Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності. Посилається на те, що 28 серпня 1994 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, згідно актового запису №50, у відділі реєстрації актів цивільного стану Кельменецького райуправління Чернівецької області, де також було зареєстровано і його розірвання, згідно актового запису №65 від 26.06.2002 року. За час спільного проживання у них народилась донька [PERSON],01.02.1995р.н., яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В період спільного проживання вона займалася торгівельною діяльністю. За спільні кошти подружжя, на імя [PERSON] був придбаний та нотаріально посвідчений, згідно договору купівлі-продажу від 13.03.1997 року, житловий будинок (житловою площею 23,60 кв.м.) з господарськими будівлями, що знаходиться в смт.Кельменці, по вул.Раренко,1 Чернівецької області, за 1600 грн. У вересні 1997 року, згідно рішення Кельменецької селищної ради №202, йому було надано дозвіл на добудову даного житлового будинку, а пізніше, рішенням виконавчого комітету селищної ради №32 від 20.02.1998 року, було надано дозвіл на перебудову даного житлового будинку. Станом на 18.09.1998 року даний житловий будинок був перебудований на двохповерховий, з житловою площею 112.80 кв.м. Під час її перебування з [PERSON] у шлюбі, на будинково-лодіння, що знаходиться в смт.Кельменці, вул.Раренко,1 Чернівецької області ним було отримано державний акт на право приватної власності на землю, розміром 0,1821 га, з якої: для обслуговування житлового будинку - земельна ділянка розміром 0,1011 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,0810 га. В передбачений шлюбним законодавством строк, спільне сумісне майно подружжя не було розділене між ними. Перебудова житлового будинку по вул.Раренко,1 в смт.Кельменці Чернівецької області, з 1998 року ними не проводилась, а тому вважає, що дане майно знаходилось у їх спільній сумісній власності. В 2006 році вона звернулася до Кельменецького райсуду Чернівецької області з заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки, і в червні 2006 року, під час розгляду в судовому засіданні її вимог, нею було встановлено, що житловий будинок, що знаходиться в смт.Кельменці, вул.Раренко,1 Чернівецької області [PERSON] був проданий його дядьку по лінії матері [PERSON], який помер 01.11.2005 року, а спадщину після його смерті прийняла [PERSON] При перевірці даних обставин вона встановила, що дійсно 21.03.2003 року [PERSON] було продано [PERSON], згідно договору купівлі-продажу незакінчений будівництвом житловий будинок №1 по вул.Раренко, смт.Кельменці, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №638-639, проте даний правочин незареєтрований в передбаченому законодавством порядку. Дане спірне майно (буд.№1 по вул.Раренко, в смт.Кельменці Чернівецької області) вважає їх спільним сумісним майном. На підставі вимог ст.368 369 ЦК України «згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, яка підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвід-чена». Такої згоди вона [PERSON] не давала, тобто з його сторони при укладанні договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 21.03.2003 року, було умисно скоєно порушення вимог чинного законодавства, а саме: ч.2 ст.23 КпШС Української ССР, діючого на час скоєння правочину. Крім того порушені вимоги про поділ майна подружжя на протязі 3-х річного строку позовної давності, передбачені ст.29 КпШС Української ССР, який закінчувався 26.06.2005 року, а правовідношення продовжували існувати на підставі того, що на них розповсюджувались вимоги вказані в перехідних положеннях ЦК та СК України, які вступили в законну силу з 01.01.2004 року. Згідно вимог діючого в той час ЦК(в редакції 1963 року), а саме ст.227 передбачено, що «договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої [PERSON] народних депутатів». ЦК України(2003 року) також передбачена державна реєстрація правочину купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна(ст.657). З цих підстав, вважає, що даний договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 21.03.2003 року підлягає визнанню недійсним на підставі 215 ЦК України. На підставі вимог ч.3 ст.331 ЦК України «до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання...», так, як перебудова будинку №1 по вулиці Раренко,1 в смт.Кельменці Чернівецької області незавершена до цього часу, будівля знаходиться в занедбаному стані, руйнується, перебуває без нагляду, але вона була почата під час їхнього шлюбу та за спільні кошти, то вважає, що це незавершене будівництво є спільною сумісною власністю матеріалів та обладнання, які були використані в процесі цього будівництва, в рівних частках. Частка [PERSON] в натурі не може бути виділена в даному майні, спільне володіння і користування даним майном є неможливим та припинення права відповідача на частку у спільному даному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сімї, так, як майно залишається без нагляду та без охорони з його сторони з 1998 року і по даний час, відповідач проживає в іншому місті. На вимогу ч.2 ст.365 ЦК України вартість частки відповідача по справі на ціну позову 20689 грн. внесена на депозитний рахунок. Просить визнати недійсним правочин, договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 21.03.2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який розташований по вул.Раренко,1 смт.Кельменці Чернівецької області та посвідченого приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу [PERSON] 21.03.2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №638; визнати будівельні матеріали та обладнання, витрачені на будівництво двохповерхового житлового будинку по вул.Раренко,1 смт.Кельменці Чернівецької області на суму 4137 грн. спільною сумісною власністю [PERSON] Володимирів¬ни та [PERSON] в рівних частках по ? кожному, на суму 20689 грн.; припинити право [PERSON] на ? частку у спільному майні (будівельні матеріали та обладнання, витрачені на будівництво двохповерхового житлового будинку по вул.Раренко,1 смт.Кельменці Чернівецької області) з визнанням права власності вказаної частини майна за нею та із сплатою йому її вартості та стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею витрати по справі в сумі 3312 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та докази, які надані ними, підтримали позовні вимоги повністю та просять їх задовольнити, не згідні на проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились та про причину своєї неявки в суд не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (газета «Буковина» №78 від 05.10.2010 року). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1994 року по 26.06.2002 року. За період спільного проживання, а саме -13.03.1997 року ними був придбаний житловий будинок з господарськими будівлями в смт.Кельменці, вул.Раренко,1 Чернівецької області (житловою площею 23,6 кв.м.), який зареєстрований на [PERSON] Після отримання дозволу на перебудову, даний будинок був перебудований на двохповерховий (житловою площею 112,8 кв.м.). Крім цього, відповідачем було отримано державний акт на право приватної власності на землю, розміром 0,1821 га., з якої: для обслуговування житлового будинку надана земельна ділянка розміром 0,1011 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,0810 га. З червня 2002 року, тобто після розірвання шлюбу, позивач та відповідач проживають окремо, а саме: позивач в смт.Кельменці Чернівецької області, а відповідач в м.Чернівці, та мають інші сімї. Згідно договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 21.03.2003 року [PERSON] продав [PERSON] спірний будинок, однак, даний договір не зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства. Ст.365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Із змісту висновку судової будівельно-технічної експерти № 1122 від 06.08.2010 року вбачається, що вартість будівельних матеріалів витрачених на будівництво двохповерхового житлового будинку, який розташований в смт.Кельменці, вул.Раренко,1 Чернівецької області 41377 грн., виконати поділ неможливо і даний будинок є неподільним. Позивачкою попередньо внесено вартість 1/2 частки спірного майна на депозитний рахунок. Враховуючи викладене, а також те, що як позивач, так і відповідач створили інші сімї, проживають окремо, то суд приходить до висновку, що спільне володіння і користування спільним майном є неможливим, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню з стягненням з відповідача [PERSON] понесених позивачкою по справі витрат. Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, поясненнями [PERSON] та її представника. На підставі ч.3 ст.215, ст.ст.316,321,331,365,368,369 ЦК України та

Outcome: approved