Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до кредитної спілки «Народна скарбниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 3850,00 грн. Позивач вказала, що рішенням Борщівського районного суду від 13 жовтня 2010 року її було поновлено на попередній роботі в кредитній спілці «Народна скарбниця» на посаді кредитного інспектора. Наказом від 20 жовтня 2010 року № 48 її звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Однак прогулу 14 та 15 жовтня вона не вчиняла. 14 жовтня 2010 року прибувши в 9.00 год. із державним виконавцем до кредитної спілки «Народна скарбниця» для виконання рішення суду, до 10 год.15 хв. ніхто її із наказом про поновлення на роботі не ознайомив, а також вона не була допущена до роботи. При цьому і сам голова правління кредитної спілки [PERSON] був відсутній на робочому місці. Лише 18 жовтня 2010 року державний інспектор ознайомив її із наказом № 47 від 13 жовтня 2010 року про поновлення її на роботі. Посилаючись на те, що звільнення проведено з порушенням вимог закону, в тому числі, наказ видав заступник голови правління кредитної спілки, який не наділений такими повноваженнями, наказ № 33 від 13 вересня 2010 року про звільнення її на підставі п.2 ст.41 КЗпП не скасований, позивач просить задовольнити позов, а також покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та доповнила, просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, а також стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 1970,70 грн. Позивач пояснила, що 14 жовтня 2010 року в 10 год.15 хв., не дочекавшись голови правління кредитної спілки [PERSON], а до робочого місця вона не була допущена юрисконсультом спілки [PERSON], отримавши від державного виконавця копії актів, що були складені того дня державним виконавцем, того ж дня звернулася до прокуратури Борщівського району із заявою про порушення щодо [PERSON] кримінальної справи за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. За вказівкою державного виконавця пішла додому і чекала виклику останнього для виконання рішення суду. Отримавши виклик, 18 жовтня 2010 року в приміщенні ДВС була ознайомлена державним виконавцем із наказом № 47 від 13 жовтня 2010 року про поновлення її на роботі. Того ж дня разом із державним виконавцем прибула по місцю роботи, де зайняла попереднє робоче місце кредитного інспектора. До виконання функціональних обов»язків її не допускали впродовж 18-20 жовтня. 20 жовтня 2010 року в 16.55 год. заступник голови кредитної спілки [PERSON] ознайомив її з наказом № 48. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що наказ про поновлення [PERSON] на виконання рішення суду був виданий головою кредитної спілки 13 жовтня 2010 року. Однак вранці 14 жовтня 2010 року за відсутності голови кредитної спілки на час приходу [PERSON] із державним виконавцем, не знала про його існування, а тому не дозволила позивачу займати робоче місце без ознайомлення із наказам, попросила дочекатися голову кредитної спілки. Останній в той час перебував за викликом у Борщівському РВ УМВСУ. Державний виконавець в 10.15 год. залишила приміщення кредитної спілки, попросила повідомити її по телефону коли прийде голова кредитної спілки. [PERSON] було запропоновано почекати, однак вона вийшла з приміщення у своїх справах і більше не поверталася. Після приходу голови кредитної спілки копія наказу № 47 була направлена в відділ ДВС. Оскільки [PERSON] так і не повернулася на роботу 14 жовтня, а також не з»явилася 15 жовтня, було складено акти про відсутність [PERSON] впродовж цих днів на робочому місці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що виконуючи 14 жовтня 2010 року рішення суду від 13 жовтня 2010 року, актом засвідчила той факт, що з 9.00 год. до 9.15 год. її та [PERSON] не було допущено до приміщення кредитної спілки, а до 10.15 год. не пред»явлено наказу про поновлення [PERSON] на роботі, голова кредитної спілки на робочому місці був відсутній. До робочого місця [PERSON] допущена не була. [PERSON] попередила, що має намір звернутися із заявою на дії голови кредитної спілки в прокуратуру і пішла до адвоката. 14 жовтня до кінці робочого дня та 15 жовтня протягом дня [PERSON] до неї не з»являлася, а тому вона направила останній письмовий виклик. Вдень 14 жовтня 2010 року канцелярією відділу ДВС їй було вручено наказ кредитної спілки від 13 жовтня 2010 року № 47, 15 жовтня 2010 року у відсутності [PERSON] у кредитній спілці вона склала акт про поновлення останньої на роботі, а 18 жовтня ознайомила [PERSON], яка з»явилася на її виклик, із наказом і, прийшовши до кредитної спілки, остання в її присутності була допущена до попереднього місця роботи. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно записів у трудовій книжці серії БТ-ІІ № 0146402 [PERSON] 08 серпня 2003 року прийнята на посаду кредитного інспектора кредитної спілки «Народна скарбниця». Як вбачається з рішення Борщівського районного суду від 13 жовтня 2010 року наказом № 33 від 13 вересня 2010 року із [PERSON] розірвано трудовий договір на підставі п.2 ст.41 КЗпП України з підстав втрати довіря у звязку із зловживанням службовим становищем. Цим же рішенням суду [PERSON] поновлена на роботі на посаді кредитного інспектора з 14 жовтня 2010 року. На виконання рішення суду 13 жовтня 2010 року головою правління «Кредитна спілка» видано наказ № 47 про поновлення [PERSON] на посаді кредитного інспектора. Як встановлено в судовому засіданні, з наказом від 13 жовтня 2010 року [PERSON] ознайомлена, що вбачається з напису здійсненого [PERSON] в книзі наказів та на копії наказу, переданого в відділ ДВС, лише 18 жовтня 2010 року. Як вбачається з долученого до матеріалів справи витягу з протоколу спостережної ради кредитної спілки «Народна скарбниця», № 9 від 19 жовтня 2010 року, спостережною радою на підставі актів, складених членами кредитної спілки від 14 та 15 жовтня 2010 року встановлено, що [PERSON] була відсутньою на робочому місці з 10.15 год. 14 жовтня та впродовж дня 15 жовтня 2010 року, а також не побажала дати пояснення з приводу відсутності на робочому місці, у звязку з чим спостережною радою було внесено пропозицію про звільнення з [PERSON] з роботи за вчиненні прогулу без поважних причин. Наказом № 48 від 20 жовтня 2010 року [PERSON] звільнена з посади кредитного інспектора кредитної спілки «Народна скарбниця» за прогули без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України та рішення спостережної ради, протокол 3 9 від 19 жовтня 2010 року. Відповідно до змісту п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. [PERSON] посилається на те, що вона не була ознайомлена 14 жовтня 2010 року з наказом про поновлення її на роботі, а також 14 жовтня 2010 року не була допущена до попереднього місця роботи. Зазначене підтверджується також поясненням державного виконавця Фукс Л.К., наявними в матеріалах справи копіями актів державного виконавця. Це визнала в судовому засіданні і навіть підтвердила представник відповідача. Окрім того, суд вважає, негайне виконання рішення суду, на яке посилається представник відповідача щодо обов»язку позивача негайно приступити до виконання своїх обов»язків, ніяк не означає, що дії по виконанню рішення про поновлення на роботі повинні відбуватися негайно після проголошення рішення незалежно від волі працівника, поновленого судом на роботі. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому воно не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Саме з цих підстав ст..348 ЦПК України встановлює, що виконавчий лист видається судом, який прийняв рішення за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення. Строк для пред»явлення до виконання виконавчого листа у випадках, коли рішення суду підлягає негайному виконанню, обчислюється з наступного дня після ухвалення рішення (п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження»). Проте виконавчий лист може бути пред»явлено до виконання і в день ухвалення рішення про поновлення на роботі, оскільки державний виконавець зобов»язаний порушити виконавче провадження по виконанню рішень, яке підлягає негайному виконанню, не пізніше наступного дня після одержання заяви. В той же день (в день одержання виконавчого листа) повинні бути зроблені відповідні виконавчі дії (ч.3 ст.25 ЗУ «про виконавче провадження»). Виконання рішення вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов»язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника (ст..77 ЗУ «Про виконавче провадження»). За загальним правилом ст..24 КЗпП України трудовий договір може вважатися укладеним тільки з моменту видання наказу про прийняття на роботу або фактичного допуску до роботи. Водночас саме видання наказу про прийняття на роботу в даному випадку не є достатнім для висновку про виникнення трудових відносин, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо умов праці, працівника фактично не допущено до її виконання і він сам не приступив до роботи. З огляду на наведене суд вважає, що звільнення [PERSON] проведено з порушенням вимог закону, а тому її слід поновити на роботі на посаді кредитного інспектора КС «Народна скарбниця» з 21 жовтня 2010 року та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно довідки, виданої кредитною спілкою від 03 листопада 2010 року № 52, середньоденний заробіток [PERSON] становив 179,07 грн. (7700,00 : 43), а отже стягненню підлягає 1790,70 грн. за період з 20 жовтня по 03 листопада 2010 року (10 робочих днів). З відповідача в користь позивачки слід стягнути також понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. згідно поданої квитанції, а також стягнути в дохіж держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. На підставі ст.41 п.2), 235 КЗпП України та

Outcome: approved