Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою, на обґрунтування якого посилався на наступне : 20 лютого2009 року приблизно о 11 годині 30 хвилин [PERSON] здійснюючи керування автомобілем [NUMBER] рухався по пр.-ту Московському зі сторони вул. Північної у напрямку б-ру [PERSON] в м. Харкові та не дотримався безпечної швидкості та дистанції руху, чим порушив п. п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Опель Вектра» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON]. За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, справа була передана на розгляд Фрунзенському районному суду м. Харкова. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова №3-1098\\09 від 10 квітня 2009 року відповідача було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Зазначена постанова оскаржена відповідачем не була та набула законної сили. Автомобіль марки «Опель Вектра» державний номерний знак [NUMBER], яким керував підчас ДТП [PERSON] належить по праву власності [PERSON], який у свою чергу 13.02.2009 року передав позивачу свої майнові права на зазначений автомобіль відповідно до довіреності реєстровий номер 130,посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до зазначеної вище довіреності позивач має право, зокрема, у випадках пошкодження автомобіля іншими особами укладати правочини про відшкодування завданої шкоди, одержувати за такими правочинами грошові суми, проводити технічний ремонт автомобіля,а також виконувати інші необхідні дії. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму у рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 17309 гривень 95 копійок, суму у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 8 000 гривень та судовий збір у розмірі 258 гривень 20 копійок , витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 250 гривень; суму у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням авто товарознавчої експертизи у розмірі 510 гривень 67 копійок. Внаслідок ДТП позивачу було також завдано моральної шкоди, так як під час зіткнення автомобілів він отримав нервовий стрес, втратив нормальний сон та почуття душевної рівноваги , через пошкодження автомобілю позивач був позбавлений можливості в звичайному ритмі здійснювати свою професійну діяльність , крім того, підчас ДТП у салоні автомобіля знаходилась його наречена ( майбутня дружина ), яка також зазнала стресу. Враховуючи викладене, позивач отриману моральну шкоду оцінює в 8 000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява позивача, з якої вбачається, що він підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за його відсутності. Крім того у заяві зазначає, що не заперечує проти розгляду справи у порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення, оскільки у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 лютого 2009 року приблизно o 11 годині 30 хвилин [PERSON] здійснюючи керування автомобілем [NUMBER] рухався по пр.-ту Московському зі сторони вул. Північної у напрямку б-ру [PERSON] в м. Харкові та не дотримався безпечної швидкості та дистанції руху, чим порушив п. п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Опель Вектра» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON]. У діях [PERSON] порушення правил дорожнього руху України не встановлено. Відповідно до положень ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що з приводу вказаної ДТП відносно водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2009 року, а 10 квітня 2009 року Фрунзенським районним судом м. Харкова винесено постанову № 3-1098\\09, згідно якої відповідача [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 425 гривень. За правилом ст. 213 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність , допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. На підставі дослідження усіх обставин справи суд приходить до висновку, що в даній дорожній ситуації дії водія [PERSON] в даній дорожньо-транспортній ситуації також не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України і настання події ДТП мало місто також і через порушення з його боку п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху України. Згідно з ч. 1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. У абзац 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими мінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абзац 2 , 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11 вказано, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Таким чином, відповідальність за шкоду перед потерпілим [PERSON] відповідно до ст. 1187, ст. 1188 ЦК України, несе лише власник джерела підвищеної небезпеки [PERSON] Як вбачається з висновку судової авто товарознавчої експертизи № 1785 від 11.05.2010 року, величина матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Опель Вектра» державний номерний знак АХ 44490 КХ складає 17309 гривень 95 копійок. Вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту ізносу автомобіля складає 17309 гривень 95 копійок. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода складається з душевних страждань, які фізична особа зазнала, у звязку з пошкодженням її майна. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У абзац 1 і 2 п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, в порушенні права власності (зокрема інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушенні відносин з навколишніми людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнавав у звязку з подіями дорожньо-транспортної пригоди. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Суд оцінює моральну шкоду, причинену [PERSON] у розмірі визначену позивачем - 8000 гривень. З урахуванням вищезазначеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, які є у матеріалах справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача стосовно майнового характеру та моральної шкоди у повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати повязані з проведенням судових експертиз та ін. Судові витрати в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у сумі 258 гривень 20 копійок, витрати, повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляди справи у розмірі 250 гривен; витрати, повязані з оплатою висновку спеціаліста - авто товарознавця № 5442 від 23.06.2009 року у розмірі 510 гривень 67 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved