Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в редакції, якою право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо обмеження виплат допомоги, були визнані такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмір соціальної допомоги, яка повинна їй виплачуватись становить 30% мінімальної пенсії за віком. Проте з 2009 року виплата надбавки до пенсії здійснюється їй відповідачем не в повному обсязі. З урахуванням зазначеного просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної їй пенсії за віком з урахуванням підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також зобовязати здійснити виплату заборгованості за 2009 рік та за період з 01.01.2010 року по 01.09.2010 року; стягнути з відповідача заборгованість по доплаті до пенсії за ці періоди в сумі 3688 грн. 30 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в судове засідання не зявився. В наданих письмових запереченнях просили розгляд справи проводити без участі представника Управління, позов не визнали у повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що були внесені відповідні зміни до Законів України, якими регулювалися спірні правовідносини та з 01.01.2008 року позивачці нараховується та виплачується надбавка до пенсії у розмірі, визначеному постановою Кабінету міністрів України №530 від 28.05.2008 року. Крім того посилались на неврегульованість законодавства в частині виплат дітям війни, передбачених в ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З урахуванням зазначеного та думки позивачки, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності представника відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності останнього. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні №205564 (а.с.10). Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 28.12.2007 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно п.12 ст.71, ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71, ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо призупинення дій ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними. Частина друга ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто, за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Відповідно до п.3 рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визначено, що положення ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, норми Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втратили чинність з 09.07.2007 року. Відповідно, категоріям осіб які підпадають під поняття "діти війни" згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з цього моменту поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, та підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Як вбачається з письмових заперечень відповідача, останній нараховував та виплачував позивачці в 2009 році надбавки, в розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відновлено в первісній редакції щодо підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Тому при визначенні розміру надбавки до пенсії дітям війни повинні застосовуватись саме положення ст.6 зазначеного Закону, яки мають вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України №530. А у\~відповідності до\~ч.4\~ст.8\~ЦПК України у\~разі невідповідності\~правового акта\~закону України\~або міжнародному\~договору,\~згода на\~обов'язковість\~якого надана\~Верховною Радою\~України,\~суд застосовує\~акт законодавства,\~ який\~має вищу\~юридичну силу. Заперечення відповідача стосовно відсутності на законодавчому рівні механізму згідно з яким можливо було визначити величину мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни" судом не приймаються до уваги оскільки зазначене не звільняє відповідача в особі Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А відповідно до ч.9 ст.8 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не можуть бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову. За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З урахуванням\~зазначених вище\~обставин,\~встановлених судом\~та положень\~закону,\~враховуючи,\~що з\~2009\~року виплата\~надбавки до\~пенсії [PERSON]\~ здійснюється\~в меншому\~розмірі ніж\~передбачено діючим\~законодавством,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги останньої\~підлягають частковому\~задоволенню та слід зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська провести перерахунок та здійснити виплати пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 31 серпня 2010 року, з урахуванням виплаченої за ці періоди надбавки. Позовні вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача здійснити на її користь виплати заборгованості щодо щомісячної надбавки до пенсії та стягнення останньої в певній сумі задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку судом фактично буде самостійно здійснено перерахунок розміру пенсії позивачки, що стане підміною функцій пенсійного органу та є неприпустимим відповідно до чинного законодавства. Оскільки відповідно до п.34 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати державного мита, у відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачені останньою при подачі позовної заяви витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial