Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що вона перебувала у шлюбі з гр.. [PERSON] з 21.01.1984 р. по 30.03.2003 р. Від шлюбу мають двох дітей. На той час сімя проживала в [INFO] . Після цього вона вийшла заміж. 26.04.1997 р. її чоловік , [PERSON] отримав у власність земельну ділянку ( пай) , розміром 10.84 га. , що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку ( пай0 , серії ДП № 0265105 .Цей факт був утаємничений чоловіком , який помер 30.03.2003 р. Після смерті чоловіка вона заяву про отримання спадщини до нотаріуса не подавала , бо все майно , про яке вона знала ( квартира в якій спільно проживала сімя ) перейшло у її власність згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Про те , що чоловік , [PERSON] був власником земельної ділянки вона дізналася від родичів покійного чоловіка 30.03.2008 р. , перебуваючи на кладовищі під час поминок до дня його смерті . Після цього , 05.2008 р. її син , [PERSON] звернувся з письмовою заявою до відділу земельних ресурсів у Петропавлівському районі з метою дізнатися про юридичну долю земельної частки ( паю). Листом від 18.09.2008 р. відділ земельних ресурсів у Петропавлівському районі повідомив , що дійсно гр.. [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну ділянку ( пай) колишнього КСП « Дніпропетровське» в землях Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Згідно договору дарування від 02.2000 р. чоловік подарував земельну частку ( пай) відповідачу . Відповідно до цього сертифікату та рішення Української с/р № 150 а від 27.12.2001 р. 20 сесії 23 скликання [PERSON] , тобто відповідач по справі виготував державний акт на право власності на землю 111-ДП 093170 від 28.12.2001 р. Дані факти підтверджуються письмовим листом відділу земельних ресурсів у Петропавлівському районі. Позивач вважає , що відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України , дружина , чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним , як такого , що укладений другим із подружжя без її , його згоди , якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Вона згоди на укладення договору дарування земельної частки ( паю) укладений між [PERSON] та [PERSON] від 02.06.2000 р. не давала. Проте така угода була посвідчена нотаріусом , що призвело до порушення її прав , гарантованих згідно ч. 1 ст. 65 СК України. Для підтвердження факту ненадання згоди на укладення договору дарування вона звернулася до нотаріуса Петропавлівського нотаріального округу .На це отримала усну відмову в прийнятті заяви , що є порушенням ч.5 ст. 8 ЗУ « Про нотаріат» . Крім того , їй як повноправному власнику земельної ділянки ( паю) було завдано моральної шкоди шляхом унеможливлення користування своїм майном та причинених душевних страждань відповідача. В позові просить суд : - визнати договір дарування між [PERSON] та [PERSON] АВМ № 036435 від 02.06.2000 р. недійсним ; - стягнути з відповідача на її користь все майно , що отримане відповідачем за час неправомірного користування земельною часткою ( паєм ) ; - стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач змінили свої вимоги . Просить суд визнати вищезазначений договір недійсним , від інших вимог відмовилася. Відповідач позив не визнав та пояснив , що у 2000 р. він та покійний чоловік позивачки [PERSON]уклали договір дарування земельного паю. Даний договір посвідчили у приватного нотаріуса. Він прийняв дарунок , оформив відповідні документи у Петропавлівському районному відділі земельних ресурсів і отримав правовстановлюючий документ. Земельну ділянку за договором оренди здав у довготривалу оренду , отримує за це орендну плату. На час укладання договору він ніякого тиску чи якихось протиправних дій до дарувальника не вчиняв. Просто на той час у них були нормальні дружні стосунки. Просить суд в позові відмовити. Представник відповідача підтримав заперечення свого довірителя. Крім того , просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог , крім вищезазначених доводів , і на підставі того , що позивач пропустила строк позовної давності. Адже , спірні відносини виникли більше ніж три роки тому назад. Питання про поновлення строку позовної давності позивач не ставить. Третя особа [PERSON] , приватний нотаріус Петропавлівського нотаріального округу позов не визнала . Надала суду свої заперечення , в яких вказує , що заява не відповідає дійсності. За договором від 02.06.2000 р. було подаровано не майно земельна ділянка , а право на земельну ділянку ( пай ) . Ні право на земельну ділянку , ні земельна ділянка , виділена в натурі на підставі сертифікату про право на земельну частку ( пай) не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , так як при набуття цього права було використано особисте право на безоплатну приватизацію землі члена КСП . Воно не було придбане за спільні гроші сімї і при відчуженні цього права згода подружжя не вимагається. [PERSON] не є позивачкою по справі , так як вона не була стороною договору дарування. Також третя сторона зазначає , що позивачка невірно посилається на СК України , адже на час укладенню договору діяв Кодекс про шлюб та сімю ( 1969 р. ). Просить взяти її заперечення до уваги та розглянути справу у її відсутність. Свідок [PERSON] пояснив , що з 2000 р. він працює юристом в АФ «НІБАС». Дане господарство з початку земельної реформи орендує земельні ділянки ( паї) у власників даних земельних паїв. Оформленням всіх документів , в т.