Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Опель-Вектра 1989 року випуску, укладений між [PERSON] і [PERSON], визнавши за нею право власності на цей автомобіль, стверджуючи, що її внучка [PERSON] і [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, він не працював, а внучка працювала, однак грошей у них було дуже мало, тому вона постійно їм допомагала. В 2005 році внучка звернулася до неї з проханням допомогти купити автомобіль, вона погодилася його купити, однак вимагала, щоб договір купівлі-продажу був оформлений на неї, однак [PERSON] запевнив її, що автомобіль необхідно оформити на нього, оскільки він буде управляти ним і що в технічному паспорті може бути записана тільки одна особа, тобто внучка, інакше необхідно буде кожні три роки брати довіреності, так як можуть виникати непорозуміння з працівниками ДАІ. При цьому він заспокоїв її, що ніколи не буде претендувати на цей автомобіль і в разі розлучення з її внучкою, залишить його їй. Однак, 28.08.2009 року [PERSON] з внучкою розірвали шлюб, він уїхав, а автомобіль, як і обіцяв,залишив їй, але після того, як внучка подала заяву на стягнення аліментів, він заявив, що якщо вона не забере позов, то він забере автомобіль, так як записаний його власником. Тоді вона зрозуміла, що дала дозвіл на укладання договору купівлі-продажу автомобіля на імя відповідача, а не на себе, під впливом обману зі сторони відповідача, хоча власником автомобіля є вона, оскільки витратила на його придбання тільки свої власні кошти. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач позов не визнав і повідомив, що придбав автомобіль за кошти, які взяв в борг у [PERSON] 20.02.2005 року, тому вважає, що автомобіль правомірно рахується у нього на праві власності, у звязку з чим він звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати право власності на автомобіль за [PERSON]([PERSON]В.), стягнувши з неї на його користь 16800 грн. В судовому засіданні представник відповідача просила в позові [PERSON] відмовити, а позов [PERSON] до [PERSON]В.) задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за частину автомобіля в сумі 16800 грн. Третя особа, вона ж відповідач, в судовому засіданні позовні вимогами [PERSON] визнала у повному обсязі, а з позовом [PERSON] не погоджується у звязку з тим, що [PERSON] жодного відношення до придбання автомобіля не має, оскільки на той час не працював, своїх коштів не мав, вона теж не мала таких коштів, а їх на придбання автомобіля дала [PERSON] в сумі 4200 доларів США і просила оформити договір купівлі-продажу на її імя, однак [PERSON] запевнив [PERSON], що необхідно оформити договір на нього, оскільки він буде їздити на ньому і ніколи не буде претендувати на цей автомобіль, на що та погодилася і дала кошти. Після розлучення відповідач залишив автомобіль позивачу і не вимагав його повернення йому до тих пір, поки вона не подала позовну заяву до суду про стягнення аліментів на їх сина, він пригрозив їй, що подасть заяву до суду про розподіл автомобіля, якщо вона не забере заяву про стягнення аліментів, оскільки автомобіль записаний на нього. Вона про це розповіла бабусі, а та тільки тобі зрозуміла, що її було обмануто. Ніяких коштів на придбання автомобіля [PERSON] ні у кого не позичав, в тому числі і у [PERSON], оскільки вони на той час жили дружно і вона б про це знала. Розписка написана не ним особисто. Крім того, автомобіль був придбаний в червні 2005 року за 4800 доларів США, а згідно розписки, яку, ніби то дав [PERSON] [PERSON], гроші вінвзяв в борг в сумі 2000 доларів США 20.02.2005 року, і не пояснив де ж він взяв ще 2800 доларів США на придбання автомобіля і звідки він - знав в лютому місяці про те, що в червні вони знайдуть і куплять автомобіль. Третя особа - [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявлявся, про причини неявки суду не сповіщав. Заслухавши вимоги [PERSON], заперечення і вимоги представника [PERSON] - [PERSON] JI.B., заперечення третьої особи [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у звязку з наступним. Як [PERSON], так і сам [PERSON] повідомили суду про те, що особистих коштів на придбання автомобіля у них не було, оскільки [PERSON] не працював. [PERSON] показала суду, що на той час вони були у скрутному матеріальному становищі, тому їм допомагала її бабуся [PERSON], в тому числі вона дала їй кошти на придбання автомобіля, так як є особою похилого віку і хотіла, щоб вони допомагали їй, при необхідності, повести до лікаря, до базару, до магазину, тощо, тому дала кошти на придбання автомобіля в сумі 4800 доларів США, при цьому бажала, щоб автомобіль був зареєстрований на її імя. За автомобілем вони поїхали з [PERSON]В, взявши з собою [PERSON], який вмів їздити і мав права на управління автотранспортом, саме він був присутній при тому, як давала гроші на придбання автомобіля [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що саме [PERSON], проводжаючи їх в м. Рівне для придбання автомобіля, дала свої кошти [PERSON] в сумі 4800 доларів США, за ці кошти вони купили автомобіль Опель - Вектра у [PERSON], якому гроші платила сама [PERSON] У [PERSON] коштів не було, за все платила [PERSON] Суд відноситься критично до наданої в судове засідання представником відповідача [PERSON] JI.B. розписки, написаної ніби то [PERSON] про те, що він взяв в борг у [PERSON] гроші для придбання автомобіля в сумі 2000 доларів США, оскільки розписка написана самою [PERSON] JI.B., про що вона підтвердила в судовому засіданні, про це повідомив сам [PERSON], а [PERSON],'показала, що знає почерк [PERSON], однак розписка написана не ним. Крім того, суд констатує, що розписка була представлена не на початок розгляду справи, а лише на друге судове засідання, при цьому не заявила клопотання про допит в якості свідка [PERSON], навпаки заявила, що в судове засідання та не зявиться. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що фактично автомобіль був придбаний за кошти [PERSON] і саме особисто для неї, яка погодилася на оформлення права власності на автомобіль на [PERSON] внаслідок обману з боку [PERSON], щодо обставин, які мають істотне значення , тому такий правочин повинен бути визнаний судом недійсним, а відтак, право власності на автомобіль повинно бути визнано за [PERSON], а що стосується вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] половини вартості автомобіля в сумі 16800 грн. , то він не представив суду доказів того, що автомобіль набутий за кошти, які належали йому і його дружині і є спільною сумісною власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved