Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом, у якому просить визнати, що будинок № 5 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Дружби в с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області належав на праві приватної власності [PERSON], яка померла 13 листопада 2009 року та [PERSON], який помер 04 березня 2002 року та визначити, що їх частки у праві власності на вказаний будинок становлять по 1\\2 частини. Мотивує позов тим, що в 1949 році баба позивача, [PERSON], разом з своїм чоловіком [PERSON] побудували будинок, який розташований по вул. Дружби, № 5 в с. Зарічево Перечинського району. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] прийняла спадщину за таким, не оформивши документально право власності на вказаний будинок. 21 січня 2003 року баба позивача заповіла йому все своє майно, що належатиме їй на момент смерті та на яке вона матиме право. Оскільки, на даний час позивач бажає оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 03 серпня 2010 року позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Голова Зарічівської сільської ради Перечинського району у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позов визнає повністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2002 року помер дідо позивача [PERSON], а 13 листопада 2009 року баба, [PERSON], (а. с. 6-12), яка заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON], що стверджується заповітом від 21 січня 2003 року, посвідченого секретарем виконкому Зарічівської сільської ради Перечинського району, зареєстрованого в реєстрі за № 03 (а. с . 5). Також встановлено, що [PERSON] у 1949 році, будучи в шлюбі з [PERSON] побудував будинок № 5, розташований по вул. Дружби в с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області, що стверджується довідкою Зарічівської сільської ради № 602 від 03 вересня 2010 року, погосподарською книгою № 6 Зарічівської сільської ради, технічним паспортом на житловий будинок (а. с. 15-18, 20-24 ). Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 цього Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що будинок, розташований по вул. Дружби, № 5 у с. Зарічево Перечинського району належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і частка кожного з них становила по 1/2 будинку.

Outcome: approved