Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків в сумі 12635,90 гривень і моральної шкоди в сумі 50000 гривень, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві вказала, що 30.01.2009 року близько 07 години 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки Форд Ескорт, реєстраційний номер 41816ХК, на автодорозі Андріївка-Курган-Мілова в Балаклійському районі Харківської області, грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б, 12.1 ПДР України, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ДАФ АЕ ГСА 257», реєстраційний номер 8093АС, під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП водій автомобіля [PERSON] та його пасажир [PERSON] були смертельно травмовані. В діях водія [PERSON] вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, однак кримінальна справа за №57090049 за фактом ДТП була закрита на підставі п.8 ст.6 КПК України у звязку зі смертю водія [PERSON] 03.12.2008 року [PERSON] уклав на підставі ст.ст.979,980 ЦК України з ЗАТ «СК «Український [PERSON]» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст.981 ЦК України йому виданий поліс №ВВ9660984 про страхування автомобіля марки Форд Ескорт, реєстраційний номер 41816ХК. З 01.01.2005 року набрав чинності Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року за №1961-IV. [PERSON] випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Позивач у позовній заяві зазначає, що в даному випадку такою третьою особою був би її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 21.01.1995 року. В судове засідання позивач та її представник не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали. Представник відповідача неодноразово до суду не зявлявся. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заперечення на позов, у яких позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав частково, вказав, що згідно страхового акту №3052/09/56/21 від 28.07.2010 року позивачці було виплачено страхове відшкодування в сумі 7035,00 гривень шляхом перерахування коштів через систему платежів «Аваль-Експрес». Інша сума матеріальних збитків не підтверджена відповідними документами. Щодо відшкодування моральної шкоди, то згідно з п.22.3 Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини 2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страхових відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього Закону, а саме: 2550 гривень. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги клопотання позивача і його представника, заперечення відповідача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: На підставі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування . Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] допущено порушення пунктів 1.5, 2.3 б, 12.1 ПДР України. Згідно постанови про закриття кримінальної справи від 23.06.2009 року кримінальна справа №57090049 за фактом ДТП була закрита на підставі п.8 ст.6 КПК України у звязку зі смертю водія [PERSON] (а.с.8,9). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер 30.01.2009 року (а.с.4). Позивачка перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1995 року (а.с.7). 03.12.2008 року [PERSON] уклав на підставі ст.ст.979,980 ЦК України з ЗАТ «СК «Український [PERSON]» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст.981 ЦК України йому виданий поліс №ВВ9660984 про страхування автомобіля марки Форд Ескорт, реєстраційний номер 41816ХК (а.с.33). Згідно заперечень відповідача правонаступником ЗАТ «СК «Український [PERSON]» є АТ «СК «АХА Україна». Згідно заяви позивачки на виплату АТ «СК «АХА Україна» від 20.07.2010 року їй було відшкодовано документально підтверджені витрати на поховання чоловіка (а.с.57,61). Згідно страхового акту №3052/09/56/21 від 28.07.2010 року позивачці було виплачено страхове відшкодування в сумі 7035,00 гривень шляхом перерахування коштів через систему платежів «Аваль-Експрес» (а.с.59). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення витрат на поминальний обід на суму 5600,90 гривень, так як це не є витратами на поховання, та частково задовольняє позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2550 гривень Пунктом 27.5 ст.27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що витрати на поховання мають бути обґрунтованими та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Законом України «Про поховання та похоронну справу» вказано, що поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу, або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традиції, що не суперечать законодавству. Таким чином, законодавством не передбачений обовязок [PERSON] на відшкодування витрат, повязаних з організацією та проведенням поминального обіду, тобто витрати, які не повязані з обрядовими діями, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу, або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання. Отже, зазначені витрати повинні бути відшкодовані за рахунок позивача, а не страхової компанії. Згідно п.22.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини 2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страхових відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього Закону, а саме: 2550 гривень. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що під моральною шкодою належить вважати втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, які завдані фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків. Відповідно до роз'яснень, даних у п.5 цієї Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Суд вважає, що наявні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП загинув її чоловік та батько її дитини, що шкідливо відбилося на їх здоров'ї. Вона була змушена звертатись до відповідних правоохоронних органів; все це призвело до фізичних та душевних страждань, порушення звичного укладу життя. У відповідності до ст.ст.81,88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial