Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядженя голови правління ККП «Ринок», поновити її на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, за затримку розрахунку, а також стягнути моральну шкоду. В обгрунтування позову зазначила, що працювала на посаді голови правління КПП "Ринок", однак розпорядженнями № 4 і № 5 від 23 червня 2010 року вона була звільнена з вказаної посади на підставі ст. 41 п. 1 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки вона не вчиняла одноразового грубого порушення трудових обов'язків. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та представник третьої особи позов не визнали. Пояснили суду, що звільнення позивачки відповідало вимогам трудового законодавства, оскільки вона вчинила цілий ряд порушень вимог чинного законодавства, які викладені в поданні прокурора Радомишльського району. Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд встановив наявність наступних фактів та існуючих щодо них правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1999 року працювала на посаді голови правління колективного кооперативного підприємства «Ринок». Розпорядженнями № 4 і № 5 від 23 червня 2010 року вона була звільнена з вказаної посади на підставі ст.41 п.1 КЗпП України, у зв"язку з вчиненням одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як видно з протоколу позачергових Загальних зборів засновників колективного підприємства «Ринок», [PERSON] на зборах заслухана не була, пояснення від неї відібрані не були і на підставі ст. 147 КЗпГІ України головою зборів було запропоновано звільнити її з посади голови правління ККП «Ринок». Відно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Проте представник відповідача не надав суду доказів вчинення [PERSON] одноразового грубого порушення трудових обовязків. Судом встановлено, що розпорядження № 4 і 5 від 23 червня 2010 року приймались на підставі позачергових загальних зборів засновників КПП «Ринок» від 14 червня 2010 року. Проте з протоколу вказаних зборів не вбачається, що збори приймали рішення про звільнення [PERSON] на підставі ст.41 п.1 КЗпП України. В розпорядженні №4 від 23.06.2010 року зазначено, що «згідно до протоколу (рішення) загальних зборів засновників ККП «Ринок» від 14.06.2010 року, голову правління [PERSON] було переобрано шляхом звільнення з займаної посади. В ст. 1 розпорядження № 4 від 23.06.2010 року, внесені доповнення. які належним чином не завірені. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON].[PERSON]Х, суду ствердили, що 14 червня 2010 року на позачергових загальних зборах засновників ККП «Ринок» не приймалось рішення про звільнення [PERSON] в зв'язку з вчиненням нею одноразового грубого порушення трудових обов'язків, на зборах вона не заслуховувалась, пояснень не давала, грубих порушень по роботі не допускала. Як видно з листа непрацездатності серії АГВ №815209 [PERSON] перебувала на лікарняному з 19.06.2010 року по 21.06.2010 року, і згідно лікарняного листа серії АВВ №271487 продовжувала перебувати на лікарняному з 21.06.2010 року по 02.07.2010 року. У відповідності до ч. З ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Доводи представника відповідача та третьої особи про те, що в день звільнення [PERSON] не перебувала нa стаціонарному лікуванні суд не бере до уваги, оскільки ними не спростовані доводи представників позивачки щодо повідомлення нею новообраного голову правління про продовження лікування. Також представниками відповідача та третьої особи не надано доказів підробки чи фальсифікації листка непрацездатності серії АВВ № 271487 від 21 червня 2010 р. Таким чином суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням вимог ст. 41 п. 1 КЗпП України. З врахуванням розміру середньоденного заробітку позивачки, визначеного згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (165 грв.10 коп.), кількості днів вимушеного прогулу (41 день), заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 6 769 гривень 10 коп. Суд вважає безпідставними вимоги позивачки про стягнення заборгованості за весь час затримки, оскільки дана вимога не випливає зі змісту правовідносин. Суд частково задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка після її звільнення з ініціативи власника відчувала певні негативні емоції, прикладала додаткові зусилля для організації свого життя, перебувала на лікуванні, перенесла моральні страждання, змушена захищати свої права в суді, тому суд враховуючи матеріальний стан позивачки, не тривалий час після її звільнення, принцип розумності, тому оцінює моральну шкоду в сумі 2000,00 гривень,яка підлягає стягненню відповідно до ст. 237-1 КЗпП України з КПП "Ринок", керівником якого прийнято рішення про звільнення. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 3 467 гривень підлягає негайному виконанню відповідно до ст. 367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial