Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з неї матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду, а також судові витрати по справі. В процесі розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] надав заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та позовні вимоги викладені в наступній редакції - стягнути із [PERSON] на користь [PERSON]: -матеріальні збитки у розмірі 10512,71 грн.; -моральну шкоду в розмірі 15000 грн. -витрати на оплату юридичних послуг у розмірі 1500 грн. -державне мито у розмірі 105,12 грн., ІТЗ судового розгляду в сумі 120 грн. Відповідно до наданого представником позивача [PERSON] тексту виступу в судових дебатах, він додатково просить суд стягнути розраховані в позові втрати внаслідок інфляції в сумі 263,18 грн., в свою чергу, відмовляючись від розрахованих 3% річних та подвійної облікової ставки НБУ, а також витрати, повязані з проведенням експертизи. Відповідно до ч.8 ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, тому суд приймає рішення на підставі раніше заявлених та уточнених до стадії проведення судових дебатів позовних вимог. В процесі розгляду справи представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах, викладених в позові, в судове засідання, на якому постановлено рішення не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно належним чином, надіслав до суду текст виступу в судових дебатах, а також заяву про проведення судового засідання без його присутності, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги Закритого акціонерного товариства «СК «Універсальна» в судове засідання, на якому постановлено рішення не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно належним чином, раніше надав до суду заперечення на позов, в яких просив в задоволенні заявлених вимог відмовити, а також просив проводити судове засідання без його присутності. Відповідач - [PERSON] проти задоволення заявлених вимог заперечувала на підставах, викладених в наданих до суду запереченнях на позов. Представник відповідача - адвокат [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2009 р., о 17 год. 00 хв., в с. Вапнярка Комінтернівського району Одеської області по вул. Степова, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, в результаті чого здійснила зіткнення з припаркованим а/м «Хюндай», д/н [NUMBER] та а/м «ГАЗ», д/н [NUMBER], який рухався по лівій смузі руху, чим порушила п.п. 12.1, 13.1 ПДР. В результаті зіткнення вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль КІА державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС166041, виданого РЕВ-1 при ' ГУМВС України в Одеській області (а.с.71). Автомобіль ГАЗ державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС044351, виданого РЕВ-2 ДАІ м. Одеси при УДАІГУМВС України в Одеській області (а.с.76). Згідно ст. 1187 ЦК України, „шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.09.2009 року по справі № 3-2412/09, [PERSON] була визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.9) Відповідно до Полісу №ВВ/9487189 від 20.09.2008 року [PERSON] уклала із ВАТ «Страхов;-* компанія «Універсальна» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.61). 09.10.2009року [PERSON] звернувся до ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про відшкодування шкоди, завданої його транспортному засобу (а.с.74). Відповідно до довідки №106, виданої [PERSON] Комінтернівським ВДАІ ГУМВС України в Одеській області в результаті ДТП а/м «ГАЗ» були завдані механічні пошкодження у вигляді деформації переднього лівого та правого крила, капоту, декоративної решітки радіатору, передньої панелі (а.с.79). Згідно зі звітом авто товарознавчого дослідження вартості відновлювального ремонту матеріальної шкоди по а/м ГАЗ державний номерний знак [NUMBER] від 07.10.2009 року, складеного експертом-товарознавцем ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» вартість матеріальних збитків з урахуванням матеріалів та вартості робіт склала 23770,34 грн. (а.с.87-90). Вказаний звіт та висновок позивачем [PERSON] оскаржені не були, зауважень щодо його неповноти або неточності на момент його складання у позивача не було, не звертався він із будь-якими зауваженнями з приводу висновку до ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» і в подальшому. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, а також згідно ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до копії квитанції позивач [PERSON] на вказаний ним розрахунковий рахунок в ОФ АКБ «Форум» 25.11.2009 року отримав грошові кошти в розмірі 23260,34 грн. у рахунок страхового відшкодування матеріальної шкоди (а.с.23). Сума страхового відшкодування позивачем оспорена не була. При цьому, згідно з поясненнями представника [PERSON] вказані грошові кошти на відновлення належного [PERSON] транспортного засобу він до цього часу не витратив. 03.12.2009року [PERSON] звернувся до експерта - автотоварознавця [PERSON] з приводу проведення авто-товарознавчого дослідження матеріальної шкоди, завданої його транспортному засобу. В той же день, без виклику іншого учасника ДТП - [PERSON] було проведено дослідження та 12.12.2009року складений звіт №170-09 оцінки матеріальної шкоди а/м ГАЗ державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 10-22). Також позивачем наданий звіт №170/1-09 оцінки ринкової вартості а/м ГАЗ державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 105-114), згідно з яким ринкова вартість з урахуванням пошкоджень а/м на дату огляду 03.12.2009 року складає 5675,87 грн. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справ: доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вказані висновки експерта - автотоварознавця [PERSON] не можуть бути прийняті як належні докази вимог [PERSON] по наступним підставам: -при проведенні дослідження а/м ГАЗ не був присутній інший учасник ДТП - [PERSON]; -дослідження проводилось майже через півроку після ДТП, при цьому експерту був наданий для огляду лише транспортний засіб «ГАЗ» та не наданий протокол технічного огляду транспорту після скоєння ДТП, складений візуально працівником ДАІ та підписаний учасниками ДТП, що ставить під сумнів правильність висновку експерта; -у висновку до звіту №170-09 (а.с. 16) експерт вказує, що повна вартість відновлювального ремонту а/м ГАЗ державний номерний знак [NUMBER] складає 31112,33 грн., а розмір матеріальної шкоди, завданої власнику а/м «ГАЗ» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та втратою товарно 1 вартості складає 30923,00 грн., при цьому у висновку до звіту №170/1-09 (а.с.114) експерт вказує, що ринкова вартість з урахуванням пошкоджень а/м ГАЗ вже складає 5675,87 грн., таким чином у вказаних звітах мають місце протиріччя щодо правильності розрахунку ринкової вартості пошкодженого а/м «ГАЗ». При цьому, як вказано вище, позивачем не оскаржується зазначений звіт від 07.10.2009 року, складений експертом-товарознавцем ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» та при отриманні грошових коштів на відновлення а/м «ГАЗ» в розмірі 23260,00 грн. вказана сума ним не оспорена. Таким чином, суд робить висновок про те, що на вирішення експерта- автотоварознавця [PERSON] B.В. позивачем ставились питання не про встановлення розміру дійсної шкоди, яку необхідно стягнути для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, а про відновлення автомобілю в повному обсязі під виглядом ДТП, при цьому суд приймає до уваги те, що при проведенні дослідження [PERSON] присутня не була та не викликалась належним чином, що сторонами не заперечується. Оскільки судом не приймаються до уваги висновки до звітів №170-09, №170/1-09 від 03.12.2009 року, тому не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування витрат на проведення експертного дослідження. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування 3% річних у розмірі 120,18 грн., подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 816,35 грн., нарахування індексу інфляції у розмірі 263,18 грн., оскільки між сторонами не виникло жодних грошових зобовязань. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування витрат по оплаті послуг евакуатора, оскільки надана позивачем копія рахунку №65 від 21.10.2009 року ПП «Сана» не є документом, який підтверджує факт оплати [PERSON] послуг евакуатора (а.с.23 зворот). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.9 вказаної статті способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім пошкодження транспортного засобу [PERSON], діями [PERSON], позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилась в тому, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу у позивача був порушений сталий спосіб життя, він на довгий час позбавлений засобу пересування. Через відсутність технічно справного автомобілю, позивач вимушений був нести додаткові витрати, повязані з організацією проведення експертного дослідження, звернення за юридичною допомогою для підготовки документів для подачі в суд. Таким чином, суд вважає, що в переживаннях позивача є вина відповідача [PERSON], однак уточнені вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн. є завищеними, тому підлягають задоволенню частково по наступним підставам. ДТП, яке трапилось з вини відповідачки мало місце 10.08.2010 року та 09.10.2009 року'Болобан C.І. звернувся до ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про відшкодування шкоди, завданої його транспортному засобу та 25.11.2009 року отримав страхове відшкодування для відновлення належного йому транспортного засобу у розмірі 23260,34 грн., однак вказані грошові кошти на ремонт а/м не витратив, оскільки вважає, що [PERSON] повинна відшкодувати йому додатково завдану матеріальну шкоду. Тому суд вважає, що до моменту звернення до суду 17.02.2010 року із позовом у [PERSON] була можливість відновити пошкоджений а/м, однак він цього не зробив за власного ініціативою. Тому, виходячи із принципів розумності і справедливості, стягненню із відповідача підлягає сума у розмірі 1000 грн., яка на думку суду повністю спів розмірна із завданою позивачу моральною шкодою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Постановою Кабінету міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача витрати на оплату юридичних послуг у розмірі 1500 грн., державне мито у розмірі 105,12 грн., ІТЗ судового розгляду в сумі 120 грн. З урахуванням положень вказаної Постанови Кабінету міністрів України, оцінюючи участь представника позивача - [PERSON] у судових засіданнях, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату юридичних послуг підлягають задоволенню у розмірі 750 грн. Вимоги позивача щодо стягнення судових витрат по оплаті державного мита не підлягають задоволенню, оскільки в стягненні матеріальної шкоди [PERSON] відмовлено, при цьому з відповідача слід стягнути витрати по оплаті ІТЗ судового розгляду в сумі 120 грн. На підставі викладеного вище, Постанови Пленуму Верховного Суду №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992року, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 84, 88 ЦПК України,

Outcome: partial