Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивачі звернулися до відповідача з позовом про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоотриманих сум. Зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2010 роки, посилаючись на те, що вони є потерпілими внаслідок аварії на EC 1 категорії, які стали інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, вони проживають на радіоактивно забруднених територіях. Відповідно до ст. З7 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням проживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства - у зоні посилення радіологічного контролю 30% від мінімальної заробітної плати, у зоні добровільного гарантованого відселення 40% мінімальної заробітної плати. Відповідач виплачував щомісячно їм відповідно по 1 грн. 60 коп. та 2 грн. 10 коп.. як це передбачено постановою КМ України № 836 26.07.1996 року. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їм, як інвалідам 2 групи, учасникам ЛНА на EC повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних плат. Щорічна допомога виплачується громадянам за місцем їх проживання органами зального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. В 2007-2010 роках позивачі отримували, як інваліди 2 групи, потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи і категорії) зазначені виплати значно нижчі, ніж це передбачене ст.48 ну ( по 120 грн. щороку на оздоровлення). Позивачі вважають дії відповідача при розрахунку їм зазначених вище сум неправомірним. Зазначені вище недоплачені суми позивачі і просять стягнути з відповідача, а визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2010 роки, та недоотримані кошти у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства 2007-2010 роки. Позивачі у судове засідання не з*явилися. Про день і час слухання справи повідомлені вчасно, просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлення вчасно. Надіслали суду письмове заперечення проти позову, в якому посилається на що управління праці і соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, зокрема, постанови КМУ № 836, якою визначалися розміри таких виплат, і наступних ( на кожен рік) постанов КМУ, якими визначалися такі розмірі. Кабінет Міністрів мав на це право згідно ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає, що порядок застосування Закону проводиться у порядку визначеному КМУ, рішення якого с обов'язковими для виконання. Саме постановою № 836 від 26.07.1996 року і визначався цей порядок. Також діяли відповідно до постанови КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян» які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Жодні із прийнятих пізніше законів не передбачали змін для обрахування розміру соціальних виплат, всі ці постанови є чинними. Відповідно до чинного бюджетного законодавства управління не має можливість задовольняти вимоги позивачів через відсутність відповідних бюджетних призначень, тільки Управління праці і соціального захисту населення РДА не встановлює розмір лункових величин для обрахування соціальних виплат та доплат, так як це є повноваженням і не може самостійно зменшувати чи збільшувати ці виплати, тому не може нести за це будь-яку відповідальність, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити застосувавши трирічний строк позовної давності. Судом встановлено, що: Позивач [PERSON] є учасником ЛHA на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджено посвідчення серії А № 137604 від 04.03.1993 року Позивач [PERSON] є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 2 групи, що підтверджено посвідченням серпії А № 028401 від 13.10.1994 року, Позивач [PERSON] JI.M. є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії підтверджено посвідченням серії А № 137800 від 22.07.2008 року Позивач [PERSON] с потерпілим від Чорнобильської катастрофи, учасником . - ЧАЕС 1 категорії, що підтверджено посвідченням серії А № 137797 від 22.07.2008 року. Позивач [PERSON] є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідності групи, що підтверджено посвідченням серпії А № 046168 від 17.02.1995 року, Позивач [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду групи, що підтверджено посвідченням серпії А № 126758 від 09.07.1999 року, Позивач [PERSON] є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії інвалідом 2 групи, що підтверджено посвідченням серії А № 040817 від 21.10.1994 року. Позивач [PERSON] є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії підтверджено посвідченням серії В-І № 853240 від 11.1993 року, Позивач [PERSON]В, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії підтверджено посвідченням серії В-І № 853258 від 11.1993 року. Позивачі [PERSON], [PERSON] А В., [PERSON] проживають в [INFO], [PERSON], [PERSON] в с. Блідча Іванківськсго району, яке відноситься відповідно до посвідчення КМУ № 106 від 23.07.1991 року до 4 зони радіоактивного забруднення (зони постійного радіологічного контролю), позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають в [INFO], яке відноситься до 3 зони радіоактивного забруднення і гарантованого добровільного відселення). що підтверджено паспортними даними позивав довідками з місця проживання. Позов предявлений 03.09.2010 року, тобто межі трирічного строку позовної давності рахуються з 03.09.2007 року. Мінімальна заробітна плата з 01.04.2007 року - 420 грн., 01.07.2007 року становила 440 грн. з 01.10.2007 року - 460 грн., з 01.01.2008 року - 515 грн., з 01.04.2008 року - 525 грн., з 01.04.2008 року - 545 грн., з 01.10.2008 року - 605 грн., з 01.01.2009 року - 605 грн., з 01.04.2009 року грн., 01.07.2009 року - 630 грн., з 01.10.2009 року - 650 грн., з 01.11.2009 року - 744 грн.. 2010 року 869 грн.. з 01.04.2010 року - 884 грн.,, з 01.07.2010 року - 888 грн. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна виплачуватися щорічна допомоги на оздоровлення інвалідам 2 групи, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, учасникам ЛНА на ЧАЕС 1986 року ( 2 категорія) - у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання \-органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до виданих відповідачем (УПСЗН) довідок позивачам допомога на оздоровлення була виплачена у жовтні 2007 року ([PERSON] - 100 грн.), у листопад року ([PERSON] - 120 грн., Груші В С. - 100 грн., [PERSON] - 120 грн., [PERSON]В - 120 грн.), у березні 2007 року ([PERSON] - 100 грн.), у липні 2007 року ([PERSON]В -120 грн.); за 2008 рік - у листопаді 2008 року ( [PERSON] - 120 грн., [PERSON]М -120 грн., у травні 2008 року ([PERSON] -120 грн., [PERSON] -120 грн., [PERSON] -120 грн., [PERSON] -120 грн.), у грудні 2008 року ( [PERSON]-120 грн.), за 2009 рік у вересні ([PERSON] - 120 грн., [PERSON] - 120 грн., [PERSON] - 120 грн., у листопаді 2009 року ( [PERSON] - 120 грн., [PERSON] - 120 грн., [PERSON] - 120\~120 грн., [PERSON]-100 грн.). [PERSON] вбачається з вищевикладеного, розмір допомоги на оздоровлення не встановленому законом розміру. А отже відповідачем мас бути проведений перерахунок і сплачені недоотримані позивачами кошти. Зокрема, [PERSON], [PERSON]. [PERSON].М., [PERSON], [PERSON] за 2007-2009роки, а [PERSON] та [PERSON] за роки ( оскільки позови: вимоги за 2007 рік в цій частині виходять за межі трирічного строку позовної давності). Згідно ст.ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачам [PERSON] В,В., [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON]В,, як особам, які проживають на території посиль радіологічного контролю має виплачуватися щомісячна грошова допомога у звязку з обмеження споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, позивачам [PERSON]. [PERSON], [PERSON]. [PERSON], як особам, що проживають на території зони добровільного гарантованого виселення - 40% від мінімальної заробітної плати. Позивачам виплачувались кошти у розмірі відповідно 1 грн. 60 коп. та 2 грн. 10 коп., як це передбачено постановою КМУ України № 836 від 26.07.1996 року. У 2008 році дію ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також було зупинено в частині застосування мінімальної заробітної плати. Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним \\і України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України рішення перспективну дію. Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 №6-рп/2007), а також з 22.05.2008 року по 2.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 №10рп/- 2008) законодавче регулювання відносин з виплати компесаційних доплат визначалось ст. 37 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР), оскільки обмеження її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна Рада України не встановлювала. Отже, у цей період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року пенсіонерам, проживають на території добровільного гарантованого відселення, повинна була вчуватись доплата у розмірі двох мінімальних заробітних плат, на території посиленого радіологічного контролю - однієї мінімальної заробітної плати. Невиконання суб'єктом владних положень вимог закону тягне за собою визнання його дій неправомірними. В даному випадку, неправомірними є лише дії по відношенню до виплат, що мали здійснюватися позивачам за період 03.09.2007 року ( трирічний строк позовної давності з дня подачі позову) по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року. \~ \~ \~ \~З ст. 62 Закону слідує, ще Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону ніяк не встановлює розмір компенсацій, и змінює той, що вже вказаний в Законі. Постановами № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року встановлено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі, що суперечить Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір допомогу як величину кратну мінімальній заробітній платі. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над зими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно ми України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у ідо передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно ніж той, що встановлений ст. 37, 48 Закону, є неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є не відчужування та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або в змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпними, а тому Цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не можу будь - яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а і повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи місту та обсяг існуючих прав і свобод. Отже, встановлення Законами України «Про державний бюджет України на 2007 рік інші роки розміру компенсації громадянам, які проживають в радіоактивно забрудненій виходячи з розміру видатків, виділених на цю мету про формуванні показників Державного бюджету обмежило обсяг прав даної категорії громадян, визначених Законом, залишив права на отримання компенсації. Закони про Державний бюджет України на відповідні звузили обсяг цього права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і водночас фактично скасували конституційну гарантію забезпечення належних умов для існування громадян, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. Таким чином, враховуючи те, що постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 року та від 12 07.2005 року, згідно з якими позивачам виплачувались грошові допомоги на оздоровлення та компенсації у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, про без урахування змін щодо розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 2007-2010 р також того, що Закони мають пріоритетну дію над урядовими нормативними актами, тому слід задовольнити: визнати дії відповідача незаконними та зобовязати відповідача вип. позивачам недоплачені суми допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів міс виробництва та недоплачену суму щорічно допомоги на оздоровлення у розрахованих розмірах. На підставі викладеного, ст. 37, 48 Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial