Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про стягнення підвищення до пенсії як дитині війни, посилаючись на те, що вона відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни є дитиною війни, оскільки на час закінчення Другої світової війни їй не виповнилось 18 років, і в силу ст. 6 цього Закону їй з 01.01.2006 року було передбачено підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, яке відповідач не дивлячись на рішення Конституційного Суду України не виплачує. Позивач просить зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому провести перерахунок підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та стягнути з відповідача не виплачену суму підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2006 р. по 01.08.2010р. в розмірі 6256,20 грн., визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати відповідача нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у подальшому. Позивач у судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Судом встановлено, що позивач є громадянкою України та станом на 02.09.1945 року їй було менше 18 років. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та стверджуються наявними в матеріалах справи паспортними даними позивача. Згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків пенсії за віком. Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було призупинено. Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік(ст. 111) було обмежено застосування доплати лише щодо інвалідів і в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни, іншим «дітям війни» доплата не передбачена. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року в справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України „ Про Державний бюджет України на 2007 рік у тому числі і цю норму Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, якою було призупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було визнано такою, що не відповідає Конституції України. Зазначена норма Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 09.07.2007 року і відповідно позивач з цього часу має право на отримання спірної надбавки до пенсії. З 09.07.2007 року позивач має право на отримання спірної надбавки до пенсії, при цьому пенсія повинна нараховуватися та виплачуватися із урахуванням мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та відповідними нормами Закону України «Про державний бюджет в Україні на 2007 рік». Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" визначено, що дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А саме, з 01.01.2008 року - 47 грн. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визначено, що ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Кодексу при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Кодексу конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Кодексу і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, пятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини). У зв'язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що „зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини). При прийнятті оспорюваного Закону всупереч зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин: зупинив дію окремих положень законів (стаття 67 розділу І) і вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них нечинними (розділ II). В 2009-2010 p.p. в законодавчому порядку обмеження щодо надбавки дітям війни не встановлювались. Суд приходить до висновку, що з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 1.08.2010р. позивач має право на отримання спірної надбавки до пенсії. Відповідно до пп. 6 п. 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, Управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства. З даної норми вбачається, що нарахування і виплата пенсійних виплат належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд не повноважний визначати розміри таких виплат, а може лише зобов'язати Управління провести їх нарахування та виплату. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому слід зобов'язати нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 1 серпня 2010 року. Суд також приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виплатити спірну надбавку за 2006 рік, оскільки п. 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» зупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006р., який набрав чинності 02.04.2006р., п. 17 ст. 77 виключено. Однак ст. 110 означеного Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Враховуючи, що Кабінет Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету не приймав жодних нормативно-правових актів за результатами виконання бюджету у першому півріччі 2006 року, не був визначений порядок проведення таких виплат, а також те, що означена норма не була визнана у встановленому порядку неконституційною, отже, підлягала виконанню. До того ж позивачем пропущений строк позовної давності. Тому суд приходить до висновку відмовити у задоволенні позову в частині виплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни за 2006 рік. Суд також приходить до висновку визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому неправомірними в частині виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 1 серпня 2010 року, не в повному розмірі. Вимоги позивача про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому у подальшому виплачувати підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відповідають змісту законодавства. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу у майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому у подальшому виплачувати підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Outcome: partial