Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

20 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]А, зареєстрованого 12 червня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис № 667 та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 його доходу, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Послалась на те, що під час проживання разом, чоловік зловживав спиртними напоями і учиняв сварки, які бачила дитина, не мав постійного місця роботи.. Він не піклувався про побудову сімейних відносин між ними, а навпаки всіляко принижував її, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх дочки. У зв'язку з цим вона в серпні 2006 року припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство, переїхавши до своїх батьків в с. Літки Броварського району. З того часу вони проживають окремо. Тому зберігати шлюб за таких обставин [PERSON] вважає не доцільним. Дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] жодної участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. В попередньому судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним - чином, в судове засіданні не з'явився про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, шо позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Лук'яненко) 12 червня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис № 667. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У [PERSON] та [PERSON] одруження виявилось невдалим, чоловік зловживав спиртними напоями і учиняв сварки, які бачила дитина, не мав постійного місця роботи. Відповідач не піклувався про побудову сімейних відносин між ними, а навпаки всіляко принижував позивачку, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки та інтересам їх дочки. У зв'язку з цим вона в серпні 2006 року припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство, переїхавши до своїх батьків в с. Літки Броварського району. З того часу вони проживають окремо. На даний час їхній шлюб носить чисто формальний характер, так як вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Ці обставини підтверджені наявною в справі копією свідоцтва про одруження (а.с.8) та копією свідоцтва про народження (а.с. 9). При встановлених обставинах, коли ні позивач ні відповідач не виявили бажання до примирення, їхнє подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б їхнім особистим інтересам, оскільки б це було примушуванням до шлюбу. А це заборонено законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття (ст. 180). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181). Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183). Судом встановлено, і це підтверджується поясненнями позивачки, свідоцтвом про народження (а.с. 9), що малолітня [PERSON], [INFO], батьками у свідоцтві про народження якої записані сторони, дійсно проживає разом з мамою і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з ними не проживає. При наведених обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 2). Якщо позивача, на користь якого увалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При звернення до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, так як відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ Про державне мито" від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Не підлягають оплаті при зверненні до суду покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів (п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України). На підставі ч. 1 ст. 110, ст. ст. 112, 180, 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України,

Outcome: approved