Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивач у справі звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено інвестиційний договір №4 від 03.06.1998 року, згідно з яким СП «Партнер» зобов»язаний за її рахунок збудувати і передати їй у власність обумовлений гараж, автогаражного комплексу на ділянці №19 житлового масиву Білічі по вул. Купріна,4 к м. Києві. Зазначала, що нею було про інвестовано фінансування капітальних вкладень у будівництво авогаражу в зазначений термін. Згідно вказаного договору позивачка була зобов»язана внести вступний внесок, кошти під час проведення робіт з будівництва та у місячний термін після введення автогаражного комплексу в експлуатацію здійснити остаточний розрахунок з відповідачем, а відповідач у свою чергу мав виконати свої обов»язки за вказаним договором у термін до 31.12.1999 року та нести за вказане відповідальність. Зазначала, що відповідач у 2004 році виконав свій обов»язок та згідно Акту-пердачі робіт на гараж №74, але документів на оформлення права власності не передав, а тому просить суд зобов»язати відповідача СП «Партнер» передати необхідні документи для подальшого оформлення права власності на гараж в установленому чинним законодавством порядку та підтвердити набуття позивачем права власності на гараж №74 колективного автогаражного комплексу №19, що знаходиться за адресою м. Київ вул. Купріна,4, за який внесено повну суму вартості будівництва; зобов»язати СП «Партнер» дозволити вільно користуватися гаражем №74; заборонити СП «Партнер», вчиняти дії, спрямовані на обмеження прав позивача у користуванні гаражем №74, будівництво якого здійснено за її кошти. У судовому засіданні представник позивача підтвердив суду вимоги позовної заяви та просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав подав письмові заперечення поти позову ( а.с.19-21). Третя особа: представник Київської міської Ради виступала на боці відповідача, проти позову заперечувала, подано до суду письмові заперечення ( а.с.64-65). На підставі пояснень сторін у справі та третьої особи, досліджених письмових доказів судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається, як на обґрунтування своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно умов договору №4 від 03.06.1998 року між СП «Партнер» та [PERSON], укладено договір про об»єднання коштів та спільних дій в сфері будівництва напівпідземних гаражі на житловому масиві Білічі, згідно якого автовласник з часу підписання вносить вступний внесок (аванс) на будівництво напвівпідземного авто гаражу №19, в 13 мікрорайрні житлового масиву Білічі у розмірі 4500 тис.грн. та вносить кошти в термін проведення робіт, в обсягах необхідних для завершення будівництва. По закінченню будівництва та введення об»єкта в експлуатацію проводиться остаточний розрахунок шляхом розрахунку фактичної вартості будівництва напівпідземного автогаража з урахуванням коефіцієнту інфляції. Термін виконання робіт по будівництву встановлено 31.12.1999 року (а.с,5). Проти вказаного представник відповідача не заперечував, а тому цю обставину суд вважає встановленю, згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що між СП «Партнер» та Управлінням капітального будівництва Київської міської державної адміністрації було укладено Інвестиційний договір №12 згідно якого, ПП «Партнер» фінансує і виконує будівництво авто гаражів на 24 машиномісця на земельній ділянці 19 на жилому масиві Білічі 16 мікрарайоні де СП «Партнер» компенсує витрати Управлінню капітального будівництва КМДА у вигляді пайової участі у будівництві внутрішньо квартальних та підготовці території у сумі 15.303 грн. Судом встановлено, що згідно Акту (а.с.45) в.о. начальника Управління капітального будівництва КМДА передав, а Генеральний директор СП «партнер» прийняв функції замовника та обсяги незавершеного будівництва авто гаражів на 80 місць на ділянці №19 в 16 мікрарайроні ж.м. «Білічі» в Святошинському районі, будівництво яких здійснювалось за кошти СП «Партнер» за земельній ділянці площею 3049 кв.м. Судом встановлено, що на підставі пояснень представника відповідача, третьої особи та письмових доказів (а.с.47-52) правоустановчі документи на земельну ділянку на якій відбулося будівництво напвівпідземного авто гаражу №19, в 13 мікрорайрні житлового масиву Білічі не оформлені, а також не надано дозволів СП «Партнер» на будівництво вказаних гаражів, а тому на думку цих осіб вказані автогаражи є самовільним будівництвом, які збудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, а особа, що здійснила самочинне будівництво не набуває право власності на нього. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об»єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, а ст. 4 цього Закону визначено, що об»єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права. Як встановлено у судовому засіданні проінвестований напвівпідземний авто гараж №19, в 13 мікрорайрні житлового масиву Білічі, згідно інвестиційного договору №4 від 03.06.1998 року позивачем [PERSON], не завершений будівництвом та не зданий в експлуатацію, побудований самовільно на земельній ділянці, і яка не була відведена для цієї мети, а також вказаним договором, що є предметом спору, не передбачені умови щодо передачі відповідачем СП «Партнер» позивачу документів для подальшого оформлення права власності та підтвердженням набуття права власності, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо зобов»язання передати необхідні документи для подальшого оформлення права власності на гараж в установленому чинним законодавством порядку та підтвердити набуття позивачем права власності на гараж №74 колективного авто гаражного комплексу №19, що знаходиться за адресою м. Київ вул.. Купріна,4, за який внесено повну суму вартості будівництва; зобов»язати СП «Партнер» дозволити вільно користуватися гаражем №74; заборонити СП «Партнер», вчиняти дії, спрямовані на обмеження прав позивача у користуванні гаражем №74, будівництво якого здійснено за її кошти задоволенню не підлягає. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено із пояснень сторін у справі спірним гаражем №19, в 13 мікрорайрні житлового масиву Білічі, згідно інвестиційного договору №4 від 03.06.1998 року позивач користується, що встановлено журналом звіту щоденного одноразового заїзду та виїзду транспортних засобів автостоянки №19 (а.с.67-100), позивачем у справі та її представником до суду не подано доказів здійснення перешкод з боку відповідача у справі щодо користування спірним гаражем, а також щодо дій які вчиняються відповідачем щодо обмеження прав у користування спірним гаражем, а також позивачем та її представником не повідомлено суд про докази у ст. 61 ЦПК України щодо підстав звільнення від доказування, а тому суд вважає, що позовна вимога щодо зобов»язання СП «Партнер» дозволити вільно користуватися гаражем №74 та заборони СП «Партнер», вчиняти дії, спрямовані на обмеження прав позивача у користуванні гаражем №74, будівництво якого здійснено за її кошти, задоволенню також не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed