Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON] та просить визнати за нею право власності на майно: будівлю магазину по вул.Б.Хмельницького,26 в с.Висоцьк Дубровицького району Рівненської області загальною площею 120,6 м2 із земельною ділянкою 400 м2 вартістю 131732 грн. і автомобіль марки «Пежо» 1998 року, реєстраційний номер ВК 2162 вартістю 33860 грн., а всього на суму 165592 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка являється її дочкою і все спірне майно, яке було їй виділене на праві власності рішенням суду, було придбане на її кошти, за рахунок кредитів, які вона погашала. Відповідачка ніде не працювала, грошового доходу не мала і суму, яку вона потратила на придбання цього майна, відповідачка в добровільному порядку повертати відмовляється. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачка позов не визнала. Дослідивши докази по справі, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. Згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 18.12.2008 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа. що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Висоцька сільська рада про поділ спільного майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя (а.с.8-9) [PERSON] було виділено на праві приватної власності будівлю магазину по вул.Б.Хмельницького,26 в с.Висоцьк Дубровицького району загальною площею 120,6 м2 із земельною ділянкою 400 м2 вартістю 131732\~грн. і автомобіль марки «Пежо» 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 33860 грн., а всього на суму 165592 грн. Як вбачається із вищевказаного рішення суду спірне майно, до розподілу його у судовому порядку, було набуте [PERSON] та [PERSON] та являлось їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі. що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Тому факти набуття спірного майна та належність його на праві власності [PERSON] підтверджено рішенням суду у цивільній справі та не підлягає повторному доказуванню. Крім того, не знайшов свого підтвердження факт придбання позивачкою за її кошти спірного майна. Як вбачається з графіку погашення кредиту та відсотків (а.с.13) та квитанцій (а.с.14-22) договір кредиту був укладений безпосередньо між [PERSON] та банком-позичальником, а платежі, згідно з цим договором, приймалися позичальником від відповідачки та не підтверджують факт оплати кредитних платежів позивачкою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд переконується в тому, що спірне майно набуте [PERSON] у власність правомірно і незаконність його набуття судом не встановлена. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких підстав, суд переконується в тому, що відсутні будь-які підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed