Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивачка у січні 2010 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що 27.10.2009 р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ у межах здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа від 14.11.2007 р. № 2-364/2007 про стягнення суми з [PERSON] на користь [PERSON], виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, був складений акт опису і арешту рухомого майна, виявленого у квартирі [ADDRESS]. Як вважає позивачка, при цьому відбулося порушення її права, оскільки описане майно належить їй, а не її синові, боржнику у виконавчому провадженні [PERSON], що за згаданою адресою не проживає. На підставі викладеного просила суд визнати за нею право власності на описане майно та звільнити його з-під арешту. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідач [PERSON] позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник відповідача [PERSON], якою був замінений померлий стягувач [PERSON] як спадкоємцем (а.с. 37-41, 44), проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та належність описаного майна боржнику у виконавчому провадженні. Представник третьої особи Жовтневого ВДВС ДМУЮ вирішення питання про обґрунтованість позову залишила на розсуд суду. У подальшому до суду не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи (а.с. 52). Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, 27.10.2009 р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ у межах здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа від 14.11.2007 р. № 2-364/2007 про стягнення суми з [PERSON] на користь [PERSON], виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 33-35), був складений акт опису і арешту рухомого майна, виявленого у квартирі [ADDRESS] (а.с. 11-15). Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 54-46), у ній зареєстроване місце проживання тільки позивачки [PERSON] (а.с. 9, 62). Відповідач [PERSON] зареєстрованого місця проживання на території України не має, прийнятий на консульський облік Консульським відділом посольства України у ФРН (а.с. 10, 46, 47). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно ст. ст. 391, 392 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, а також предявити позов про визнання його права власності, якщо воно оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦК України кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування свої вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має постійне місце проживання за межами території України, у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання лише позивачки, будь-які докази того, що спірне майно належить саме боржнику у виконавчому провадженні, в матеріалах справи відсутні, а також ця обставина спростовується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Той факт, що відповідач [PERSON] у низці документів, зокрема розписці від 21.08.2002 р. (а.с. 64), зазначив згадану квартиру як місце свого проживання, не суперечить його поясненням про те, що він зазначав її лише як адресу, через яку з ним можна контактувати на території України, та не є підтвердженням його права власності на спірне майно. Виходячи з наведеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved