Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

13 липня 2010 року позивач [PERSON] заявив позов до відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він 26 років знаходився у трудових відносинах з шахтою «Дніпровська». При виконанні трудових обовязків отримав професійне захворювання у вигляді двостороннього плечелопаткового периартрозу 1 ст., дефартрозу ліктьових справа першого ст., зліва першого-другого ст., колінних суглобів 1 ст. Згідно довідки огляду МСЕК від 11 лютого 2005 року йому було встановлено 55% стійкої втрати професійної працездатності. В результаті отриманого професійного захворювання йому постійно доводиться проходити лікування, так як він відчуває постійний фізичний біль, що спричиняє йому душевні страждання. Просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 179000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті м.Тернівці позовні вимоги [PERSON] не визнала, та пояснила, що Законом України від 23 лютого 2007 року «Про внесення змін до закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключено частину третю статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка передбачала відшкодування моральної шкоди. Встановлений МСЕК відсоток втрати працездатності позивачу підтверджує тільки факт того на скільки він як фізична особа працездатне та маючи працездатність може конкурувати на ринку праці, поряд з іншими працездатними особами. Якщо ж фізична особа має визначену у відсотках втрату працездатності, отриману під час виконання трудових обовязків , суспільство в особі робочого органу ВВД ФССНВУ в м.Тернівка захищає її шляхом щомісячної компенсації в грошовій сумі відповідної частини втраченого заробітку. Законом України передбачено вичерпний перелік страхових виплат, які повинні здійснюватися за рахунок коштів фонду, потерпілому або у разі загибелі членам сім'ї, які знаходились на його утриманні одноразова допомога, а також на його дитину, яка народилась протягом девяти місяців після дня смерті потерпілого. Зазначені страхові виплати є обовязковими і здійснюються за рахунок коштів фонду, тоді як відшкодування моральної шкоди не є обовязковою страховою виплатою. На теперішній час відшкодування моральної шкоди здійснюється на підставі цивільного кодексу та за рахунок того хто спричинив моральні страждання, тобто за рахунок роботодавця, тому, що він не надав безпечних умов праці. Для вирішення питання щодо наявності факту спричинення моральної шкоди від травми отриманої при виконанні трудових обовязків , необхідні спеціальні медичні знання, а тому вважає, що для обєктивного вирішення справи по суті одним із основних доказів є медичний висновок про встановлення факту наявності моральної шкоди, який позивач суду не надав. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року в аспекті конституційного звернення положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Вказане положення не виключає обовязку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст.1,5,6,13,21 та частини 3 ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної втрати професійної працездатності. Поясненнями представника відповідача, матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час працював в тяжких та шкідливих підземних умовах вугільної промисловості на підприємствах ВАТ Павлоградвугілля за різними професіями. За час роботи [PERSON] захворів на професійні захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. ( хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легень першої-другої ст.), ЛН другого ст., двосторонній плече лопатковий періартроз ПФС першого ст., дефартроз ліктьових ПФ справа - першого ст., зліва першого-другого ст. і колінних суглобів ПФ першого ст. ( акт П-4 від 20 січня 2005 року). Висновком МСЕК від 15.02.2005 року йому було встановлено 55% стійкої втрати профпрацездатності та третю групу інвалідності. ВВД ФССНВУ в м. Тернівка [PERSON] постановою №4740\\1 від 18 березня 2005 року були призначені страхові виплати, але моральна шкода відшкодована не була. Оскільки він є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно з п.1 «е» ст.21, ч.3 ст.28 вказаного Закону в обовязки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоровя в вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний, оскільки: він частково на 55%, втратив професійну працездатність в працездатному віці, в нього постійні болі, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання ,відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед сторонніми людьми. Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві звязки , для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди суд враховує характер та обєм фізичних, душевних, психічних страждань від одержаної на виробництві травми, тривалості лікування після травмування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих звязків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя . З врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості суд вважає необхідним стягнути на користь позивача 5500 гривень в решті позовних вимог необхідно відмовити. Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 15.02.2005 року, дія Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» щодо припинення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на правовідносини сторін не поширюється, тому посилання відповідача на вказані Закони як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає необґрунтованими . Крім того, згідно ст.8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Згідно ч.3 ст.22 [PERSON] України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З врахуванням викладених обставин суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності чи відсутності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач як одну із передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» страхових виплат.

Outcome: approved