Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

01 червня 2010 року ГЖЕД № 7 звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період станом на 01 травня 2010 року в сумі 970 грн. 24 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала. Пояснила, що дійсно не оплачує житлово-комунальні послуги, оскільки вважає, що такі послуги позивачем в повному обємі не надаються. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Також судом встановлено, що будинок № 9 по вул. Ст. Кондратенко в місті Полтаві знаходиться на балансі Госпрозрахункової житлово-комунальної дільниці №7. Відповідно до ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] в період з 2005 року по 01 травня 2010 року не вносила плату за користування житлом у повному обсязі, у звязку з чим утворилася заборгованість за вказаний період в розмірі 970 грн. 24 коп. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розшифровку суми заборгованості відповідача, розрахунки здійснені відповідно до встановлених тарифів. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ГЖЕД № 7 підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 970 грн. 24 коп. Клопотання відповідача [PERSON] щодо застосування наслідків пропуску строків позовної давності є безпідставним. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Разом з тим, як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, в лютому 2008 року відповідачем було сплачено в рахунок заборгованості за попередні періоди суму в розмірі 256 грн. 50 коп., тим самим, борг перед позивачем було визнано. Зазначена обставина згідно з вимогами ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності. За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. При вирішенні справи судом критично оцінюється посилання відповідача [PERSON] на необхідність зменшення суми боргу у звязку з понесеними нею витратами для придбання сантехнічного обладнання, оскільки будь-які підстави вважати, що витрати по наданих до суду чеках понесла саме відповідач відсутні, а чек на суму 129 грн. (а.с. 29) є недійсним чеком. Наданий до суду акт прийому-передачі робіт по ремонту системи водопостачання та каналізації, складений 10 жовтня 2009 року, не оцінюється судом як підстава для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, такі роботи [PERSON] поводилися без попереднього погодження з ГЖЕД № 7. Крім того, як встановлено судом, відповідач кошти за послуги ГЖЕД не сплачувала протягом тривалого часу, тим самим могла позбавити позивача фінансової можливості в повному обсязі проводити відповідні роботи та надавати послуги. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн. та на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: approved