Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком і забезпечення його збереження від руйнування та розкрадання орендарями та виселення з будинку, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності, згідно договору дарування від 15 жовтня 2009 року, належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: м. Синельникове вул.. Ремонтна, 9. На момент придбання позивачем будинку в ньому проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], які уклали договір оренди житла з попереднім власником [PERSON] 06 березня 2009 року до 01 вересня 2009 року і з продовженням дії договору з 30 вересня 2009 року по 01 серпня 2010 року. На даний час термін договору оренди зкінчився. Оскільки придбане житло потрібне позивачу та її родини для проживання, вона не одноразово просила орендарів звільнити її будинок. Однак орендарі відмовляються це зробити добровільно. Більше того, вони самоправно перешкоджають позивачу користуватися будинком, навіть не дозволяючи зайти і в будинок і на подвір'я. Своїми протиправними діями [PERSON], [PERSON], [PERSON] створюють позивачу перешкоди в користуванні власним будинком, порушують її право власності на житловий будинок, що охороняється законом. На підставі вищезазначеного позивач просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні нею житловим будинком, розташованого за адресою: м. Синельникове вул.. Ремонтна, 9 та забезпечити його збереження від неправомірних дій орендарів шляхом виселення їх з належного їй будинку. У судове засідання позивач не з'явилася, але направила суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідачі не з'явилися по невідомим суду причинам, хоча були повідомлені про час та місце судового розгляду справи своєчасно, що підтверджується оголошенням в газеті „Вісті Придніпров'я" № 66 від 16.09.2010 року про виклик відповідачів у судове засідання, у зв'язку з чим суд, з урахуванням заяви позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. У судовому засіданні оглянуті наступні письмові докази: копія договору дарування частки будинку від 15 жовтня 2009 року; копія договору оренди житлового будинку від 06 березня 2009 року та його подовження від 30 вересня 2009 року; акт про не допуск [PERSON] в належний їй на праві власності будинок від 05.07.2010 року; акт огляду будівлі гаражу та літньої кухні за адресою: м. Синельникове вул. Ремонтна, 9 від 05.07.2010 року; газета „Вісті Придніпров'я" № 66 від 16.09.2010 року; заява позивача про розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування частки будинку від 15 жовтня 2009 року, посвідченого 15 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу [PERSON], х/г частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Синельникове вул. Ремонтна, 9 належить на праві власності позивачу по справі - [PERSON]. Відповідно до копії договору оренди житлового будинку від 06 березня 2009 року та його подовження від 30 вересня 2009 року між попереднім власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Синельникове вул. Ремонтна, 9 [PERSON] був укладений договір оренди житлового будинку з відповідачами по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] терміном дії по 01 серпня 2010 року. Факт чинення перешкод в користуванні позивачем житловим будинком, розташованим за адресою: м. Синельникове вул.. Ремонтна, 9, відповідачами по справі підтверджується актом про не допуск [PERSON] в належний їй на праві власності будинок, що посвідчений 05.07.2010 року членами комісії у складі депутата Синельниківської міської ради [PERSON], дільничного інспектора Синельниківського МВ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON], позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. Таким чином на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою, строк дії договору найму будинку, що знаходиться за адресою: м. Синельникове вул. Ремонтна, 9, закінчився, а отже у позивачів по справі перестали існувати законні підстави для перебування та розпоряджання зазначенним будинком. Статтею 169 ЖК України передбачено, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона, здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що відповідає положенням ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Стаття 41 Консттуції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ч.І ст.316, ст.ст. 317. 386, 391 ЦК України, ст.. 169 ЖК України, ст.. 41 Конституції України,

Outcome: approved