Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, зазначивши в обгрунтування позовних вимог, шо вона відповідно до Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни" належить до категорії дітей війни. Відповідно дост. 6 зазначеного закону №2195-ІУ їй щомісячно повинна проводитися доплата до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але, всупереч вимогам Закону №2195-ІУ, призначена доплата до пенсії у 2008, 2009 рр. та поточному 2010р. виплачувалася їй не в повному розмірі. В судове засідання позивач, повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, звернувшись з заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що в УПФ відсутні кошти для здійснення вказаних вище виплат та що в Законі №2195-ГУ не вказано розмір мінімальної пенсії, з якого слід обчислювати доплату до пенсії , як «Дитині війни», а норми Закону України від 09.07.2003 року №1058 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі Закон 1058), який встановлює мінімальну пенсію за віком, не може бути застосований, так як він застосовується для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом. Крім того, зазначила, що позивачу з 2009р. по поточний 2010р. нараховано та здійснюється доплата до пенсії у розмірі надбавки для учасників війни (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) і становить 49,80 грн. помісячно. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд визнав можливим розглянути справу у відсутність позивача, на підставі наявних у ній даних про правовідносини сторін та доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні факти ; ●позивач відповідно до Закону України №2195-ІУ відноситься до категорії дітей війни та з 01.02.2000 року, перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України у Врадіївському районі, як дитина війни (паспорт, посвідчення №209251 від05.03.2002р. ) ●у2007р. нарахування доплати до пенсії позивачу не здійснювалося, а у період 2008-2009рр., та в поточному 2010 р і станом на червень 2010р. нараховується та виплачується в розмірі, - з 01.01.2008р. по 31.03.2008р. по 47 грн.; з 01.04.2008р. по ЗО.06.2008р. - 48,10 грн, з 01.07.2008р. по 30.09.2008р. - 48,20 грн.; з 01.10.2008р. по 31.12.2008р. - 49,80 грн., з 01.01.2009р. по .2009р. - 49,80 грн, з 01.01.2010р. по червень 2010р. - 49,80 грн. ( показання свідка [PERSON] А,В.., довідка вих. №1966 від 08.06.2010р.) ●судові витрати понесені позивачем складають 8.50 грн. та 37грн.(а.с.1,2) Відповідно до ст. 6 Закону №2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Пункт 12 ст. 71 Закону України від 19.12.2006р. №489-У Про держаний бюджет України на 2007р. було зупинено дію ст. 6 Закону України №2195-ІУ. Конституційний суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 р. від 09.07.2007р. визнав таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним положення Закону України Про державний бюджет України на 2007р. п.12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону №2195-ІУ від 18.11.2004р., також своїм рішенням № 10рп/2008 р. від 22.05.2008 року Конституційний суд України визнав положення п.41 розділу 2 Закону України Про держаний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р., що стосується виплати доплати дітям війни неконституційним. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, їх окремі положення. що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, тобто з 09.07.2007 року - Закон України від 19.12.2006р. №489-У Про державний бюджет України на 2007р. та з 22.05.2008р. - Закон України Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що стосуються виплати доплати дітям війни втратили чинність. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами встановленими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Будь - якими іншими діючими нормативно - правовими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається. Крім того відсутність коштів щодо забезпечення виплати підвищення до пенсії у вказаному розмірі є безпідставними, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституцією України та ст. 6 Закону України №2195-ІУ. Оскільки правові положення, передбачають дітям війни підвищення до пенсії, то позивач, який має такий статус, має право на її отримання і органи державної влади не можуть відмовляти у цих виплатах. Суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 Закону України (№1058), з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлено абзацом І частиною І цієї статті застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону №2195-ІУ. Оскільки правові положення, передбачають дітям війни підвищення до пенсії, то позивач, який має такий статус, має право на її отримання і органи державної влади не можуть відмовляти у цих виплатах. На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про неправомірність дій відповідача, зокрема щодо не проведення нарахування та виплати, позивачу, у відповідності до ст. 6 Закону №2195-ІУ \~підвищення до пенсії як дитині війни\~ в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та що позивач має право і законні підстави для отримання підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Outcome: approved