Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

02.08.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області про призначення пільгової пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач пояснила суду, що відповідачем їй безпідставно було відмовлено у зарахуванні періоду роботи з 25.08.1980 р. по 05.09.2000 р. на посаді маляра в слюсарном-складальному цеху Городоцького верстатобудівного виробничого об"єднання "Говер" до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, посилаючись на відсутність підтверджуючих документів. Позивач стверджує, що вона виконувала роботу маляра, зазначену у розділі ХV "Металобробка", підпункт "а" "Маляры, работающие с эмалевыми красками, нитрокрасками, нитролаками и свинцовыми красками" п. 6 "Производство окрасочных работ", згідно списку №2 виробництв, цехів , професій та посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затв. Постановою КМУ №1173 від 22.08.1956 р. "Про затвердження списків, виробництв , цехів , професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах". Позивач посилається і на Постанову КМУ №162 від 11.03.1994 р. "Про затвердження списків, виробництв , цехів , професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах ", де посада маляра визначена у списку №2 під кодом №23200000-13450 "Малярі , зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки". Тому позивач зазначає, що її загальний трудовий стаж становить 23 р. 1 місяць 6 днів, в тому числі стаж на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці - 20 років 10 днів. Відповідач відмовляє їй у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що вона не має можливості подати уточнюючу довідку підприємства про характер та умови праці, оскільки в зв"язку реорганізацією підприємства, де вона працювала, такі документи не збереглись. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить суд зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області призначити їй пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" врахувавши до пільгового трудового стажу період роботи з 25.08.1980 р. по 1992 рік. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, вважає його безпідставним та необгрунтованим. Додатково пояснила, що призначення позивачу пенсії на пільгових умовах неможливо, оскільки зарахування до стажу, що дає право на пільгову пенсію періодів роботи до 21.08.1992 р. можливе лише за наявності документів, які підтверджують зайнятість особи на цих роботах протягом повного робочого дня. Оскільки позивач не надала уточнюючу довідку про характер та умови роботи, то призначення пенсії їй можливе лише на загальних підставах. Крім того, вважає, що оскільки з цього приводу позивачка вже зверталась до суду з аналогічним позовом, то провадження по даній спарві слід закрити, оскільки вже є з цього питання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 27.07.2010 р., яке набрало законної сили. Суд, заслухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд не бере до уваги доводи представника позивача про існування рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 27.07.2010 р., яке набрало законної сили , яке винесено з цих же питань і щодо спору між тими ж сторонами. В позовній заяві від 02.08.2010 р. позивачем було змінено підставу звернення до суду, а саме зазначені посилання на інші категорії посад Списку №2, а тому даний спір не є аналогічним. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення". Зокрема п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", визначено, що право на пенсію на пільгових умовах мають : працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: … жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, згідно з яким, визначаючи право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовують списки, чинні на період роботи особи. Враховуючи вищевикладене, а також і те, що позивач просить врахувати до пільгового трудового стажу період роботи з 25.08.1980 р. по 1992 рік, суд приходить до висновку, що в даному випадку слід брати до уваги вимоги списку №2 виробництв, цехів , професій та посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затв. Постановою КМУ №1173 від 22.08.1956 р. "Про затвердження списків, виробництв , цехів , професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах". В судовому засіданні було встановлено, що позивач з 25.08.1980 р. по 05.09.2000 р. працювала на посаді маляра в слюсарно-складальному цеху №3 Городоцького верстато-будівного заводу ім. Дзержинського, який згодом було реорганізовано в Городоцьке верстато-будівне виробниче об"єднання "Говер", що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON], з яких вбачається, що позивачу надавались додаткові відпустки за шкідливі умови праці. Також, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду покази про те, що вона дійсно працювала разом із позивачкою в слюсарно-складальному цеху маляром із шкідливими умовами праці та виконувала, як і [PERSON] роботи по високоякісному фарбуванню верстатів, які вироблялись на експорт. В підтвердження цього було оглянуто пенсійну справу [PERSON], в матеріалах якої наявна довідка про характер роботи по професіях, які дають право на пільгову пенсію по списку №2, де вбачається, що робота маляра була пов"язана з використанням шкідливих фарб та лаків. Наявність даної довідки у свідка зумовлено тим, що вона була звільнена з підприємства ще до проведення реорганізації та мала можливість отримати таку довідку, чого зараз не може зробити позивач. Обговорюючи питання про обов"язковість атестації робочого місця для призначення позивачу пільгової пенсії, суд бере до уваги як пояснення представника відповідача (заперечення) про необов"язковість атестації при врахування до пільгового стажу періоду роботи з 25.08.1980 р. по 1992 рік, а також наступне. Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" . Суд бере до уваги і наявні в матеріалах справи архівні довідки про розмір заробітної плати, які підтверджують зайнятість позивача на даних роботах повний робочий день за вищевказаний період трудового стажу. Таким доказом є і копія особової картки [PERSON], копія наказу про припинення трудового договору, відповідь з районного трудового архіву №103 від 13.03.2009 р., де зазначено, що документи про реорганізацію верстатобудівного заводу ім. Дзержинського у ВАТ "Говер" на зберігання до архівного відділу не надходили. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно працювала на посаді маляра, зазначеній у розділі ХV "Металобробка", підпункт "а" "Маляры, работающие с эмалевыми красками, нитрокрасками, нитролаками и свинцовыми красками" п. 6 "Производство окрасочных работ", згідно списку №2 виробництв, цехів , професій та посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затв. Постановою КМУ №1173 від 22.08.1956 р. "Про затвердження списків, виробництв , цехів , професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах", а отже має право на призначення їй пенсії на пільгових умовах. В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають понесені і документально підтверджені нею судові витрати, а саме : 37 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи . Також стягненню на користь позивача за рахунок державного бюджету підлягає 8 грн. 50 коп. сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved