overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на наступне. 22 жовтня 1999 року позивачкою за договором купівлі продажу було придбано у [PERSON] 5/8 частин житлового будинку (5,6,7,8,9 кімнати), гараж (літ.Б), ? частину вбиральні (літ.Г), ? частину огорожі №1, ? частину огорожі №2, розташовані в м. Барвінкове, вул. Московська, 10 Харківської області. Вказані 5/8 частин належали [PERSON] на підставі свідоцтва про прво на спадщину за заповітом, виданого Барвінківською державною нотаріальною конторою Харківської області 20 жовтня 1995 року за реєстровим № 1486 та зареєстрованого Барвінківському КПТІ 13 листопада 1995 року за № 5 1717. На прохання [PERSON] позивачка дозволила їй користуватися гаражем (літ. Б), кА на час слухання справи померла. Після її смерті гаражем стала користуватися дочка померлої відповідачка по справі [PERSON]. На прохання позивачка повернути нежитлове приміщення гаражу, відповідачка відмовилася. В цьому звязку позивачка просила витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідачка проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. 22 жовтня 1999 року позивачкою за договором купівлі продажу було придбано у [PERSON] 5/8 частин житлового будинку (5,6,7,8,9 кімнати), гараж (літ.Б), ? частину вбиральні (літ.Г), ? частину огорожі №1, ? частину огорожі №2, розташовані в м. Барвінкове, вул. Московська, 10 Харківської області. Вказані 5/8 частин належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Барвінківською державною нотаріальною конторою Харківської області 20 жовтня 1995 року за реєстровим № 1486 та зареєстрованого Барвінківському КПТІ 13 листопада 1995 року за № 5 1717. На прохання [PERSON] позивачка дозволила їй користуватися гаражем (літ. Б), кА на час слухання справи померла. Після її смерті гаражем стала користуватися дочка померлої відповідачка по справі [PERSON]. На прохання позивачка повернути нежитлове приміщення гаражу, відповідачка відмовилася. Згідно з ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка не незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка без відповідної правової підстави зайняла і користується майном, яке належить позивачці. В звязку з цим, вимога позивачки про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути у попередньому судовому засіданні у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Лунка». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін, із якого вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 29.11.1994 р.; свідоцтво про народження сина [PERSON], [INFO]. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою, зареєстрований 29.11.1994 р., мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя із відповідачкою не склалось. Від шлюбу народились сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 17.07.1995 р. За час спільного життя з відповідачкою, в сімї виникали сварки, внаслідок різних поглядів на сімейне життя і ведення спільного господарства. Більше року подружжя спільно не проживають. Спору майнового характеру не має. Подальше збереження шлюбу неможливе. Так, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер і позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідачка зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в розмірі 76344, 47 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідача до суду не зявився, про місце, дату, та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявку суду не повідомив, тому суд, куруючись ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.09.2005р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк та [PERSON] було укладено Кредитний договір № DNH4KS11460552. Відповідно до умов [PERSON] надав кредит у розмірі 14494,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2008 року. Свої зобов'язання за вказаними договорами ПриватБанк виконав в повному обсязі. Відповідач за вказаним договором свої зобовязання не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 06.10.2009 року складає 76344,47 грн. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Таким чином суд вважає, що відповідач не виконав зобовязання за договором кредиту і не сплатив своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з нього на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. Відповідно до ст.\~88 ЦПК України стороні судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в розмірі 23811, 66 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідача до суду не зявився, про місце, дату, та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявку суду не повідомив, тому суд, куруючись ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.07.2008р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк та [PERSON] Ідаят Огли було укладено Договір № 103645 сагсі про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти Мікрокредит та Кредитний договір № 103645 сгеб. Відповідно до умов [PERSON] відкрив Відповідачу картрахунок, видав платіжну картку та надав кредит шляхом зарахування на відкритий картрахунок кредитних коштів у розмірі 6000,00 дол. США. кредит надавався на строк до 10.07.2012 р. Відсоткова ставка за кредитом була встановлена на рівні 24,00 % на рік. Свої зобов'язання за вказаними договорами ПриватБанк виконав в повному обсязі. Загальна заборгованість Відповідача перед ПриватБанком по кредитному договору № 103645 сгеб від 10.07.2008р., станом на 19.07.2009 року складає 23811, 66 грн. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася. та сплати процентів. Таким чином суд вважає, що відповідач не виконав зобовязання за договором кредиту і не сплатив своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави дія стягнення з нього на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні судові витрати покласти на відповіді

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка просить визнати за її малолітнім сином [PERSON] право власності на спадкове майно яке залишилось після смерті його батька [PERSON], який помер 25 грудня 2009 року, а саме: квартиру № 1 за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Володарського, 32, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] спадкове майно позивач фактично прийняв, так як постійно проживав з ним до моменту смерті . У позивачки на руках знаходяться правовстановлюючі документи на спадкове майно, але, звернувшись до Хмільницької державної нотаріальної контори в інтересах малолітнього сина [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено в зв'язку з тим, що у неї відсутній документ на добудову до квартири [ADDRESS], на яку спадкодавець за свого життя не встиг виготовити юридичні документи. Окрім [PERSON] спадкоємців за заповітом, який був складений 22 грудня 2009 року, немає, спадкоємцем першої черги є [PERSON], дружина спадкодавця, яка представляє інтереси свого малолітнього сина. Представник Хмільницької міської ради позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечує, претензій до спадкового майна не має. Представник органу опіки та піклування Хмільницької міської ради позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечує, претензій до спадкового майна не має. Суд заслухавши покази позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки договором купівлі-продажу квартири від 28.12.2005 року серії ВСК №523312, зареєстрованого в реєстрі за № 1599, доведено[ADDRESS] за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Володарського, 32, належала [PERSON]; свідоцтвом про смерть від 28 грудня 2009 року серії 1-АМ №153411 доведено, що [PERSON] помер 25 грудня 2009 року; довідкою Хмільницької міської ради №779 від 18.07.2010 року доведено, що до смерті [PERSON] постійно проживав із своєю дружиною [PERSON] та малолітнім сином [PERSON]; Таким чином доведено, що перешкод у визнанні за позивачкою права власності на неї не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 05.03.1993 року, та мають дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між подружжям припинені із січня 2009 року через постійні сварки, образи. Сторони разом не проживають, угода про утримання дітей між сторонами досягнута. Позивач вважає, що примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб із [PERSON] Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, зазначив, що він проживає у батьків, примирятися із дружиною не бажає, на утримання дітей сплачує аліменти та на спільно нажите майно подружжя не претендує. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом ЗАГС Тростянецької РДА 05.03.1993 року (а.с.3), мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Таким чином, судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, і зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини поданого позову, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому визнання позову відповідачем не суперечить нічиїм правам чи законним інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Заявник просить встановити факт, що він є сином [PERSON], яка померла 20 грудня 2008 року в м. Нова Одеса Миколаївської області. Заявник у судовому засіданні пояснив, що 20 грудня 2008 року померла його мати [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина. Після її смерті заявник звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини. Підчас розгляду документів нотаріус виявила, що у свідоцтві про народження заявника прізвище, ім'я та по-батькові померлої матері вказано російською мовою але з помилками як «[PERSON] Назаривна», а заявник записаний як «Чапаев Петр Васильевич», а свідоцтві про смерть матері її прізвище, ім'я та по-батькові вказані вірно як «Чапаєва Олена Назарівна». Позивач зазначив, що свідоцтво про його народження було видане 1948році, тобто в післявоєнні роки коли бракувало осіб які б достатньо володіли письмовою мовою, і напевно через це прізвище його матері вказано як «Чапаев» хоча прізвище жіночого роду мало б бути «Чапаєва», ім'я вказано російськими літерами але в українській інтерпретації як «Олена», а по-батькові через таку ж помилку вказано як «Назаривна» а не «Назаровна» як треба було. Позивач пояснив, що через вказані помилки та розбіжності він не може документально підтвердити факт родинних відносин з померло [PERSON], а тому вирішив звернутися до суду для встановлення даного факту. З матеріалів справи видно, що 20 грудня 2008 року помела мати заявника [PERSON] (свідоцтво про смерть серія 1-ФП №086208 від 25 грудня 2008 року). Після смерті матері заявник звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини однак йому було відмовлено оскільки у свідоцтві про народження заявника ім'я та по-батькові померлої матері вказано російською мовою але з помилками як «[PERSON] Назаривна», а свідоцтві про смерть як [PERSON]. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як факт родинних ; зв'язків померлого та заявника підтверджується: свідоцтвом про народження заявника серії ЯР №812765 від 15 березня 1948року, свідоцтвом про смерть [PERSON] серія 1-ФП №086208 від 25 грудня 2008 року, та копією паспорту [PERSON] та паспорта заявника, в яких прізвище ім'я та по-батькові [PERSON] та його померлої матері збігаються з урахуванням граматичних помилок допущених в свідоцтві про народження. З наведеного видно, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

04 серпня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], з яким вона 21 червня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвала шлюб за актовим записом №31. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на сімейне життя, через що постійно виникали сварки, сімейні відносини між позивачем та [PERSON] не склалися. У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала, і пояснила, що сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися через неможливість знайти спільну мову з більшості питання сімейного життя, примирення не можливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] 26 грудня 2002року народження. Позивач пояснила, що відповідач регулярно приходив до дому у стані алкогольного сп'яніння, не брав участі у вихованні сина, а останні два місяці взагалі не з'являється до дому. Позивач зазначила, що сторони фактично припинили сімейні відносини, перестали проживати разом, їх сім'я розпалася, її поновити не можливо, на примирення вона не згодна. Позивач додала, що спільного майна, що підлягало б розподілу немає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом з'ясовано, що 21 червня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб за актовим записом №31 (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 068385 від 21 червня 2010 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 26 грудня 2002року народження (свідоцтво про народження серії І-ФП №132745 від 16 січня 2003року, який проживає разом з позивачем. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені, спільного господарства сторони не ведуть. За таких обставин суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї не можливе, оскільки їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Заявник просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] з грудня 2006року по день її смерті. Заявник в судовому засіданні пояснив, що 20 грудня 2008року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок. На час смерті померла була зареєстрована за адресою [INFO], але фактично останні 2 роки свого життя [PERSON] проживала разом з заявником в його будинку №11 по вул. Свердлова в м. Нова Одеса Миколаївської області. Заявник зазначив, що вищевикладене можуть підтвердити свідки - сусіди. Заявник пояснив, що оскільки на час смерті матері він проживав разом з нею то фактично прийняв спадщину після її смерті, однак коли він звернувся до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому, що він та його мати були зареєстровані за різними адресами, і факт постійного сумісного проживання документально підтвердити не можна. У зв'язку з вищевикладеним заявник вирішив звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони з 15.09.1987року та 30.05.1985року відповідно проживають за адресою [INFO], є сусідами [PERSON] та померлої [PERSON], і в період часу з грудня 2006року по день смерті [PERSON] остання проживала із своїм сином [PERSON] в його будинку №11 по вул. Свердлова в м. Нова Одеса Миколаївської області. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та свідків, суд приходить до висновку що заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. 20 грудня 2008року померла мати заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №086208 від 25 грудня 2008року. На час смерті померла була зареєстрована за адресою [INFO], але фактично останні 2 роки свого життя тобто в період часу з грудня 2006року по 20 грудня 2008року [PERSON], проживала разом із своїм сином [PERSON] в його будинку №11 по вул. Свердлова в м. Нова Одеса Миколаївської області, що підтверджується поясненнями свідків. З наведеного видно, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

04 серпня 2010 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 26 грудня 2002року народження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, 21 червня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвала шлюб за актовим записом №31. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 26 грудня 2002року народження (свідоцтво про народження серії І-ФП №132745 від 16 січня 2003року), який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] не приймає участі у вихованні сина тане надає ніякої матеріальної допомоги для утримання сина, хоча згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати свою дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи. З матеріалів справи видно, що 21 червня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області зареєструвала шлюб за актовим записом №31 (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 068385 від 21 червня 2010року). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 26 грудня 2002року народження (свідоцтво про народження серії І-ФП №132745 від 16 січня 2003року). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання сина. Враховуючи матеріальне положення позивача та відповідача, виходячи з засад справедливості і добросовісності суд вважає, що відповідач повинен платити позивачці на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 180,182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач 10 серпня 2010 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В заяві зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 19.01.1991 року, який розірвали 30.06.2010 р. Від подружнього життя народилася донька: [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Відповідач проживаючи окремо від сімї, добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки від всіх видів заробітної плати щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 19.01.1991 р. по 30.06.2010 р. перебували у шлюбі. В період подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, відповідач проживає від сімї окремо та добровільно не надає допомоги позивачу на утримання дитини. Відповідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню дитини, не надає позивачу допомоги на її утримання. Позивач із-за відсутності домовленості з відповідачем, який працює, має регулярний дохід заробляючи гроші на прожиття, вимагає такої допомоги на дитину від відповідача за рішенням суду в розмірі ? частки заробітної плати щомісяця. За таких умов, з урахуванням обставин викладених в ст. 182 СК України, а саме матеріального становища відповідача, суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання дитини. В силу ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 10.08.2010 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved