Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Виконавчий комітет [PERSON] міської ради 19 Лютого 2010 року звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] обласної державної адміністрації, обласної державної телерадіокомпанія «Лтава», Інтернет видання «Полтавщина», [PERSON] про спростування недостовірної інформації В поданій до суду заяві з уточненнями позивач посилався на те, що 11 лютого 2010 року о 18 годині під час прямого ефіру на телеканалі «Лтава» в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] розповсюдив неправдиву інформацію стосовно будівництва адміністративної будівлі по вул. Конституції, 4 в м. Полтаві. Зокрема, на 17-19 хвилинах свого виступу він заявив наступне: «[PERSON] міськвиконком ще 16 грудня рішенням своїм № 380 передав цю будівлю приватній фірмі», «...назва якої: «Полтавасервісінвест». Що це за фірма - незрозуміле. І ця фірма має компенсувати [PERSON] міській громаді в особі управління капітального будівництва міськвиконкому певну суму за те, що цей об'єкт побудовано», «...це 1 млн. 600 тис. грн.» «...згідно проектно-кошторисної документації загальна площа об'єкта 1137 метрів кв.» «...це десь орієнтовно, 1400 грн. за кв. м.». «...всі в місті знають, що навіть вартість житла в місті менше 4 тис. за 1 м. кв. не буває, а у центрі міста - 8-10 тис. грн.». «...до того ж вартість офісних приміщень інколи в 2-3 рази вище житлових», «...я хочу запитати у міського голови: шановний пане голово, чому так мало коштів приватна фірма компенсує [PERSON] громаді?» «...цей факт (зміна замовника будівництва адмінбудівлі) був скритий від депутатів міської ради, бо міська рада не приймала цього рішення - це одноосібне рішення міськвиконкому...». 15 лютого 2010 року в 16 год. 57 хв. на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» розміщено статтю під назвою: «[PERSON] звинувачують в обмані», автором якої є прес-служба [PERSON] облдержадміністрації. В преамбулі цієї статті йдеться про те, що «під час нещодавнього прямого ефіру в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» (ОДТРК «Лтава») заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] повідомив, що міський голова [PERSON], говорячи про ситуацію з краєзнавчим музеєм, свідомо обманює полтавців». В поданій до суду позовній заяві [PERSON] [PERSON] міської ради просив суд визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать честь і принижує ділову репутацію [PERSON] міського голови [PERSON] [PERSON] та виконкому [PERSON] міської ради, а самевідомості, розповсюджені -заступником голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] під час прямого ефіру 11.02.10 року о 18-00 год. в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» на каналі Обласної державної телерадіокомпанії «Лтава», обласною державною телерадіокомпанією «Лтава» під час прямого ефіру 11.02.2010 року, Інтернет виданням «Полтавщина», 15.05.2010 року, а саме: «[PERSON] міськвиконком ще 16 грудня рішенням своїм № 380 передав цю будівлю приватній фірмі», «...назва якої: «Полтавасервісінвест». Що це за фірма - незрозуміле. І ця фірма має компенсувати [PERSON] міській громаді в особі управління капітального будівництва міськвиконкому певну суму за те, що цей об'єкт побудовано», «...це 1 млн. 600 тис. грн.» «...згідно проектно-кошторисної документації загальна площа об'єкта 1137 метрів кв.» «...це десь орієнтовно, 1400 грн. за кв. м.». «...всі в місті знають, що навіть вартість житла в місті менше 4 тис. за 1 м. кв. не буває, а у центрі міста - 8-10 тис. грн.». «...до того ж вартість офісних приміщень інколи в 2-3 рази вище житлових», «...я хочу запитати у міського голови: шановний пане голово, чому так мало коштів приватна фірма компенсує [PERSON] громаді?» «...цей факт (зміна замовника будівництва адмінбудівлі) був скритий від депутатів міської ради, бо міська рада не приймала цього рішення - це одноосібне рішення міськвиконкому...». Просив суд зобовязати заступника голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON], обласну державну телерадіокомпанію «Лтава», Інтернет видання «Полтавщина» спростувати недостовірні відомості що порочать честь і принижує ділову репутацію [PERSON] міського голови [PERSON] [PERSON] та виконкому [PERSON] міської ради. Крім того позивач просив стягнути солідарно судовий збір у сумі 102 грн. державного мита та 75 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 30 березня 2010 року [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави із зустрічним позовом до [PERSON] міського голови [PERSON], [PERSON] міської ради, Редакції щотижневої газети [PERSON] вісник, Інтернет видання «Полтавщина», [PERSON], начальника управління капітального будівництва [PERSON] міськвиконкому [PERSON] про спростування недостовірної інформації та захист честі, гідності та ділової репутації. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що в щотижневій газеті «[PERSON] вісник», засновником якої є [PERSON] міська рада, від 19 лютого 2010 року №8 на 3 сторінці в статті під назвою: «Що відбувається навколо краєзнавчого музею?» міський голова [PERSON] допустив в своїх коментарях негативне висловлювання, а, по суті, образу щодо [PERSON], а саме: «... І ще одне питання... Якби [PERSON] був нормальним чоловіком і прямо запитав: «це ваш об'єкт?», я б відповів. І навіть радий з того, що свого часу відмовився від спорудження будинку для особистих прийомів. Тому я чітко можу сказати: ні я, ні моя сім'я до цього об'єкта жодного відношення не маємо. Це звичайний інвестиційний проект підприємців міста. А щодо брехні заступника голови обласної державної адміністрації, то я уже звернувся до суду. То ж за рахунок відшкодувань моральних збитків у місті може з'явитися ще один дитячий майданчик...». Вважає, що таке висловлювання [PERSON] у публічній заяві фактично стверджує, що заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] є ненормальним чоловіком, а також розповсюджує брехню, що є образою та приниженням його гідності. Крім цього зазначає, що 03 лютого 2010 року в 16 год. 05 хв. на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» розміщено статтю під назвою: «Начальник УКБ міськвиконкому [PERSON] прокоментував інформацію заступника голови обласної державної адміністрації [PERSON] щодо прозорості у питанні зведення новобудови біля Краєзнавчого музею», автором якої є прес-служба Прес-служба [PERSON] міської ради. Зокрема, автором статті - прес-службою [PERSON] міської ради - наводиться така інформація «...[PERSON] зазначив: у міськвиконкомі здивовані необізнаністю та агресією обласного чиновника, з якою той намагається звернути на себе увагу, думаючи, скоріш за все, про майбутні вибори та своє працевлаштування. Міськвиконком останні роки працює відкрито та прозоро, на кожній будівлі, яка споруджується в місті, встановлений паспорт об'єкта, де розміщена необхідна інформація відповідно до чинного законодавства. З додатковою інформацією стосовно умов виділення земельної ділянки під будівництво та залучення інвестицій можна ознайомитись на офіційному сайті [PERSON] міської ради у розділі «Документи» «Рішення ради» та «Рішення міськвиконкому». Якщо ж пан [PERSON] шукає приміщення для офісу партії «Єдиний центр» або для однієї з численних своїх аптек, то потрібно звертатися не до міського виконавчого комітету, а в агенцію нерухомості». Просив суд визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать його честь і гідність відомості, -розповсюджені міським головою [PERSON]у щотижневій газеті «[PERSON] вісник», засновником якої є [PERSON] міська рада, від 19 лютого 2010 року №8 в статті під назвою: «Що відбувається навколо краєзнавчого музею?» -розповсюджені 03 лютого 2010 року в 16 год. 05 хв. на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під назвою: «Начальник УКБ міськвиконкому [PERSON] прокоментував інформацію заступника голови обласної державної адміністрації [PERSON] щодо прозорості у питанні зведення новобудови біля Краєзнавчого музею», автором якої є прес-служба Прес-служба [PERSON] міської ради. Крім того просив зобовязати відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію. Просив суд стягнути солідарно судовий збір у сумі 17 грн. державного мита та 75 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2010 року позов [PERSON] залишено без розгляду оскільки сам позивач а також його представник в судові засідання 16.04.2010 року, 12.05.2010 року, 10.06.2010 року, 17.08.2010 року не зявились, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. В судовому засіданні представники [PERSON] [PERSON] міської ради повністю підтримали подані до суду позовну заяву та уточнення до неї, посилаючись на викладені в них обставини. Просили суд задовольнити позовні вимоги та відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Позовні вимоги виконкому [PERSON] міської ради вважає безпідставними та просив відмовити в їх задоволенні. Інші представники в судовому засіданні поклались на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на час існування спірних по справі відносин виконавчий комітет [PERSON] ради є органом виконавчої влади, а [PERSON] - публічною особою, про що безпосередньо вказують в поданих до суду позовних заявах. [PERSON] на час існування спірних правовідносин був заступником голови [PERSON] обласної державної адміністрації У ст. 1 Закону України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII поняття інформації визначено як документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі й навколишньому природному середовищі. Судом встановлено, що 11 лютого 2010 року о 18 годині під час прямого ефіру на телеканалі «Лтава» в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] висвітлив інформацію стосовно будівництва адміністративної будівлі по вул. Конституції, 4 в м. Полтаві. Під час свого виступу він заявив наступне: «[PERSON] міськвиконком ще 16 грудня рішенням своїм № 380 передав цю будівлю приватній фірмі», «...назва якої: «Полтавасервісінвест». Що це за фірма - незрозуміле. І ця фірма має компенсувати [PERSON] міській громаді в особі управління капітального будівництва міськвиконкому певну суму за те, що цей об'єкт побудовано», «...це 1 млн. 600 тис. грн.» «...згідно проектно-кошторисної документації загальна площа об'єкта 1137 метрів кв.» «...це десь орієнтовно, 1400 грн. за кв. м.». «...всі в місті знають, що навіть вартість житла в місті менше 4 тис. за 1 м. кв. не буває, а у центрі міста - 8-10 тис. грн.». «...до того ж вартість офісних приміщень інколи в 2-3 рази вище житлових», «...я хочу запитати у міського голови: шановний пане голово, чому так мало коштів приватна фірма компенсує [PERSON] громаді?» «...цей факт (зміна замовника будівництва адмінбудівлі) був скритий від депутатів міської ради, бо міська рада не приймала цього рішення - це одноосібне рішення міськвиконкому...». 15 лютого 2010 року на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» розміщено статтю під назвою: «[PERSON] звинувачують в обмані», автором якої є прес-служба [PERSON] облдержадміністрації. В преамбулі цієї статті йдеться про те, що «під час нещодавнього прямого ефіру в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» (ОДТРК «Лтава») заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] повідомив, що міський голова [PERSON], говорячи про ситуацію з краєзнавчим музеєм, свідомо обманює полтавців». Крім того, у щотижневій газеті «[PERSON] вісник», засновником якої є [PERSON] міська рада, від 19 лютого 2010 року №8 на в статті під назвою: «Що відбувається навколо краєзнавчого музею?» міський голова [PERSON] зазначив: «... І ще одне питання... Якби [PERSON] був нормальним чоловіком і прямо запитав: «це ваш об'єкт?», я б відповів. І навіть радий з того, що свого часу відмовився від спорудження будинку для особистих прийомів. Тому я чітко можу сказати: ні я, ні моя сім'я до цього об'єкта жодного відношення не маємо. Це звичайний інвестиційний проект підприємців міста. А щодо брехні заступника голови обласної державної адміністрації, то я уже звернувся до суду. То ж за рахунок відшкодувань моральних збитків у місті може з'явитися ще один дитячий майданчик...». Крім цього, 03 лютого 2010 року на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» розміщено статтю під назвою: «Начальник УКБ міськвиконкому [PERSON] прокоментував інформацію заступника голови обласної державної адміністрації [PERSON] щодо прозорості у питанні зведення новобудови біля Краєзнавчого музею», автором якої є прес-служба Прес-служба [PERSON] міської ради», автором статті - прес-службою [PERSON] міської ради - наводиться така інформація «...[PERSON] зазначив: у міськвиконкомі здивовані необізнаністю та агресією обласного чиновника, з якою той намагається звернути на себе увагу, думаючи, скоріш за все, про майбутні вибори та своє працевлаштування. Міськвиконком останні роки працює відкрито та прозоро, на кожній будівлі, яка споруджується в місті, встановлений паспорт об'єкта, де розміщена необхідна інформація відповідно до чинного законодавства. З додатковою інформацією стосовно умов виділення земельної ділянки під будівництво та залучення інвестицій можна ознайомитись на офіційному сайті [PERSON] міської ради у розділі «Документи» «Рішення ради» та «Рішення міськвиконкому». Якщо ж пан [PERSON] шукає приміщення для офісу партії «Єдиний центр» або для однієї з численних своїх аптек, то потрібно звертатися не до міського виконавчого комітету, а в агенцію нерухомості». Сторонами по справі не заперечувалася наявність зазначених статей з відповідною інформацією. Вказані статті не є редакційними. Пленум Верховного Суду України в постанові № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» в п. 15. розяснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи зясовуються судом на підставі змагальності, на підставі наданих сторонами та іншими особами доказів. Представником відповідача [PERSON] під час розгляду справи не надано до суду жодного доказу про те, що інформація, поширена [PERSON] 11 лютого 2010 року під час прямого ефіру на телеканалі «Лтава» в програмі «Виконавча влада: щоденні будні», а саме: «[PERSON] міськвиконком ще 16 грудня рішенням своїм № 380 передав цю будівлю приватній фірмі», «...назва якої: «Полтавасервісінвест». Що це за фірма - незрозуміле. І ця фірма має компенсувати [PERSON] міській громаді в особі управління капітального будівництва міськвиконкому певну суму за те, що цей об'єкт побудовано», «...це 1 млн. 600 тис. грн.» «...згідно проектно-кошторисної документації загальна площа об'єкта 1137 метрів кв.» «...це десь орієнтовно, 1400 грн. за кв. м.». «...всі в місті знають, що навіть вартість житла в місті менше 4 тис. за 1 м. кв. не буває, а у центрі міста - 8-10 тис. грн.». «...до того ж вартість офісних приміщень інколи в 2-3 рази вище житлових», «...я хочу запитати у міського голови: шановний пане голово, чому так мало коштів приватна фірма компенсує [PERSON] громаді?»В частині його висловлювання «...цей факт (зміна замовника будівництва адмінбудівлі) був скритий від депутатів міської ради, бо міська рада не приймала цього рішення - це одноосібне рішення міськвиконкому...» відповідає дійсності та викладена правдиво. Також представником відповідача [PERSON] під час розгляду справи не надано до суду жодного доказу про те, що інформація, поширена 15 лютого 2010 року на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» розміщено статтю під назвою: «[PERSON] звинувачують в обмані», автором якої є прес-служба [PERSON] облдержадміністрації, а саме: «під час нещодавнього прямого ефіру в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» (ОДТРК «Лтава») заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] повідомив, що міський голова [PERSON], говорячи про ситуацію з краєзнавчим музеєм, свідомо обманює полтавців» відповідає дійсності та викладена правдиво. В той же час, дослідженими в справі доказами не встановлено, що інформація, поширена [PERSON] 11 лютого 2010 року під час прямого ефіру на телеканалі «Лтава» в програмі «Виконавча влада: щоденні будні», а саме: «[PERSON] міськвиконком ще 16 грудня рішенням своїм № 380 передав цю будівлю приватній фірмі», «...назва якої: «Полтавасервісінвест». Що це за фірма - незрозуміле. І ця фірма має компенсувати [PERSON] міській громаді в особі управління капітального будівництва міськвиконкому певну суму за те, що цей об'єкт побудовано», «...це 1 млн. 600 тис. грн.» «...згідно проектно-кошторисної документації загальна площа об'єкта 1137 метрів кв.» «...це десь орієнтовно, 1400 грн. за кв. м.». «...всі в місті знають, що навіть вартість житла в місті менше 4 тис. за 1 м. кв. не буває, а у центрі міста - 8-10 тис. грн.». «...до того ж вартість офісних приміщень інколи в 2-3 рази вище житлових», «...я хочу запитати у міського голови: шановний пане голово, чому так мало коштів приватна фірма компенсує [PERSON] громаді?»В частині його висловлювання «...цей факт (зміна замовника будівництва адмінбудівлі) був скритий від депутатів міської ради, бо міська рада не приймала цього рішення - це одноосібне рішення міськвиконкому...» та 15 лютого 2010 року на сайті Інтернет-видання «Полтавщина» розміщено статтю під назвою: «[PERSON] звинувачують в обмані», автором якої є прес-служба [PERSON] облдержадміністрації, а саме: «під час нещодавнього прямого ефіру в програмі «Виконавча влада: щоденні будні» (ОДТРК «Лтава») заступник голови [PERSON] обласної державної адміністрації [PERSON] повідомив, що міський голова [PERSON], говорячи про ситуацію з краєзнавчим музеєм, свідомо обманює полтавців» порочать честь і принижує ділову репутацію саме другого позивача у справі - виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Розглядаючи зустрічний позов [PERSON] на підставі досліджених доказів, суд приходить до наступних висновків За нормами ст. 2 Закону України „Про друковані засоби масової інформації свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного громадянина вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку відкриту за режимом доступу інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації. Згідно зі ст. 47-1 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Такими судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, які містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Стаття 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка за нормами ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визнають за особою право на свободу висловлювати свою думку, що включає в себе свободу дотримуватись своєї думки, свободу одержувати і поширювати інформацію та ідеї. Стаття 10 Конвенції захищає не тільки інформацію та дії, що сприймаються як бажані або оцінюються як нешкідливі чи сприймаються байдуже, а й ті, які ображають, шокують або викликають турботу з боку держави або будь-якої частини населення (справа Обершлік проти Австрії 1991 рік). Як встановлено дослідженими судом по справі доказами, інформація, вказана [PERSON] міським головою [PERSON], та начальником УКБ міськвиконкому [PERSON], з огляду на характер використання мовних засобів, містить оціночні критичні судження щодо діяльності [PERSON], як публічної особи. Суд приходить до висновку, що в них [PERSON] та [PERSON], використовуючи мовні засоби, стилістичні фігури, алегорії, скористалися гарантованим Конституцією України правом на свободу вираження думок. Тому підстави для відповідальності авторів чи редакції газети, інтернет-видання «Полтавщина» відсутні, позовні вимоги [PERSON] такими, що не відповідають дійсності, порочать честь і гідність, спростування відомостей є безпідставними та не підлягають задоволенню. При постановленні рішення суд враховує, що право на наявність і можливість висловлювати власне судження, оцінку є гарантованим ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та ст. 34 Конституції України.

Outcome: dismissed