Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивач зверну вся до суду7 з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що відноситься до категорії дітей війни гідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на те. що такі виплати УПФУ здійснюються не у відповідності із цим Законом, просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому підвищення до пенсії у відповідності до цього Закону за період з 22.10.2009 р. по день винесення рішення суду, а також зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та виплатити її за вказаний період. Просив стягну ти з відповідача понесені ним судові витрати. Справу розгляну ти за його відсутності. В своїх письмових запереченнях на позов УПФУ позов не визнало з посиланням на відсутність у нього коштів на ці виплати та на законодавчу невизначеність механізму вирахування розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону7 України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки мінімальний розмір пенсії за ком, встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не підтягає застосуванню в силу ч. З цієї статті. Справу просило слухати за відсутності його представника. Враховуючи, що сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, су д вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку7 про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в УПФУ, має статує дитини війни у розумінні ст. 1 Закону7 України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 цього о Закону в редакції від 18.11,2004 р.(далі - Закон № 2195-ІУ), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи1 державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Як вбачається з довідки УПФУ ( а.с. 18 ), таке підвищення до пенсії в період заявлених позовних вимог позивач гримував щомісячно в сумі 49 гри 80 кой, тобто у розмірі, встановленому п. 8 постанови КМ України № 530 від 1.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Підвищення до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком виплачено позивачу по 21.10.2009 р. на підставі постанови Путивльського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2009 року7. Разом з тим, ст. 6 Закону № 2195-ІУ ( в редакції від 22.05.2008 р.) протягом заявлених позовних вимог змін не зазнавала, її дія не зупинялась, отже підлягала застосуванню при обчислені пенсії позивачу. Розмір такого підвищення, визначений п. 8 постанови Кабінету7 Міністрів України № 530 від 28,05.2008 року Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», не міг бути застосованим як такий, що суперечив положенням Закону № 2195-ІУ, норми якого мають вищу юридичну силу. Доводи відповідача про законодавчу невизначеність механізму вирахування мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-ІУ, є неприйнятними в силу7 ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якою заборонена відмова розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Як розяснив Плену м Верховного Суду7 України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює здібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. Оскільки наявність прогалини у законодавчому регулюванні соціальних виплат дітям війни констатував в п. 3.2 ухвали № 27-у/2009 від 19.05.2009 р. Конституційний Суд України, тому при вирішення цього спору необхідно застосувати загальні норми щодо мінімального розміру пенсії за віком, які в даному випадку містяться лише у Законі країни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»( далі - Закон N 1058-ІУ ), ч. 1 ст. 28 якого мінімальна пенсія за віком була встановлена на рівні розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. визначеного законом. Отже, при визначенні розміру підвищення, передбаченого ст. 6 Закон № 2195-ІУ, як розрахункову величину слід застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону N 1058-ІУ. Положення ч. З ст. 28 цього Закону не є перешкодою для такого розрахунку, через відсутність іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір. Таким чином, з 22.10.2009 р„ по 20.08.2010 р. позивачу мав бути визначений розмір підвищення до пенсії виходячи з ЗО % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону N 1058-і V. а зворотне свідчить про порушення права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни, гарантовану Законом № 2195-ІУ, і протиправність дій відповідача. Є безпідставним посилання УПФУ, обовязком якого згідно «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах (затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 р. № 8-2) є забезпечення нарахування (перерахунку) і виплати пенсій, на відсутність бюджетного фінансування соціальних гарантій, передбачених Закону № 2195-ІУ. оскільки якщо чинне правове регулювання передбачає виплату певних надбавок, органи державної влади не можу ть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні закони є чинними, а також посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, про що зауважив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 р. по справі Кечко проти України. Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд приймає до уваги ч. 2 ст. 1 ЦК України, якою встановлене що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї стороні другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законами України. Виходячи із змісту правовідносин сторін, які носять публічно-правовий характер, регулюються спеціальним! законодавчими актами, зокрема Законом № 2195-ІУ, суд вважає можливим відновити порушені права позивачі шляхом зобовязання УПФУ провести перерахунок пенсії з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком і розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону N 1058-ІУ, і провести відповідні виплати з врахуванням раніше отримали сум за період з 22.10.2009 р. по 20.08.2010 р. Понесені позивачем судові витрати, з врахуванням задоволеної частини немайнових вимог і приписів ч. 1 ст. Я ЦПК України, слід стягнути на його користь з УПФУ частково - в розмірі 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. і В силу п. 34 ч.І ст. 4 Декрету КМУ від 21.01.2003 р. № 7-93 «Про державне мито» не підлягає стягненню і відповідача судовий збір, а за правилами ч. 2 ст. 88 ЦПК України такі витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved