Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

07 квітня 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.06.2006 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/08-112/47107, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн. з процентною ставкою 0,1 % річних на строк 24 місяців, тобто до 21.06.2010 р. Відповідач, відповідно до цього договору, зобов'язаний був щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не сплачував своєчасно, згідно з графіком, платежі в рахунок погашення кредиту, внаслідок чого, станом на 26.02.2010 р., виникла прострочена заборгованість в сумі 1 053,46 грн. З посиланням на статті 526, 546, 549, 550, 610, 611, 625, 629, 1048-1050 ЦК України, позивач просив суд достроково розірвати кредитний договір з [PERSON] та стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. 8 судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а позов розглянути за його відсутності, в порядку заочного розгляду справи. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився і про причини неявки суду не повідомив. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності до вимог ст.ст. 169ч.4,224 ЦК України, розглянута у відсутність відповідача, враховуючи наявність достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного провадження, враховуючи, що представник позивача погодився на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1. ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а 'позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 21 червня 2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/08-112/47107, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3 000 грн. з процентною ставкою 0,1 % річних на строк 24 місяці, тобто до 21.06.2008 р. у подальшому кредитний договір між сторонами пролонговано до 21.06.2010 року. Згідно Договору [PERSON] зобов'язаний був до 15 числа коленого місяця погашати кредит. В день укладення договору боржником була отримана від позивача вказана сума кредиту готівкою. Судом з'ясовано, що починаючи з 01 жовтня 2009 р. боржник не виконує свої зобов'язання по погашенню платежів у визначених домовленістю розмірах та у визначених графіком строк, внаслідок чого, станом на 26 лютого 2010 р. загальна заборгованість за кредитним договором у відповідача перед позивачем склала 1 053,46 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 5.3 Договору якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді припинення зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо розірвання договору між Банком та [PERSON], та стягнення з боржника, відповідно до ст. 625 ЦК України заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved