Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року по червень 2010 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач та який проживає разом з нею. Відповідач відмовляється добровільно надавати їй, як жінці, з якою проживає його неповнолітній син, матеріальну допомогу, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому вона хоче отримувати аліменти в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно на своє утримання, до досягнення сином трирічного віку та аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином трирічного віку та аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати з нього на утримання дитини до повноліття в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), а на користь позивача на утримання дитини до досягнення трирічного віку в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), тому що розмір, визначений позивачем завищений і з ним ще проживає мати, яка не працює та молодший брат, який навчається. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як зазначила позивач в судовому засіданні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення повноліття. Згідно пояснень позивачки, відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому вона бажає стягувати аліменти на своє утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до вимог ч.2 ст.91 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання жінка, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини та 1\\10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років до 12.08.2012 року. Відповідно до вимог ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

Outcome: approved