Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.02.2004 року Міським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами не склалися, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, з травня 2009 року не мешкають разом. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання суперечить її з відповідачем інтересам та інтересам їх дитини-дочки. Також пояснила, що дочка проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 01.05.2009 року, розділити спільне майно та визначити місце проживання дитини. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги змінили, а саме просили шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з 01.05.2009 року. Позивачка надала суду відмову від позову в частині поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини. Відмова прийнята судом та провадження в цій частині закрито. Відповідач в судове засідання з»явився, позов визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини лише в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, пояснивши, що має офіційний заробіток 800 грн., а отримує неофіційно до 2000 -2500 грн., а також дає гроші на утримання доньки позивачці. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що вбачається з Свідоцтва про шлюб І-КГ №067834 від 07.02.2004 року. З свідоцтва про народження І-КГ №124149 від 04.08.2004 року вбачається, що сторони по справі від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім»ї №4514 від 24.09.2010 року виданої ТОВ «Україна» вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS]. Згідно до особового рахунку з ПП «Піонер-Трейд» [PERSON] працює експедитором та за період роботи з 02.01.2010 року по 01.06.2010 року отримував зарплату в розмірі 819,40 грн. - 902,22 грн. щомісяця. Суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. Крім того, судом встановлено і це не заперечувалося сторонами, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом враховується при визначенні розміру аліментів пояснення самого відповідача, що він має неофіційний дохід. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно також підлягають задоволенню. Позивачка просила стягнути аліменти з 01.05.2009 року, тобто з моменту роздільного проживання з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ці вимоги не підлягають задоволенню, у зв»язку з необґрунтованістю, так як позивачкою не надані суду докази, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.110,112, 180, 184,191 СК України,

Outcome: partial