Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен банк [PERSON]», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в порядку захисту прав споживачів про скасування виконавчого напису за заявою банку про звернення стягнення на нерухоме майно за кредитним договором, в якому, з врахуванням викладення позову в новій редакції, зазначає наступне. Її син, що є третьою особою за справою, - [PERSON] 26.05.2005р. уклав з відповідачем-1 генеральну угоду № 014/08-11/174-05, згідно якої він отримав банківський кредит у розмірі 5 500 дол. СІЛА. Для забезпечення даного кредиту відповідач-1 31.05.2005р. уклав з нею та третьою особою [PERSON] договір іпотеки №014/08-02/496-05, згідно якого належна їм квартира [ADDRESS] стала предметом застави в забезпечення отриманого сином кредиту. Щодо укладення сином інших договорів у неї ніякої інформації стосовно цього не було. Відповідач-1 її думку з цього приводу не вияснив, про хід виконання сином умов договору не повідомляв. Вона укладала договір іпотеки тільки в забезпечення договору 014/08- 11/174-05 від 26.05.2005р. Відповідно до положень ч.б ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається з вищезазначеного виконавчого напису, нотаріус пропонує звернути стягнення на майно, а не звертає стягнення на майно. Таким чином, ВДВС може відкрити виконавче провадження тільки на підставі рішення суду, яке виноситься на підставі виконавчого напису нотаріуса. В даному випадку рішення суду відсутнє. Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, а нотаріусом ця обставина врахована не була. Відповідно до п.287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в виконавчому написі повинно зазначатись, крім інших даних боржника, і місце його народження, що в даному випадку нотаріусом не виконано, місце її народження не зазначено. Позивач в позові зазначає, що 16.03.2009р. відповідач-2 видала оскаржуваний нею напис. Відповідач-1 звернувся до ВДВС Вільногірського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому зверненню стягнення на квартиру і 25.09.2009р. державним виконавцем Орловою Н.М. було накладено арешт на квартиру і розпочата процедура примусового її продажу. Позивач зазначає, що вважає напис нотаріуса незаконним і що він підлягає скасуванню з викладених вище обставин. Вона просить в порядку припинення дії, яка порушує право, визнати незаконним та скасувати виконавчий напис, виданий 16.03.2009р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за заявою Центрального Вільногірського відділення ДОД ВАТ «Райффайзен банк [PERSON]», про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і яка була предметом іпотеки за генеральною кредитною угодою №014/08-11/174-05 від 26.05.2005р. Також позивач просить всі витрати по справі покласти на відповідачів і стягнути їх на її користь в солідарному порядку. Позивач [PERSON] надала суду заяву, якою просить розглядати дану справу без її участі, за участю її представника-адвоката [PERSON] відповідно до укладеного з ним договору про надання правової допомоги (а.с. 16). Представник позивача-адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов своєї довірительки, суду пояснив, що він виклав позов його довірительки в новій редакції, оскільки їй стало відомо, що її син дійсно брав кредит. Зараз питання полягає тільки в тому, - чи вірно діяла нотаріус. На його думку нотаріус не звертає стягнення на майно, а лише пропонує це зробити, в такому випадку можливо було подати позов про звернення стягнення на майно, а не таку пропозицію. При цьому ВДВС прийняв до виконання саме пропозицію. Також він зазначив, що нотаріус в порушення вимог Інструкції, якою вона повинна керуватись, не вказала місце народження боржника. На його думку це є незначний недолік, але він все-таки є, тому треба припинити дію виконавчого напису, боржником перед банком є син позивачки [PERSON] В судові дебати представник позивача не з'явився, про дату розгляду справи повідомлявся судом, причини неявки суду невідомі (а.с.90,94). Враховуючи, що дана неявка є другою (а.с.92), пояснення по суті позову представником позивача надавались, суд вважає за можливе завершити розгляд справи (провести судові дебати) без його участі, на чому наполягав представник відповідача-1 - «Райффайзен банк [PERSON]», оскільки дана справа слухається тривалий час. Від імені відповідача - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] - на підставі нотаріально засвідченої довіреності діє представник [PERSON], яким надано суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи без його участі (а.с.83-86). Представник відповідача - ПАТ «Райффайзен банк [PERSON]» висловила категоричні заперечення проти позову, які детально викладено письмово (а.с.20-24). Третя особа по справі [PERSON] своєю заявою також просить розглядати та завершувати розгляд справи без її часті (а.с.79). Третя особа [PERSON] багаторазово повідомлявся судом про дату та місце розгляду справи (а.с.15,49,54,55,59,65,81,88,89,93), до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, однак суд не вбачає перешкод для розгляду справи за його відсутності і вважає можливим провести слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - ПАТ «Райффайзен банк [PERSON]», приймаючи до уваги письмові заперечення відповідачів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено і також підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], (сином позивача та третьою особою у справі) укладено з відповідачем-1 генеральну кредитну угоду №014/08-11/174-05 від 26.05.2005р., відповідно до умов якої ним в банку отримано кошти в сумі 5500 дол. США. 17.11.2005р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до генеральної кредитної угоди, якою загальний розмір позичкової заборгованості збільшено до 12600.00 дол. США. Того ж дня відповідно укладено кредитний договір траншу №014/08-11/174/2-05 в рамках генеральної угоди №014/08-11/174-05 від 26.05.2005р. 09.08.2005р. сторонами укладено додаткову угоду №2 до генеральної кредитної угоди №014/08-11/174-05 від 26.05.2005р., якою загальний розмір позичкової заборгованості збільшено до 16 600.00 дол. США, того ж дня відповідно укладено кредитний договір траншу №014/08-11/174/3-05 в рамках генеральної угоди №014/08-11/174-05 від 26.05.2005р. Отже, загальний розмір позики за наданими в рамках генеральної кредитної угоди з додатковими угодами №1 від 17.11.2005р. та №2 від 09.08.2005р. не повинен перевищувати 16 600.00 дол. США строком до 25.05.2010р. Таким чином, основним зобов'язанням за генеральною кредитною угодою є зобов'язання за всіма кредитними договорами траншу, укладеними в рамках зазначеної генеральної кредитної угоди і тими, що будуть укладатись на протязі строку дії основної кредитної угоди. 31.05.2005р. в забезпечення виконання зобов'язань по генеральній кредитній угоді між банком позивачем та третьою особою [PERSON], які виступали майновими поручителями за зобов'язаннями [PERSON], укладено договір іпотеки №№014/08-02/496- 05, відповідно до умов якого в іпотеку передано вищевказану квартиру, яка належить їм на праві власності. Відповідно до умов п.1.1 договору іпотеки він забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з генеральної кредитної угоди, укладеної між банком та [PERSON] Іпотекодавці засвідчили про те, що вони в повному обсязі ознайомлені із змістом та обсягом його зобов'язань за названою генеральною кредитною угодою, що в повній мірі відповідає приписам п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач безпідставно вважає виконаними зобов'язання [PERSON] за кредитним договором, тому договір іпотеки припинив дію. В дійсності, як пояснив представник банку, [PERSON] не виконано умови як генеральної кредитної угоди, так і двох додаткових до неї угод, на теперішній час розмір загальної заборгованості складає 47 370.17грн. А так, як [PERSON] не виконав зобов'язання перед банком по генеральній кредитній угоді, то він і майнові поручителі [PERSON] і [PERSON] є боржниками перед банком, але [PERSON] відповідає всім належним йому майном, а [PERSON] і [PERSON] відповідають в межах вартості заставленого майна. На думку суду, твердження позивача стосовно того, що іпотека припинила свою дію, є безпідставними, непереконливими і не відповідають дійсним матеріалам справи. Положення чинного законодавства не передбачає можливості припинення договору іпотеки за умови погашення боржником заборгованості по одному з кредитних договорів траншу, укладених в рамках генеральної кредитної угоди. Як пояснила представник банку, оскільки [PERSON] не виконуються умови генеральної кредитної угоди, кредит не погашається, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, банк реалізував своє право на звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі іпотеки. [PERSON], крім генеральної кредитної угоди отримав у банку ще два грошових кредити (15.01.2008р. на суму 111 500.00 грн., 28.11.2007р. 08.000.00 дол. США), однак вказані договори не мають жодного відношення до генеральної кредитної угоди від 26.05.2005р., оскільки вони забезпечувались іншим майновим поручителем - [PERSON], а генеральна кредитна угода №014/08-11/174-05 від 26.05.2005р. забезпечується квартирою, належною на праві власності позивачу [PERSON] та [PERSON] Отже безпідставними та необгрунтованими є посилання позивача на той факт, що [PERSON] виконав свої зобов'язання по договору, згідно з яким він отримав 111 500.00грн. і провів повний розрахунок. З огляду на вищенаведене слід зазначити, що відсутні правові підстави для визнання незаконним та скасування вказаного напису нотаріуса на договорі іпотеки. ПАТ «Райффайзен банк [PERSON]» на законних підставах 16.03.2009р. звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки № 014/08-02/496-05 від 31.05.2005р., скориставшись одним із засобів захисту своїх прав та законних інтересів. Предметом іпотеки є квартира №38 по бульвару Миру в м. Вільногірську Дніпропетровської області, належна на праві власності позивачу [PERSON] та [PERSON] Нормами ст.572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання, одержати задоволення на рахунок заставленого майна. На підставі ч.І ст.589 ЦК України та ст.ЗЗ Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержателя вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав передбачених ст.12 Закону України " Про іпотеку"

Outcome: approved