Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 941 грн. на місяць але не менше законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для відповідної вікової категорії. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі, який було розірвано 09 червня 2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], який має задовільний стан здоровя, потребує систематичної медикаментозної терапії, поліпшеного відпочинку та догляду. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Її заробітку не вистачає, щоб утримувати дитину, а відповідач має доходи, а тому може надавати їм матеріальну допомогу в розмірі 941 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 941 грн. на місяць але не менше законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для відповідної вікової категорії до досягнення сином повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду свої письмові заперечення. Пояснив, що після розірвання шлюбу змушений був переїхати проживати до батьків в м. Фастів. В звязку з тим, що переніс тяжку хворобу та змінив місце проживання не може знайти постійне місце роботи, має тимчасовий заробіток і фактично перебуває на утриманні своїх батьків-пессіонерів. Не зважаючи на свій тяжкий матеріальний стан він добровільно сплачує аліменти в мінімальному розмірі на дитину відповідного віку. Крім того позивач не надала жодного доказу на підтвердження того факту, що дитина має незадовільний стан здоровя, а тому погоджується сплачувати аліменти в розмірі 470,50 грн. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який було зареєстровано 24 грудня 1994 року /а. с. 3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] /а. с. 2/. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів про проведення реєстраційних дій [PERSON] не знайдено /а. с. 25. Відповідач [PERSON] неодноразово перераховував грошові кошти на імя позивача [PERSON], що підтверджується відповідними чеками від 26 серпня 2010 року, 13 серпня 2010 року, 11 вересня 2010 року /а. с. 31/. Суд не приймає до уваги твердження позивача стосовно задовільного стану здоровя дитини, оскільки позивачем не надано доказів які б підтвердили цю обставину. Аналізуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 470,50 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача державне мито на користь держави в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. на користь УДК у Дніпровському районі м. Києва від сплати яких при зверненні до суду, був звільнений позивач. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial