Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 460,50 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття та аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], 06.03.1992 року у розмірі 600 гривень щомісячно, посилаючись на те, що відповідач на утримання дітей у добровільному порядку надавати грошову допомогу відмовляється. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що від шлюбу з відповідачем має двох дітей, [INFO] та [INFO], на утримання яких відповідач добровільно виділяти грошові кошти не бажає, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 460,50 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття та аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісяця до закінчення ним навчання у Запорізькому гідроенергетичному коледжі Запорізької державної інженерної академії. Суду пояснила, що відповідач постійного місця роботи не має, заробіток його мінливий та нерегулярний. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені не у звязку зі зверненням до суду у вигляді витрат на правову допомогу у сумі 200 грвень. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на користь позивачки у сумі 460,50 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову по наступним міркуванням. Судом встановлено, сторони з 08.06.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком записаний відповідач [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач від утримання сина ухиляється, в добровільному порядку виділяти грошові кошти на нього відмовляється. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров'я і матеріальне становище позивачки, самостійно утримує двох дітей, матеріальний стан відповідача, з якого стягнень по іншим виконавчим документам не проводиться, а також інші істотні обставини в справі, а саме відповідач є працездатним, але постійного місця роботи не має, заробіток його мінливий та нерегулярний. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий заробіток, частину його одержує в натурі, а так само при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 460,50 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття. Крім того, на утриманні позивачки знаходиться повнолітня дитина син [PERSON], [INFO], який навчається на четвертому курсі Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії, самостійного заробітку немає, однак суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON], оскільки у відповідності до вимог Сімейного законодавства з заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини може звернутися сама повнолітня дитина, а також в її інтересах той з батьків, з ким проживає дитина, однак позивачкою не наведено доводів з яких підстав вона просить стягнути аліменти на утримання [PERSON], відсутнє само волевиявлення [PERSON] Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу. Таким чином суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача витрат, повязаних з наданням правової допомоги у сумі 200 гривень законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial