Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль») 11 листопада 2009 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 09 червня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/095706/3181/73, згідно якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 14738,00 доларів США строком на 72 місяці з 09 червня 2006 року по 09 червня 2012 року. Відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, перерахувавши кошти в розмірі 14738 доларів США 00 центів на поточний рахунок № 262061870841 відповідача. Однак відповідач свої зобовязання не виконав, допустив прострочення погашення кредитних зобовязань, в звязку з чим станом на 26 жовтня 2009 року утворилась заборгованість в розмірі 9813 доларів США 14 центів, де: 8801 долар США 67 центів непогашена сума кредиту, 1011 доларів США 47 центів несплачені відсотки по курсу НБУ на 26 жовтня 2009 року (1 долар США дорівнює 7,9980 грн.), що складає 78485,49 грн. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 78604,79 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 09 червня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № 014/095706/3181/73, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 14738,00 доларів США строком на 72 місяці з 09 червня 2006 року по 09 червня 2012 року. Відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря (а.с. 8-9). Відповідно до заяви на видачу готівки № 181/557-25 від 09 червня 2006 року відповідачем було отримано суму у розмірі 14738,00 доларів США, що в еквіваленті у гривнях складає 74426,90 грн. (а.с. 10). Однак в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних зобовязань, внаслідок чого станом на 26 жовтня 2009 року утворилась заборгованість в розмірі 9813 доларів США 14 центів, де: 8801 долар США 67 центів непогашена сума кредиту, 1011 доларів США 47 центів несплачені відсотки по курсу НБУ на 26 жовтня 2009 року (1 долар США дорівнює 7,9980 грн.), що складає 78485,49 грн. (а.с. 13). 17 червня 2009 року за вих.. № 20-10/1110 на адресу відповідача позивачем надсилалась вимога про повернення кредитних коштів (а.с. 11), однак [PERSON] погашення заборгованості не здійснив. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) сплачувати банку проценти за користування кредитом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 78604,79 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача державне мито розмірі 794,40 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved