Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

11.08.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визначення рівними часток співвласників у спільній сумісній власності, а саме земельній ділянці за адресою м.Львів, вул.Фещенка- Чопівського, 16 та визнання права власності на 2/7 частин даної земельної ділянки. В обґрунтування вимог зазначала, що сторони у справі є однією сімєю, а також співвласниками даної земельної ділянки. Також співвласниками земельної ділянки були мама позивача [PERSON], яка померла 23.07.1996 року та батько [PERSON], який помер 25.05.2002 року. До часу смерті батьки проживали разом з впозивачем та відповідачами за даною адресою. На сьогодні виникла потреба у визначенні часток з метою оформлення спадщини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві додатково пояснила, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львові від 24.06. 2010 року встановлений факт родинних відносин та факт належності земельної ділянки сторонам. Оскільки інших спадкоємців окрім позивача немає, то просила визнати за нею право власності на 2/7 частин даної земельної ділянки у порядку спадкування. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позов визнали щодо визначення часток та пояснили, що спору щодо прийняття спадщини немає, у зв'язку з смертю двох співвласників необхідно визначити частки у спільному майні. Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, а тому суд у відповідності до ст.169 ЦПК України розглядає справу у відсутності представника. Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 0,0728 га., яка розташована на території Львівської міської ради за адресою м.Львів, вул.Фещенка-Чопівського,16, згідно державного акта на право приватної власності на землю І-ЛВ № 077350, виданого департаментом землеустрою та планування забудови міста виконкому Львівської міської ради 24.09.1998 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3-3 601 (а.с.14) належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та покійним [PERSON], яка померла 23.07.1996 року і [PERSON], який помер 25.05.2002 року. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-СГ № 042259 [PERSON] померла 23.07.1996 року (а.с.12), з копії свідоцтва про смерть І-СГ № 241610 [PERSON] помер 25.05.2002 року (а.с.13) . Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимога позивачів про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності у даній земельній ділянці по 1/7 кожному є підставною та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про визнання права власності за позивачем на 2/7 частин земельної ділянки за адресою м.Львів, вул.Фещенка- Чопівського,16, то така не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки ЛКП «Рясне-402» від 07.08.2010 року сторони у справі проживали з покійними батьками на час їх смерті. На підставі ст.1296 Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. А згідно ч.І ст.1297 Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач не надав суду доказів того, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому вимога не підлягає до задоволення.

Outcome: partial