ч. оформленні сертифікатів на право на земельну ділянку займалося їхнє господарство і за їхні кошти. Також було оформлено сертифікат і на імя покійного чоловіка позивачки. . Приблизно у 2001-2003рр. позивачка зверталася до нього особисто та запитувала чому вона не отримує орендну плату за пай свого чоловіка ? Адже земля знаходиться в користуванні агрофірми. З цього приводу він їй повідомив , що чоловік свій земельний пай у 2000 р. подарував мешканцю с. Українське [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила , що її рідний брат [PERSON] отримав земельний пай в землях колишнього КСП « Українське». Про те , що брат подарував свій земельний пай вона повідомила позивачці у 2008 р. на річницю смерті брата. Чи було відомо колишній дружині покійного брата про дану обставину , їй невідомо Вислухавши сторони , свідка , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено , що за актовим записом № 4 від 21.01.1984 р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 491310 виданого виконкомом Новогригорівської с/р Межівського району Дніпропетровської області зазначається , що [PERSON] , тобто чоловік позивачки , помер 31.03.2003 р. Факт отримання покійним чоловіком права на земельну частку ( пай) підтверджується сертифікатом , серїї ДП № 0265105 , виданий 26.04.1997 р. Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області . В даному документі також зазначається , що право на земельну частку ( пай) передано [PERSON] ( відповідачу по справі ) на підставі договору дарування від 02.06.2000 р. АВМ № 036435 . Договором дарування права на земельну частку ( пай) зазначається , що [PERSON] подарував [PERSON] право на земельну частку ( пай) у землі , яка перебуває у колективній власності КСП « Дніпропетровське» , що знаходиться в с. Українське Петропавлівського району Дніпропетровської області , розміром 10,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості .Даний договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] ( третьою особою ). Позивачка відносить спірну земельну ділянку до обєкту спільної сумісної власності подружжя набуту в період шлюбу . Суд не може погодитися з даним доводом . Адже в пункті 18-2 Постанови Пленуму ВС України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається , що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Також суд зазначає , що спірна земельна ділянка , що визнано сторонами в судовому засіданні отримана при розпаюванні земель колективної власності колишнього КСП « Дніпропетровське» Петропавлівського району Дніпропетровської області покійним чоловіком позивачки , як членом зазначеного господарства. Розпаювання земель КСП проводилася на підставі Указу Президента України № 666 від 10.11.1994 р. « Про невідкладні заходи прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» , № 720 від 08.08.1995 р. « Про порядок паювання земель , переданих у колективну власність с/г підприємствам і організаціям» , № 1529 /99 від 03.12.1999 р. « Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Тобто зі змісту яких слідує , що зазначене розпаювання є актом приватизації членами зазначених підприємств земельних часток ( паїв). Таким чином , суд дійшов висновку про те , що спірна земельна ділянка набута покійним чоловіком позивачки шляхом приватизації , тобто стало його особистою приватною власністю , а тому не може бути спільною сумісною власністю подружжя . Отже , при укладенні договору дарування згода дружини не є обовязковою. По таким підставам суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивачки є необгрутованими, а тому не підлягають задоволенню. Суд погоджується з запереченням представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст. 71 ЦК України в редакції 1963 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три рокии, а ст. 75 ЦК України, в редакції 1963 року визначено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Суд не бере до уваги свідчення свідка [PERSON] , так як розмова , яка відбулася між даним свідком та почивачем мала буденний характер , а тому не може визнаватися такою , що несе які-небудь цивільно-правові наслідки. Таким чином позивач пропустила строк позовної давності без поважних причин .Посилання на ту обставину , що вона дізналася про порушене право , тобто про те , що чоловік без її згоди подарував спірну земельну ділянку є безпідставними та спростовуються свідченнями свідка [PERSON] На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed