Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до закритого акціонерного товариства «Котовська меблева фабрика» про оплату часу простою, листків непрацездатності, стягнення грошової компенсації за вчинення моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на меблевій фабриці з 20 червня 2007 року по 23 лютого 2010 року в якості працівника по виготовленню продукції з дерева. Був звільнений за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Причиною звільнення стала відмова адміністрації підприємства надати йому більш легку роботу за медичними показниками після перенесеної операції в зв`язку з тяжкою хворобою (туберкульоз) та встановленням 3-ої групи інвалідності. В періоди з 02 січня 2009 року по 17 січня 2009 року, з 19 січня 2009 року по 02 лютого 2009 року, з 03 лютого 2009 року по 02 березня 2010 року за виробничою необхідністю основне виробництво меблевої фабрики відповідними наказами його керівництва було припинено. Працівники підприємства в зв`язку з цим були відправлені у відпустку без зберігання заробітної плати. Таким чином була утворена ситуація простою не з його вини, як працівника З AT «Котовська меблева фабрика». Тому згідно вимог ст. 113 КЗпП України час простою повинен бути оплачений у розмірі не нижче ніж 2/3 тарифної ставки встановленого розряду. Вимоги, щодо виплати цих коштів адміністрація роботодавця виконувати відмовилася. Також позивач вказує, що із заявою про надання йому відпустки без утримання він до керівництва не звертався. Проведеною, за його зверненням, перевіркою територіальною державною інспекцією праці Департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю встановлена відсутність положення про порядок оплати часу простою в колективному договорі на 2006-2010 роки, що є порушенням ст. 97 КЗпП. Довідку про його середню заробітну платню керівництво фабрики видати відмовилося, а за його підрахунками сума невиплаченої заборгованості по виплаті заробітної плати за час простою перевищує 5000 гривень. У зв`язку з перенесеною операцією в період з 01 грудня 2008 року по 25 березня 2009 року позивач був тимчасово непрацездатний, про що є лікарняні листки, які відповідач також відмовляється оплачувати. Позивач посилається також на те, що невиплатою вищевказаних коштів, йому також завдана моральна шкода, яку він оцінює в 1000 гривень. На думку позивача за идя на йому моральна шкода полягає в тому, що він будучі інвалідом, в результаті грубих порушень адміністрацією ЗАТ «Котовська меблева фабрика» трудового законодавства, був незаконно позбавлений права користуватись своїми доходами, прикладати зусиль щодо організації свого життя, пошуком коштів для придбання необхідних йому для лікування ліків. Також він вимушений витрачати багато часу на відстоювання своїх законних прав. З огляду на вищезазначене, позивач просить постановити рішення, яким стягнути з закритого акціонерного товариства «Котовська меблева фабрика» на його користь всі належні йому грошові кошти по оплаті за час простою не з вини працівника, а також по оплаті лікарняних листків, стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 1000 гривень, також стягнути з відповідача на його користь усі понесені ним судові витрати, зобов`язати ЗАТ «Котовська меблева фабрика» надати суду необхідні розрахунки, зазначених вище грошових сум, документи про середню заробітну плату, табелюванню, копії наказів про припинення виробництва, копію колективного договору. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі, вказуючи що на підприємстві були простої, тому йому повинно бути сплачено кошти за час простою, а також повинно бути виплачено лікарняний лист який припадав на час простою підприємства, також просив стягнути на його користь моральну шкоду за нанесені йому ЗАТ «Котовська меблева фабрика» моральні страждання які виразились у тому що керівництво підприємства позбавило його права користуватися доходами. Представник відповідача позов не визнав та посилався на те, що на підприємстві простоїв не було. А відбувалося скорочення тривалості робочого часу згідно до наказів керівництва, з якими робітників було ознайомлено на загальних зборах, також представник відповідача вказав, що позивач знав про по це тому як 03 листопада 2008 року в день видання наказу «Про зміну режиму робочого часу» так і 04 листопада 2008 року в день загальних зборів, про що свідчить виписка з протоколу загальних зборів колективу закритого акціонерного товариства «Котовська меблева фабрика» він знаходився на роботі про що свідчить табель обліку робочого часу за листопад 2008 року ЗАТ«Котовська меблева фабрика» цеху художні меблі де під 5 номером зазначено фамілію Лісницький і протабельовано. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно чинного законодавства виробничим простоєм визнається тимчасове припинення на підприємстві виробничого процесу не з вини працівника по причинам відсутності сировини, енергії, палива, складного фінансового становища тощо. Час простою, що стався не з вини працівника підлягає оплаті у відповідності до вимог ч. 1 ст. 113 КЗпП України у разі, коли працівник перебував на роботі під час простою, але у зв`язку з останнім не міг виконувати покладені на нього трудові обов`язки. Як вбачається з матеріалів справи, з 20.06.2007року по 05.09.2008 року [PERSON] працював у відповідача ЗАТ «Котовська меблева фабрика» станочником, та з 05.09.2008 року по 25.02.2010 року різником по дереву. Після чого 23.02.2010 року був звільнений за згодою сторінзап.І.ст. 36КЗпПУкраїни приказ №5 к(У) від23.02.2010року. Згідно з наказами «Про зміну режиму робочого часу» та «Про зупинення роботи підприємства» №180 від 03.11.2008року; наказу №210 від 26 грудня 2008 року; наказу №1 від 05 січня 2009 року; наказу №40 від 29 квітня 2009 року; наказу №47 від 20 травня 2009 року; наказу в№54 від 17 липня 2009 року; наказу №62 від 21 серпня 2009 року; наказу №72 від ЗО вересня 2009 року4 наказу № 84 від 27 жовтня 2009 року; наказу № 86 від 30 жовтня 2009 року; наказу №203 від 27 листопада 2009 року; наказу №112 від 25 грудня 2009 року. Також за умовами колективного договору зі змінами визначеного негативним впливом світової фінансової кризи, різкий спад рівня реалізації та затовареності складських приміщень готовою продукцією, випадках зменшення обсягів виробництва, в зв`язку з втратою ринків збуту, важкого фінансового становища, які не залежать від адміністрації підприємства не дозволяють виконувати встановлений раніше режим робочого часу сторони домовились: пункт 1.2. колективного договору зі змінами; для робітників основного виробництва вводиться режим неповного робочого часу, умови якого будуть регулюватися наказами по підприємству «Про зупинення основного підприємства» . на час зупинки основного виробництва, робітникам надається відпустка без збереження заробітної платні, що є тимчасовою та вимушеною мірою. В свою чергу адміністрація підприємства приймає на себе зобов`язання : -забезпечити роботу виробництва не меньше 2-х тижнів в кожному календарному месяці, за виключенням січня та лютого місяців; -на період зупинки виробництва, зберігати за всіма робітниками робочі міста, а також гарантує виконання інших положень, передбачених Колективним договором. Таким чином, враховуючи наведене, позивачу та іншим працівникам були змінені умови праці, тобто змінено режим робочого часу, він переведений на роботу зі скороченою тривалістю робочого часу, тобто його переведено на роботу з неповним робочим днем при неповному робочому тижні та неповному робочому місяці. І тому це не є періодом простою. Дані накази є чинними і позивачем не оскаржувалися. Щодо не оплати листа непрацездатності за період з 17.01.2009 року по 25.02.2009 року то згідно зі ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Як визначено в ст. 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ст.25 Закону України „Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 14 січня 1998р. №16\\98-ВР загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням надаються види соціальних послуг та матеріального забезпечення, як страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Враховуючи, що [PERSON] перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, суд вважає необхідним його вимоги в цій частині задовольнити, поклавши обов`язок по виплаті заробітної плати на відповідача. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Outcome: partial