Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

27.01.2005 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] та просили визнати дійсною угоду купівлі-продажу домоволодіння №3 по вул.. Ювілейна в с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області та визнати за ними право власності на вказане майно. В останній редакції позовні вимоги [PERSON] викладені наступним чином: -визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: по вулиці Ювілейна № 3 в селі Красносілка, Комінтернівського району Одеської області від 06.09.2002 року, укладений між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] і [PERSON]; -визнати за [PERSON] право власності з урахуванням спадщини після смерті [PERSON], померлого 24.04.2006 року, на вказаний житловий будинок; -стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та представник позивача - адвокат [PERSON] уточнені вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, викладених в позові та уточненнях до нього. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на підставах, викладених в запереченнях на позов. Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання, на якому було ухвалено рішення не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час судового розгляду був повідомлений своєчасно належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги Комінтернівської філії Одеського обласного відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив та надіслав до суду лист, в якому просив справу розглянути за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що в лютому 2002 р. між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] - з іншої досягнута угода про купівлю - продаж будинку з господарчими спорудами та будівлями, який належав [PERSON] та розташований в с. Красносілка по вул. Ювілейна, 3 Комінтернівського району Одеської області. [PERSON] житловий будинок за вказаною адресою належав на підставі свідоцтва про право власності №28 від 10.06.2002 року, яке зареєстровано в Комінтернівському РБТІ, номер запису 294 в книзі 136 (а.с.16). Вказаний будинок був спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]І,, оскільки наданий їм як переселенцям на підставі переселенського квитка №063740 від 22.03.1973 року договору від червня 1973 року (а.с.93, 95). При цьому, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 16.02.1973 року (а.с.96). Розрахунок за вказаний будинок здійснювала за згодою [PERSON], [PERSON] - [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками, а також поясненнями [PERSON], даними нею у якості свідка (а.с. 13-14). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п.13 вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Всього в період з 17.02.2002 року до 06.09.2002 року [PERSON], [PERSON], в тому числі через [PERSON] сплатили продавцеві - [PERSON] обумовлену повну вартість будинку в сумі 4000,00 доларів СІЛА, що підтверджується розписками [PERSON]: -від 17.02.2002 року про отримання 500 доларів США, по курсу НБУ 5,3205 грн. за один долар; -від 22.03.2002 року про отримання 1500 доларів США по курсу НБУ 5,3224 грн. за один долар; -від 11.05.2002 року про отримання 400 доларів США, по курсу НБУ 5,3277гривень за один долар; -від 21.05.2002 року про отримання 300 доларів США, по курсу НБУ 5,3285 грн. за один долар; -від 20.07.2002 року про отримання 500 доларів США, по курсу НБУ 5,3288 грн. за один долар; -від 06.09.2002 року про отримання 800 доларів США, по курсу НБУ 5,3293 грн. за один долар. Як зазначила позивач та підтвердили допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] всі розрахунки за будинок були проведені у присутності дружини [PERSON] - [PERSON], що підтверджується, в тому числі, розпискою від 20.07.2002 року. Відповідно до ст. 23 КпШС (в ред. 1969 року) майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обовязкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. В процесі розгляду справи, Ухвалою суду від 14.09.2009 року за клопотанням [PERSON], яка стверджувала, що підпис в розписці від 20.07.2002 року вона не вчиняла, по справі була призначена судова почеркознавча експертиза. У звязку з не оплатою експертизи, а також не наданням необхідних документів відповідачкою експертиза проведена не була, хоча справа знаходилась в експертній установі з 14.09.2009 року по 01.02.2010 року. У звязку з викладеними обставинами, Ухвалою суду від 13.04.2010 року було зобовязано [PERSON] у строк до 23.04.2010 року надати до суду з метою подальшого повторного призначення експертизи вільні зразки підписів [PERSON], а також [PERSON] у оригіналах документів різного характеру, у тому числі за 2000- травень 2002 р.р. (не менше 10 зразків); експериментальні зразки їх підписів на 3 аркушах (по кожній особі). У встановлений строк відповідачкою вимоги суду виконані не були, також не надані підтвердження того, що відповідачці [PERSON] чинились перешкоди в оплаті експертизи, у звязку з чим суд вважаючи, що повторно заявлене клопотання [PERSON] про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи було направлено на затягування судового процесу, відмовив відповідачці в задоволенні заяви. Крім того, в Ухвалі суду від 14.09.2009 року (а.с.247) [PERSON] були розясненні положення ст. ст. 86,146 ЦПК України. На підставі викладеного вище, з урахуванням пояснень свідків та позивачки, суд вважає, що [PERSON] було відомо про те, що її чоловік - [PERSON] продав належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок та вказана угода була вчинена з її згоди та на той момент відповідала інтересам їх сімї. Відповідно до ст. 41 ЦК України (в ред. 1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обовязків. Угоди можуть бути односторонніми і дво - або багатосторонніми (договори). Суд вважає, що укладена між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] (зі згоди [PERSON]І.) - з іншої, угода була направлена на зміну прав сторін, а саме, в результаті досягнутих домовленостей [PERSON], [PERSON] повинні були стати власниками спірного будинку, а [PERSON] та [PERSON] отримати грошові кошти за будинок. Намір [PERSON] виконати умови договору купівлі-продажу, а також того, що він погодився з ціною договору підтверджується тим, що він передав [PERSON] правовстановлюючі документи на будинок (а.с.35), що [PERSON] також не заперечував, підтвердженням чого є викладене в поданій 24.02.2005 року ним зустрічній позовній заяві (а.с.32-33). Відповідно до ст. 224 ЦК України (в ред. 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму [PERSON], [PERSON] та [PERSON] досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу житлового будинку та позивачі, в тому числі через [PERSON] повністю розрахувались за об'єкт нерухомості, про що [PERSON] були написані розписка про отримання грошей та здійснення розрахунку за будинок. На момент досягнення між сторонами домовленостей про купівлю - продаж житлового будинку, а також здійснення повного розрахунку за будинок у вересні 2002 року він під забороною не перебував, що підтверджується довідкою Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області №715257-1292 від 22.08.2002 року (а.с.15). Відповідно до ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року) Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів Сторони мали намір укласти договір нотаріально, проте, при зверненні до нотаріальної контори в жовтні 2002 року стало відомо, що 18.10.2002 року накладена заборона на відчуження майна [PERSON] у звязку з невиконанням ним зобовязань перед ВАТ "Державний Ощадбанк України" Комінтернівське відділення №3163". Відповідно до ст. 47 ч.2 ЦК України (в ред. 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як вказано в розписках [PERSON], [PERSON] в повній мірі виконали покладені на них обовязки, а саме передали встановлені в договорі грошові кошти в сумі за житловий будинок, таким чином, зі своєї сторони, належним чином виконавши умови договору, 06.09.2002 року при повному розрахунку за будинок [PERSON] передав [PERSON] всі оригінали документів на будинок Також [PERSON] видав на імя позивачки [PERSON] доручення, яким надав їй повноваження на розпорядження належним їм будинком (а.с.5). В даному випадку, всі вимоги щодо істотних умов договору сторони виконали, а саме, [PERSON] отримав встановлені в договорі грошові кошти, а позивачка [PERSON] користується будинком, зареєстрована в ньому (а.с.6, 17, 217-219), що в даному випадку є підтвердженням фактичного виконання умов договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 162 ЦК України (в ред. 1963 року) одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Те, що в подальшому, [PERSON] та [PERSON] заперечували свій намір укладати із [PERSON], [PERSON] договір купівлі - продажу житлового будинку нічим не підтверджуються є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Що стосується того, що під час укладення між сторонами угоди купівлі - продажу житлового будинку, майно [PERSON] перебувало під забороною, суд приходить до наступного. Дійсно, 17.10.2002 року ВАТ "Державний Ощадбанк України" Комінтернівське відділення №3163" звернулось до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про накладення заборони на майно [PERSON], у звязку з тим, що в нього існувала заборгованість перед банком (а.с. 4). В подальшому, у звязку з тим, що при оформленні кредитного договору між банком та [PERSON] не були дотримані вимоги норм законодавства в сфері кредитно-банківської діяльності, арешти були зняті, що підтверджується постановою ст. слідчого Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 10.06.2005 року (а.с.47-49, 76-81), а також заявою Комінтернівської філії Одеського обласного відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» вих.. №3 від 11.03.2010 року, в якій банк позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі (а.с.257). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] умисно ухилялись від нотаріального посвідчення договору, у звязку з чим посвідчити договір, укладений між сторонами в нотаріальному порядку було не можливо та іншим чином, аніж шляхом звернення до суду [PERSON], [PERSON] вирішити спір не змогли. [PERSON] помер 02.04.2008 року підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії I- ЖД №137837 виданого виконкомом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с. 142). Відповідно до копії спадкової справи (а.с. 161-162), спадщину після його смерті прийняла його дружина - [PERSON] 24 квітня 2006 року помер [PERSON], підтвердженням чого є відповідне свідоцтво про смерть серії І-ЖД №052502 від 26.04.2006 року (а.с.205). Відповідно до ст. 1261 ЦК України ( 2003 року) [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори від 24.07.2007 року, реєстр № 3046 (а.с. 163-171). Інші спадкоємці за законом - [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON], про що надали відповідні заяви (а.с.163 зворот - 164). Таким чином, суд вважає, що між сторонами - [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] - з іншої сторони 06.09.2002 року дійсно був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вул. Ювілейна № 3 в селі Красносілка Комінтернівського району Одеської області, який слід визнати дійсним. Також суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про визнання за нею права власності на майно, оскільки, незважаючи на те, що вона зареєструвала його на підставі Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.07.2005 року, воно Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.10.2007 року було скасовано та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В уточненій позовній заяві [PERSON] просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вул. Ювілейна № 3 в селі Красносілка Комінтернівського району Одеської області, вказуючи конкретні літери житлових приміщень та господарських будівель, при цьому суд вважає недоцільним їх точне зазначення в резолютивній частині рішення, оскільки вони вказані згідно технічного паспорту, виготовленого Комінтернівським РБТІ станом на 28.08.2006 року та при неспівпадінні літер, вказаних в рішенні із зазначеними в технічному паспорті в подальшому можуть виникнути ускладення в реєстрації права власності за позивачем. Тому суд задовольняючи позов в повному обсязі, вважає за потрібне визначити, що право власності слід визнавати на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1500 кв.м. в селі Красносілка Комінтернівського району Одеської області по вулиці Ювілейна, будинок № 3, згідно технічного паспорту, виготовленого Комінтернівським РБТІ станом на 28.08.2006 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки уточнені позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сплачене позивачем державне мито у розмірі 8,5 грн., та інші судові витрати підлягають стягненню на користь Держави відповідно до інвентаризаційної оцінки будинку (а.с. 188). На підставі викладеного вище, вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. 41, 47, 162, 224, 227 ЦК України (в ред. 1963 року),

Outcome: approved