Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилалась на те, що вона, позивачка, з 1993 року перебувала з [PERSON] у шлюбі, який у 1996 році був розірваний, актовий запис № 290 від 24.09.1996 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравневого райвиконкому м.Чернівці, Україна. Від шлюбу у них народилась донька, [PERSON], [INFO]. Зазначала, що батько дитини - [PERSON], з моменту народження доньки вихованням [PERSON] не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, матеріально добровільно не допомагає, аліменти не сплачує, не вітає з днем народження і святами, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини. Вказувала, що на підставі вищезаначеного та для захисту інтересів своєї доньки звернулась в службу у справах дітей за рішенням та висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його доньки, [PERSON]. Батько - [PERSON] належним чином неодноразово запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але не з'являвся, а лише надсилав заяви факсом 25.08.2009 року, 22.09.2009 року, 12.04.2010 року, з яких вбачалося, що останній має бажання брати участь у вихованні [PERSON], готовий до спілкування та надання допомоги безпосередньо доньці. Враховуючи це, при розгляді питання 14.10.2009 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення, надати можливість батькові брати участь у вихованні дівчинки, встановити контакт для спілкування з донькою до квітня 2010 року. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.04.2010 року, в присутності матері, з'ясовано, що [PERSON] належних висновків не зробив і з його боку не було жодних спроб налагодити відношення з донькою, тому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав вказаного вище громадянина по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON], зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з позивачкою, [PERSON] та родиною матері, де вона належним чином доглянута, матеріально забезпечується, оздоровлюється і виховується. Дівчинка навчається в Чернівецькій гімназії № 4, та надала заяву-згоду щодо позбавлення батьківських прав свого батька. Вважає, що біологічний батько дитини не є взірцем батька, так як нічого хорошого він її не навчив, ні в чому не допоміг і є всі підстави щодо позбавлення його батьківських прав. В зв'язку з тим, що вказаний вище громадянин скрізь пише, що готовий допомогти, безпосередньо доньці, а фактично ніякої допомоги не існує, тому позивачка звернулась в суд щодо призначення аліментів, так як це передбачено чинним законодавством України. Доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 246/7 Просили позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для потреб дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня подачі основного позову до суду про позбавлення батьківських прав. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, не бажає приймати участь в її життя, після розлучення у 1996 році бачив дитину тричі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, звернувся до суду з клопотанням про слухання справи без його участі, просив врахувати висловлене в заяві, направленій до суду факсом 02 серпня 2010 року В судовому представник позивача - [PERSON], позов підтримала повністю. Пояснила, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, не дивлячись на те, що йому було надано багато шансів на виправлення, проте, ними він не скористався, та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. З метою захисту інтересів малолітньої, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення всіх присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обгрунутований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який у 1996 році був розірваний, актовий запис № 290 від 24.09.1996 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравневого райвиконкому м.Чернівці, Україна (а.с.14). В шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.13/. Запис про батьківство не оспорював. Відповідно до ст.121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до довідки та клопотання Чернівецької гімназії №4, вихованням неповнолітньої [PERSON] займається мати, батько дитини з сім'єю не проживає, вихованням дитини не займається, в школі її не відвідував. (а.с.15-16). Згідно висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 05.05.2010 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зі ст.164 Сімейного Кодексу України вбачається, що при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, батько чи мати можуть бути позбавлені батьківських прав та ст.166 Сімейного Кодексу України не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Із пояснень позивача, представника третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради та досліджених письмових доказів, встановлено, що [PERSON] вихованням своєї доньки не займається, її здоров'ям та життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов'язки батьків по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що оскільки [PERSON], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, матеріальному забезпеченню та навчанню своєї неповнолітньої дитини [PERSON], є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу, або у твердій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON], на утриманні якої є [PERSON], відповідно до довідки № 54 від 11.11.2010 р., працює на приватному підприємстві «СІЛК», та отримує заробітну плату в розмірі 1 300 грн. Інших доходів у позивачки немає. Відповідач є державним службовцем та отримує заробітну плату в розмірі 3220 грн., про що ним зазначено у його заяві від 02.08.2010 р. Після розірвання шлюбу між сторонами їх неповнолітня донька, [PERSON], залишилася проживати разом з позивачкою і по даний час фактично знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини позивачці не надає. Остання особисто в повному об?ємі несе витрати по утриманню дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також стан здоров?я і матеріальне становище сторін та їхнеповнолітньої доньки, наявність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, суд, вважає, що з останнього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. На погляд суду, саме такий розмір аліментів є розумним і достатнім. Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судові витрати, зокрема, 8 грн. 50 судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді. На підставі викладеного,

Outcome: partial