Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, по якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11238041000 від 02.11.2007р., укладеним строком до 02.11.2017 року, яка складається з залишку кредиту та відсотків в розмірі 40\~140,31 доларів США та пені й штрафних санкцій в розмірі 16\~946,35 грн., що по курсу НБУ на дату розрахунку 07.05.2010 року разом складає 335094 грн. 43 коп., а також стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі, але відповідачі свої зобовязання перед позивачем не виконали, що порушує законні права та інтереси позивача, у звязку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі по справі про час, дату та місце судового розгляду належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи, але без поважних причин до суду не зявилися, заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали, у звязку з чим, суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи представника позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягаючими задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах законну та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. 02 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено та підписано кредитний договір №11238041000 про надання кредиту в сумі 33\~000,00 доларів США на споживчі цілі (у тому числі оплати комісії банку), на строк до 02.11.2017 року з щомісячною сплатою кредиту з нарахуванням процентів на залишок заборгованості, відповідно до графіку (Додаток № 1). В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 02.11.2017 року, між Позивачем та [PERSON] укладено Іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON], передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: - земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область Комінтернівський район, Олександрівська сільська рада, с. Олександрівка, вул. Миру, 7, кадастровий номер 5122780200:02:001:0319, яка є власністю Іпотекодавця на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку. Відповідно до розділу 4 Іпотечного договору у разі невиконання будь-якого зобовязання за Кредитним договором Іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою фізичної особи [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER], про що між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 151448 від 02.11.2007 року. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою фізичної особи [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER], про що між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 151450 від 02.11.2007 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Згідно з пунктом 1.3. Договорів поруки поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Згідно з пунктом 1.4. Договору поруки відповідальність Поручителів і Позичальника є солідарною. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарний боржник, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до пункту 2.2 Договорів поруки у випадку невиконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором, кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовязковими до виконання. Відповідно до п.3.3.1 кредитного договору позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору та на підставі заяви на видачу готівки від 02.11.2007 року видав [PERSON] через касу відділення готівку в сумі 33\~000,0 доларів США, які по курсу НБУ дорівнювали 166 650,00 грн., про що останній власноручно розписався в заяві. Відповідач не виконав умови п.п. 1.1, 3.4.1, 3.4.2 кредитного договору, тобто щомісячно не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 3.1.3. та розділу 6 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за цим договором. Зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено протягом 32 календарних днів з дня одержання відповідної вимоги. На підставі п. 6.2 договору, в звязку з невиконанням відповідачами зобовязань по договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів, позивач направив відповідачам відповідні вимоги від 11.05.2009 року (вих. № 138/30-81/1459), які була отримана відповідачами, що підтверджується поштовими повідомленням № 4008620, 4008622, 4008630, 4008639. В строк передбачений умовами договору до та теперішнього часу, відповідачі вимоги позивача не виконав. Крім того, відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, позичальник сплачує банку пеню від простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до чинного законодавства неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачене, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України боржник зобовязаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором. Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом становить суму 42 278,40 доларів США (у тому числі: заборгованість за кредитом 31 066,37 дол. США; заборгованість за відсотками по кредиту 9 073,94 доларів США), а також заборгованість за пенею по несплаті основної заборгованості - 7 088,49 грн. та за пенею по несплаті заборгованості по процентам за користування кредитом 9 857,86 грн. Таким чином, загальна заборгованість по кредитному договору на час останнього розрахунку 07.05.2010 року по курсу НБУ становить 335 094,43 грн. Суд враховує пояснення представника позивача, що розрахунок заборгованості відповідача по договору кредиту здійсненний за використанням відповідної банківської компютерної програми, що виключає помилку в підрахуваннях. Наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, процентів та пені, що вбачається з положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України та вказаних умов кредитного договору. Судом враховується, що позивачем надсилалися на адресу відповідача вимога щодо виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості, яка залишилася без уваги зі сторони боржника та не була виконана. Одночасно, судом приймається до уваги, що відповідачу надавалась можливість надавати суду докази, заперечення, обґрунтування, але він своїм процесуальним правом не скористався за власним бажанням та на свій розсуд, на неодноразові виклики суду не реагував, до суду не зявлявся. Частина 2 ст.192 ЦК України встановлює, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.193 ЦК України порядок вчинення правочинів з валютними цінностями встановлюється законом. Відповідно до діючого Декрету КМ України от 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю": ст.5- НБУ видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій зокрема: пункт в) надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті; пункт г) використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. ст.8- Для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют , виражені у валюті України. Зазначені курси встановлюються НБУ за погодженням з КМ України. Згідно матеріалів справи позивач має Банківську ліцензію за номером 75 видану НБУ 24.12.2001 року, якою зокрема надане право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, тобто на видачу кредитів у валюті. Листом № 13-210\\7871-22612 від 07.12.2009 року Національний банк України розяснив, що у п. 4 ст.5 Декрету КМ України передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземної валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Банк зазначив, що на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання\\одержання кредитів в іноземної валюті. Таким чином, операція з наданням банками кредитів в іноземної валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити у повному обсязі, стягнувши на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved