Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Володимировича та [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором, в якій позивач просив: - стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі - 84929,34 гривень, а також судові витрати по справі у розмірі - 1129,29 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 09 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №002/07-МК17 згідно змісту якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі - 147000 гривень зі сплатою 21% річних у строк до 08 листопада 2009 року. В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 09 листопада 2007 року між позивачем та співвідповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до положень яких співвідповідачі зобовязалися відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань відповідачем [PERSON] по кредитному договору. Відповідач [PERSON] своїх зобовязань не виконав, утворивши заборгованість, станом на 05 липня 2010 року, у розмірі - 29911,76 гривень, а також суми пені в розмірі - 55017,58 гривень, що в загальному становить - 84929,34 гривень. Добровільно відповідач та співвідповідачі погасити заборгованість не бажають. Відповідачі надали суду заперечення проти позовних вимог, відповідно до змісту яких зазначили, що позовні вимоги вони визнають частково, а саме визнають суму заборгованості у розмірі 29911,76 гривень, однак не визнають розмір та наявність пені. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, в своїх поясненнях спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] зазначив, що він визнає позовні вимоги в частині основної суми боргу, однак не визнає суму пені, так як вважає п.6.1. кредитного договору незаконним. На його переконання умова кредитного договору щодо стягнення суми пені суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підлягає визнанню незаконною. Він не володіє юридичними знаннями, а тому не погоджується слухати справу за відсутністю свого представника, який зайнятий в іншому процесі. Слухати справу за відсутністю інших відповідачів він не заперечує. Суд, враховуючи наявність заяв від співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] про жливість слухання справи за їх відсутністю, ухвалив провести судовий розгляд справи за сутністю зазначених співвідповідачів. Крім того, враховуючи, що відповідачем [PERSON] не ано суду підтвердження наявності угоди на представництво його інтересів іншою особою, сутність підтверджень поважності неявки особи яка можливо мала намір представляти інтереси повідача, визнав, що дії відповідача [PERSON] направлені на умисне затягування розгляду ави, оскільки відповідач мав можливість забезпечити явку такого представника протягом згляду справи з часу знаходження позову в провадженні суду. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні докази по справі, судом овлені наступні обставини: 09 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено дитний договір №002/07-МК17, відповідно до змісту якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі - 147000 гривень зі сплатою 21% річних ( а.с. 13 - 16 ). Позивач виконав свої зобовязання належним чином ( а.с. 17 ), однак відповідач [PERSON] своїх зобовязань не виконав, утворивши заборгованість по кредиту, станом на 05 липня 2010 року, у загальному розмірі - 84929,34 гривень, з яких 55017,58 гривень є розміром пені ( а.с. 76 ). В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором - 09 листопада 2007 року між позивачем та співвідповідачами [PERSON] ( а.с. 49-50 ), [PERSON] ( а.с. 51-52 ) були укладені договори поруки, відповідно до положень яких співвідповідачі поручилися перед позивачем за належне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань по кредитному договору. Добровільно відповідач та співвідповідачі погасити заборгованість не бажають. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників ( солідарних боржників ) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч.2 ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Відповідно до ч.І ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені письмовими доказами, обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення суми боргу по кредитному договору у розмірі - 29911,76 гривень, а також суми пені у розмірі - 29911,76 гривень, що у загальному розмірі становить - 59823,52 гривні. На переконання суду, розмір пені необхідно зменшити до розміру суми боргу, оскільки він значно перевищую розмір збитків, яких зазнав позивач внаслідок порушення зобовязання боржниками. Зазначене не суперечить положенню ч.З ст.551 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи рішення про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує положення ч.І ст.88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача становить - 718,23 гривні ( 598,23 гривні «судовий збір - 1% від суми стягнення» + 120 гривень «ІТЗ - половина від загально сплаченої суми позивачем» (а.с. 1,2 ).

Outcome: partial