Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовом до [PERSON] про невиконання грошових зобов»язань мирової угоди, в обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на ті обставини, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2008 року було затверджено мирову угоду по якій, відповідачка [PERSON] згодна з позовними вимогами позивачки [PERSON], щодо стягнення з неї суми боргу за договором позики від 10.04.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2045 у сумі 45 000, 00 грн. Відповідачка [PERSON] зобов»язується сплачувати борг на користь позивачки [PERSON] кожного місяця 25 числа по 1500,00 грн. до повного погашення боргу, починаючи з січня 2009 року, а позивачка [PERSON] не заперечує проти затвердження судом зазначених умов мирової угоди. Однак, до теперішнього часу відповідачка не виконала умови мирової угоди. У зв»язку з чим, позивачка просить задовольнити її позовні вимоги та стягнути на її користь матеріальну шкоду у розмірі 46 093,00 гривень та судові витрати по справі в сумі 580.93 грн.. У попередньому судовому засіданні, 26 травня 2010 року позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, у попередньому судовому засіданні позивачка заявила клопотання щодо розгляду справи по суті. Відповідачка [PERSON] не заперечувала проти задоволення судом заявлених вимог позивача. Та не заперечувала проти розгляду справи по суті в попередньому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, ухвалюється рішення в порядку встановленому до вимог ст. 174 ЦПК України - тобто у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, кожного окремо, вивчивши письмові матеріали справи, сул вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було з»ясовано у судовому засіданні, позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, оскільки, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2008 року (а.с.Ю) було затверджено мирову угоду по якій, відповідачка [PERSON] згодна з позовними вимогами позивачки [PERSON], щодо стягнення з неї суми боргу за договором позики від 10.04.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2045 у сумі 45 000, 00 грн. Відповідачка [PERSON] зобов»язується сплачувати борг на користь позивачки [PERSON] кожного місяця 25 числа по 1500,00 грн. до повного погашення боргу, починаючи з січня 2009 року, а позивачка [PERSON] не заперечує проти затвердження судом зазначених умов мирової угоди. Вищевказана ухвала суду не була оскаржене у встановлений законом строк та набрала законної сили. Згідно до вимог ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. На підставі вимог ст.1046 ЦК України, 11.03.2008 року та 10.04.2008 року між сторонами були укладені нотаріально посвідчені договори позики (а.с.6,7). При укладанні даних договорів сторонами були дотримані вимоги передбачені ст.1047 ЦК України, відповідно до яких договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного т мінімуму доходів громадян. Саме на підтвердження укладення вищевказаних договорів позики та його умов і було надано в якості доказу нотаріально посвідчені 11.03.2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] договір, який зареєстрований в реєстрі за№ 993 та 10.04.2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] договір, який зареєстрований в реєстрі за № 2045. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнавала наявний у неї перед позивачкою борг. Статтею 1049 ч.І абз.1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язнаня, на вимогу ? кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, ст.. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідачка своєю бездіяльністю по виконанню грошових зобов»язань мирової угоди має сплатити позивачки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь - час прострочення, розмір індексу інфляції за період 2008-2009 років підтверджено довідкою Держкомстату України від 29.01.2010 року за№ 25-19-138 (а.с.8). Відповідно до вимог ст.. 60 ЦГ1К України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Докази подаються сторонами. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази суд вважає, що на підставі сг.60 ІДПК України у судовому засіданні доведено той факт, що діями та бездіяльністю відповідачки по справі - [PERSON] були суттєво порушені умови мирової угоди, а саме, до теперішнього часу умови мирової угоди від 17.12.2008 року відповідачкою [PERSON] не виконано. Враховуючи вищевикладене, суд, перевіривши правильність наданих розрахунків та погоджуючись з ними вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на її користь боргу за договорами позики, з урахуванням індексу інфляції в розмірі 43 753 грн.00 копійок та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2 340 грн. 00 коп., а всього - 46 093 грн.00 коп. - підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 460 грн. 93 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді в розмірі 120, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved