Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

04 листопада 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного Договору № DNCOAU03110093 від 17.04.2006 р. Приватбанк надав [PERSON] кредит в розмірі 39742,50 грн. зі сплатою банку відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25 відсотків в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, а саме, в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти в сумі 851,04 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору та ст. ст. 526,527,530 ЦК України, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 20.10.2008 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 39619,56 грн., де основний борг 34119,58 грн., заборгованість по виплаті відсотків складає 4070,55 грн., заборгованість по комісії 556,43 грн., пеня 873 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39619,56 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 396,20 грн., та витрати по сплаті за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2010 року до участі в справі був залучений в якості правонаступника позивача [PERSON] акціонерне товариство. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив задовольнити. Пояснив, що заборгованість збільшується, відповідач не погашає кредит. Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснила, що оскільки автомобіль вилучений банком і вона їм не користується, то вважає, що вона не повинна платити за договором. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору № DNCOAU03110093 від 17.04.2006 р. Приватбанк надав [PERSON] кредит в розмірі 39742,50 грн. на покупку автомобіля, зі сплатою банку відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25 відсотків в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2013 року (а.с.6-7). Згідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в період сплати та позичальник повинен надавати банку грошові кошти в сумі 851,04 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, винагороди. Банк свої зобовязання по договору виконав належним чином та відповідач купила транспортний засіб ДЕУ СЕНС, держ.номер АЕ 4163 АТ. Відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, припинила щомісячно вносити платежі по кредитному договору, у звязку з чим станом на 20.10.2008 р. по договору виникла заборгованість на загальну суму 39619,56 грн., де основний борг 34119,58 грн., заборгованість по відсоткам - 4070,55 грн., заборгованість по комісії 556,43 грн., пеня 873 грн. (а.с.5). Встановлено, що згідно Договору застави рухомого майна № DNCOAU03110093 від 17.04.2006 р., укладеного між [PERSON] та Приватбанком, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] надала в заставу автомобіль ДЕУ СЕНС, держ.номер АЕ 4163 АТ (а.с.8-9). Разом з тим, судом встановлено, що на день розгляду справи заставлене майно передано [PERSON] Приватбанку на реалізацію згідно акту від 01.09.2008 року, однак не реалізовано (а.с.23,24). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобовязання, має відшкодовувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 396,20 грн., та витрати по оплаті за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved