Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на майно. В підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 259 від 21.03.2007, по якому він отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.03.2010. У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 07.05.2009 року відповідач має заборгованість 33508,96 грн, яка складається з наступного: 28010,40 грн. заборгованість за кредитом; 4314,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1123,64 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 60,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір застави № 259-1 від 20.03.2007. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу належне йому майно, опис якого зазначено в договорі застави. Договором застави передбачено, що звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобовязання по кредитному договору не виконав, предмет застави в заклад банку не передав. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Звернути стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні позивача. Позивач просить суд передати йому в заклад шляхом вилучення у відповідача належного йому на праві власності заставленого майна, яке зазначено в договорі застави № 259-1 від 20.03.2007, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 259 від 21.03.2007 в сумі 33508,96 грн. звернути стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави № 259-1 від 20.03.2007 року шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, стягнути з відповідачки судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 259 від 21.03.2007, по якому він отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.03.2010 року(а.с.5). У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 07.05.2009 року відповідач має заборгованість 33508,96 грн, яка складається з наступного: 28010,40 грн. заборгованість за кредитом; 4314,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1123,64 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 60,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір застави № 259-1 від 20.03.2007. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу належне йому майно, опис якого зазначено в договорі застави. Договором застави передбачено, що звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобовязання по кредитному договору не виконав, предмет застави в заклад банку не передав. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Звернути стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні позивача. Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави… із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Outcome: approved