Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Комерційного банку „ПриватБанк до [PERSON], про звернення стягнення. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та його представник в ході судового засідання посилалися на те, що відповідно до укладеного між позивачем і [PERSON] кредитного договору № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 216600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2021 року. Свої зобовязання перед [PERSON] банк виконав у повному обсязі. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк і [PERSON] 31.03.2006 року був укладений договір іпотеки № DNPVGK00000026 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 28,8 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 31.03.2006 за реєстром № 2184. Однак свої зобовязання відповідач не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 16.03.2009 року у сумі 179459,54 грн., у тому числі 175043,26 грн. - заборгованість за кредитом, 3426,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 950,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 39,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 28,8 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 р.) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити Відповідача, який зареєстрований і проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Дніпропетровськ, стягнути з Відповідача судові витрати та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1708,50 грн. судовий збір та 30,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк і [PERSON] укладено кредитний договір № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 216600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2021 року. Свої зобовязання перед [PERSON] банк виконав у повному обсязі. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк і [PERSON] 31.03.2006 року був укладений договір іпотеки № DNPVGK00000026 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 28,8 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 31.03.2006 за реєстром № 2184. Однак взяті на себе зобовязання відповідно до умов кредитного договору № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 року відповідач не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 179459,54 грн., у звязку з чим банк набув право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, відповідно до договору іпотеки № DNPVGK00000026 від 31.03.2006 року банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобовязань за кредитним договором, вони не будуть виконані. Крім того згідно ч.2 ст.39 Закону України Про іпотеку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Однак згідно з преамбулою договору іпотеки, відповідачка має місце реєстрації пров.Штурманський, 7, кв.167, у м.Дніпропетровську, та там же і мешкає. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачка мешкає та зареєстрована у [INFO] суду не надано, а тому вимога про виселення відповідачки з цієї квартири із зняттям з реєстрації задоволенню не підлягає. Правилами ст. ст. 589, 590 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню оплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial