Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

У червні 2010 року ВАТ „Миколаївгаз звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] Посилався на те, що відповідач є абонентом ВАТ „Миколаївгаз, як споживач природного газу, яка проживає у [INFO] і користується газовою плитою та котлем для опалювання будинку. Відповідач в порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.99р. № 2246 „Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання щомісячно не розраховується за спожитий газ, у звязку із чим у період з 01.01.2001 р. по 01.11.2007 р. у відповідача існує борг по сплаті за спожитий газ у сумі 1326 грн 13 коп. Просили стягнути з відповідача вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила УК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р. про позовну давність застосовується до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) відповідно ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР встановлювався в три роки. Відповідно ст. 75 ЦК Української РСР, що діяв на момент виникнення заборгованості, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була абонентом ВАТ „Миколаївгаз і мала в користуванні газові прилади, а саме, газову плиту та котел для опалювання будинку. Встановлено, що станом на 30.06.2010р. у відповідача є борг за спожитий природний газ у розмірі 1326 грн. 13 коп, який виник в період з 01.01.2001 р. по 01.11.2007 р. На підставі викладеного суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності і відмовити в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ у період з 01.01.2001 р. по 31.12.2003 р., що складає 375 грн. 48 коп. В іншій частині позов підлягає задоволенню і в період з 01.01.2004 р. по 01.11.2007 року сума заборгованості за спожитий газ в розмірі 950 грн. 65 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 30 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: partial