Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

Позивачка в червні 2010 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2008 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 6500 євро. Зазначає, що відповідач отримав кошти, про що власноручно написав розписку, в якій строк повернення отриманої позики - до 11 березня 2009 року. Вказує на те, що в зазначений термін відповідач борг не повернув, не виконавши взяті на себе зобовязання, в результаті чого на день подання позовної заяви до суду він складає 64025 гривень, а тому просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі і просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в розмірі 64025 гривень та понесені при подачі позову судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 11 березня 2008 року відповідач отримав від позивачки кошти в сумі 6500 євро з кінцевим терміном їх повернення не пізніше 11 березня 2009 року. Зобовязання щодо своєчасного повернення коштів за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого утворився борг, який за офіційним курсом НБУ станом на 19 травня 2010 року становить 64025 гривень. Згідно з с. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати у виді судового збору в сумі 641 грн. та витрати на інформаційне- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved