Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

В серпні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовує тим, що сто-рони по спору є співвласниками квартири №1 у багатоквартирному жилому будинку в с. Глибоке Бориспільсь-кого району по вул. Леніна, 13. Відповідачі перешкоджають [PERSON] користуватись квартирою. Виділ його частки в квартирі є неможливим, тому позивач просив суд стягнути з відповідачів вартість його частки в квартирі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлений позов підтримує, на його задово-ленні наполягає. Відповідачі позов не визнають, проти його задоволення заперечують. В обґрунтування власних запере-чень вони посилаються на те, що не мають грошових коштів, достатніх для відшкодування позивачу вартості його ? частки в квартирі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по спору є співвласниками квартири №1 у багатоквартирному жилому будинку, що розташовується в с. Глибоке Бориспільського району по вул. Леніна, 13. Кожному з них належить по ? частці в цій квартирі. Ці обставини підтверджуються довідкою начальника Бориспільського районного бюро технічної інвентаризації (а.с.7, 65), копією технічного паспорту на квартиру (а.с.8-11, 66-69), а також ко-пією довідки начальника Бориспільського районного бюро технічної інвентаризації [PERSON] №673 від 4 квітня 2008 року (а.с.13). У відповідності до ч.1, ч.2 ст.364 ЦК України співвласник майна має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згід-но із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвлас-ників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. На це звернув увагу і Пленум Верховного Суду України в абз.1 та абз.3 п.6 постанови №7 від 4 жовтня 1991 року „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №2500/2501/10-15 від 16 вересня 2010 року вбача-ється, що виділення ? частки з вказаної квартири в окреме (роздільне) користування є неможливим. Це пояс-нюється відсутністю можливості влаштувати додаткові приміщення кухні, санвузла та додаткового виходу. З огляду на це, суд вважає допустимим припинити право власності позивача на його ? частку в квартирі та стяг-нути з відповідачів на його користь її вартість. З цього ж висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що ринкова вартість спірної квартири становить 261342 гривні. Вартість ? частки позивача в цій квартирі становить 65335 гривень 50 копі-йок (261342 : 4). Тому суд вважає, з кожного відповідача належить стягнути на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 21778 гривень 50 копійок (65335,5 : 3). Посилання відповідачів на те, що у них відсутні грошові докази, достатні для відшкодування позивачу вартості його частки в квартирі, суд оцінює критично. Адже у відповідності до ст.364 ЦК України ця обставина не є перешкодою для того, щоб стягнути з відповідачів на користь позивача компенсації його частки в квартирі. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також витрат на проведення судової експертизи. Згідно зі ст.88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та доку-ментально підтверджені судові витрати. Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, не в повному обсязі сплатив судовий збір, то судовий збір в частині, що не сплачена, стягується з відповідача в дохід держави. З квитанції, які містяться в матеріалах цивільної справи (а.с.1, 2), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 300 гривень та збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. Крім того, [PERSON] витратив грошові кошти у розмірі 2403 гривень 38 копійок на проведення судової будівельно-технічної експертизи. Предявлений позов задоволений повністю. З огляду на це, з відповідачів на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 300 гривень, витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2403 гривень 38 копі-йок. Однак судом встановлено, що [PERSON] не в повному обсязі сплатив судовий збір. Не доплаченими залишились грошові кошти у розмірі 1400 гривень (1700 400). Тому з відповідачів в дохід держави слід стяг-нути судовий збір у розмірі 1400 гривень.

Outcome: approved