо обґрунтованості наданого висновку та його відповідності матеріалам справи. Зокрема позивач [PERSON] наголошувала про відсутність оригіналів первинних документів, на підставі яких був зроблений висновок. Суд неодноразово за клопотанням позивача вимагав надання відповідачами та третьою особою без самостійних вимог СТ «Універмаг» Барської РСС оригіналів вказаних документів, про те дані вимоги виконані так і не були. Згідно із ст.ст.57, 58, 59, 64 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими., а письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Тому зазначена експертиза, не може бути прийнята як належний та допустимий доказ. 03.02.2010 року судом було постановлено ухвалу про проведення повторної судово бухгалтерської експертизи, на вирішення якої було постановлено питання про суму пайових внесків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2002 року по 12.05.2005 року та визначення відповідно частки кожного з них в майні СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки. 28.07.2010 року з Вінницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення за № 1180 про неможливість дачі висновку. Неможливість обумовлена тим, що СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки не надано регістрів бухгалтерського обліку з первинними документами до них, а також не надана фінансова звітність СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки за період з 2002 по червень 2005 року. Таким чином, суд визначає розмір частки [PERSON] на підставі доказів, що є в матеріалах справи. При цьому він керується наступним. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вказувалось вище, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ст. 357 ЦК України). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію» кожен член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обовязкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів. Відповідно до п. 10 Статуту СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки «прийом у члени споживчого товариства проводиться за рішенням загальних зборів або рішенням правління за дорученням загальних зборів пайовиків на підставі письмової заяви громадян або юридичних осіб. Кожен вступаючий повинен внести вступний та обовязковий пайові внески у розмірах,що встановлюються рішенням загальних зборів пайовиків». Згідно п. 12 цього ж Статуту передбачено, що «пайовики можуть вносити додаткові пайові внески на формування фінансових ресурсів та інші цілі. Розміри та порядок внесення і повернення таких внесків визначаються Загальними зборами засновників». Згідно протоколу загальних зборів членів СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки № 3 від 19.11.2002 року [PERSON] при виході зі складу засновників передала свій пай в розмірі 101\~689,59 гривень засновникам: [PERSON] 81\~639,59 гривень та [PERSON] 20\~000 гривень. Вказаний протокол є єдиним підтвердженням розміру коштів, які вносились до пайового капіталу СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки. Інших належних та допустимих доказів з приводу даного факту сторонами надано не було, а тому суд при визначенні часток засновників бере до уваги суму саме 101\~689,59 гривень Виходячи з цього частка [PERSON] в майні СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки , як стверджує позивачка та її представники обгрунтовуючи позовні вимоги складає : 101\~689,59 гривень становить (складає) 100% пайового капіталу 81\~639,59 гривень частка яку потрібно встановити % А тому частка складає: 81\~639,59 грн. x (помножити)100% / (розділити )101 689,59 грн. = становить (складає) 80,28 %. Вказані доводи та розрахунки позивача та його представників , суд визнає повністю обгрунтованими і спростовані в судовому засіданні не були. Таким чином [PERSON] в порядку спадкування має право на частку в майні СТ «Універмаг» Барської райспоживспілки в розмірі 80,28 %. Також суд вважає, що в позові [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Зазначаючи про те, що він має право на обовязкову частку [PERSON] вказує, що його мати прийняла спадщину в розмірі 1/3 після [PERSON] Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відсутні також докази спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на момент її смерті та подання ним заяви про прийняття спадщини. У звязку із цим [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадшину після смерті своєї матері [PERSON] Крім того суд вважає ,що судові витрати слід розподілити настуним чином : Як вбачається з матеріалів справи сторони , зокрема позивачка [PERSON] понесла судові витрати - судовий збір при поданні позовної заяви до суду в розмірі 89 гривень (том 1Арк.справи №№ 5,206) ; - витрати повязані з проведенням судово-бухгалтерської експертизи в сумі 4042 гривні 80 копійок (том 2 Арк.Справи №93); - витрати повязанні з наданням юридичних послуг адвокатом в сумі 3000 гривень , що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру №40 ( том 3 Арк.справи №97 ) , - витрати повязанні з наданням юридичних послуг адвокатом в сумі 400 гривень , що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру №576 ( том 2 Арк.справи №294), А всього до стягнення підлягає 7531 гривня 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved