Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 30 % всіх видів заробітку [PERSON], щомісячно, починаючи з дня звернення з зустрічним позовом до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу підтримав. Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх трьох років його подружнє життя з відповідачем-позивачем не склалось, сім'я існує формально. Зазначає що у зв'язку з непорозуміннями, які виникали у його сім'ї з вини [PERSON] він в квітні 2010 року остаточно припинив з нею шлюбні стосунки і живе окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає що подальше спільне життя з відповідачем-позивачем не можливе, збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя та інтересам їх малолітньої дитини, а отже вважає за необхідне шлюб розірвати. Позовні вимоги [PERSON] визнає частково, оскільки вважає заявлену суму стягуваних з нього на користь відповідача-позивача аліментів завищеною, оскільки на день прийняття судом рішення він безробітний, а отже вважає за доцільне винести рішення, яким стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала повністю, однак зазначила, що посилання [PERSON] про причини розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, а саме її проживання з іншим чоловіком не відповідають дійсності. Вказала, що дійсними причинами розірвання шлюбу вважає часті сварки та сімейні скандали, яки виникали в родині; неодноразове приниження її честі та гідності, які жінки; застосування [PERSON] по відношення до неї фізичного насильства, яке неодноразово бачив їх син. Свої позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітнього [PERSON] мотивує тим, що позивач-відповідач [PERSON] самоусунувся від утримання дитини, надає матеріальну допомогу лише на прохання відповідача-позивача, але у мізерно малих розмірах. Зазначає, що розмір її заробітної плати не дає можливості належно утримувати малолітню дитину, забезпечувати її усім необхідним, піклуватися про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Крім того зазначає, що спільна дитина подружжя з народження має хронічні захворювання у зв'язку з чим часто знаходиться на стаціонарному лікуванні, внаслідок його відповідач-позивач постійно потребує також додаткових витрат на придбання сину ліків. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 250 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення зустрічного позову і до досягнення дитиною повноліття. про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони втратили один до одного почуття любові і поваги, перебувають у неприязних стосунках, що робить неможливим перебування їх у шлюбі та суперечить інтересам їх дитини. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. В судовому засіданні сторонами була досягнута угода, відповідно до якої, у разі проживання сторін після розірвання шлюбу окремо, малолітня дитина залишається проживати з матір'ю. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком є позивач-відповідач - [PERSON]. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги малолітньому сину суд вважає доведеним. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. З оглянутої в судовому засіданні копії судового наказу по особовому складу № 331-п від 29 вересня 2010 року, виданого та підписаного директором філії ВАТ КБ «Надра» Рівненське РУ [PERSON] встановлено, що позивач-відповідач [PERSON], головний юрисконсульт відділу по роботі з проблемними активами філії ВАТ КБ «Надра» Рівненське РУ, звільнений з роботи з 30.09.2010 року за угодою сторін. Отже, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., щомісячно. Такий розмір суд вважає реально можливим для сплати аліментів та достатнім для утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати, отже підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені останнім судові витрати, а саме: витрати по оплаті судового збору в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а відтак з [PERSON] необхідно стягнути 51 грн. судового збору в прибуток місцевого бюджету та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в прибуток держави. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112, 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved