Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить зобовязати останнього повернути автобус марки «Setra», модель S 317 HDH, 1999 року випуску, шасі № WKK34500001010150, транзитний номер STD 971 W, що належить позивачу на праві власності, згідно договору комісії від 01.02.2010р. Позов мотивує тим, що в січні 2010 року між сторонами було укладено усний договір доручення про уповноваження відповідача на купівлю за кошти позивача автобуса марки «Setra». На підставі зазначеного усного договору видано довіреність серії ВММ № 699136, яка зареєстрована в єдиному реєстрі довіреностей за реєстраційним номером 29677046, та у відповідності до якої відповідач уповноважений придбати для позивача транспортні засоби, в тому числі за кордоном, перегнати їх в м. Івано-Франківськ, розмитнювати їх, отримати відповідні сертифікати. 01.02.2010р. між сторонами було укладено договір комісії, відповідно до якого відповідач зобовязувався від свого імені за дорученням і за рахунок позивач, за винагороду вчинити один або декілька правочинів на придбання автобуса марки «Setra» за межами митної території України. Позивач свої зобовязання по договорах виконав. Відповідач придбавши вищевказаний автобус позивачу його не передав. Як на обґрунтування позовних вимог посилається на статті 15, 16, 239, 317, 321, 387, 392, 1018, 1212 ЦК України, ст. 41 Конституції України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 08.07.2010р. позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просить позовні вимоги задоволити. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 10.08.2010р. позов визнав та пояснив, що справді були укладені договори між сторонами відповідно до яких відповідач придбав від імені та за рахунок позивач автобус, який є у його розпорядженні, однак станом на день розгляду справи, ще не повернений позивачу. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладено усний договір, на підставі якого видано довіреність серії ВММ № 699136 від 01.02.2010р. відповідно до якої відповідач уповноважувався придбати для позивача транспортні засоби будь-якої марки в будь-якому місті, в тому числі за кордоном, пригнати їх в м. Івано-Франківськ, розмитнити, оформити сертифікати відповідності та зареєструвати в органах Державтоінспекції. 01.02.2010р. між сторона укладено договір комісії, згідно п. 1.1 якого відповідач зобовязався від свого імені за дорученням і за рахунок позивача за винагороду вчинити один або кілька правочинів спрямованих на придбання автобуса марки «Setra» за межами митної території України. Згідно копії міжнародного договору від 03.02.2010р. та технічного паспорта від 03.02.2010р. відповідач придбав автобус марки «Setra», модель S 317 HDH, 1999 року випуску, шасі № WKK34500001010150, транзитний номер STD 971 W. З копії консигнаційного рахунку № 15/2010 вбачається, що відповідач придбав для позивача вищеназваний автобус. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України регламентує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що відповідач придбав у відповідності до договору комісії від 01.02.2010р. та довіреності серії ВММ № 699136 від 01.02.2010р. для позивача та за його рахунок автобус марки «Setra», модель S 317 HDH, 1999 року випуску, шасі № WKK34500001010150, транзитний номер STD 971 W, однак не передав його позивачу, чим не виконав взятих на себе зобовязань. При цьому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені останнім судові витрати.

Outcome: approved