Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

14.04.2008 року Харківська обласна рада профспілки робітників недержавного сектора економіки звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] працював з 1991 року по 1996 рік Головою Харківської профспілки робітників інноваційних і малих підприємств. В листопаді 1996 року створив спілку робітників недержавного сектора економіки. Відповідач, будучи головою профспілки робітників інноваційних і малих підприємств та створюючи ще одну профспілку - працівників недержавного сектору економіки, достеменно знав, що створена ним нова профспілка не мала профспілкових комітетів, організацій на підприємствах, установах, в тому числі приватних підприємствах, установах. Товариствах з обмеженою відповідальністю, Акціонерних товариствах та інших субєктах господарювання. Фактично одні і ті ж фізичні особи значилися в складі рад двох обєднаних профспілок. 18 грудня 1996 року відповідач [PERSON] провів об'єднаний Пленум Обласних рад профспілок, робітників інноваційних і малих підприємств та Обласної ради профспілки робітників недержавного сектору економіки. На Пленумі було вирішено про створення єдиної профспілки яка отримала назву - Харківська обласна рада профспілки працівників недержавного сектора економіки. П.7 рішення Пленуму було зазначено шо Харківська обласна рада профспілки працівників недержавного сектора економіки є правонаступником Харківської профспілки робітників інноваційних і малих підприємств стосовно питань взаємовідносин між юридичними особами. Факт припинення діяльності Харківської профспілки робітників інноваційних і малих підприємств підтверджується розпорядженням №31 від 24.12.96р.. підписаним відповідачем [PERSON], і яким була створена ліквідаційна комісія. Всі звітності від страховиків за 1996 рік профспілка робітників інноваційних і малих підприємств передала до новоствореного обєднання профспілки - Харківської обласної ради профспілки робітників недержавного сектора економіки. Починаючи з січня 1997 року всі без винятку первинні профспілки, які були раніше в профспілці робітників інноваційних і малих підприємств, були проінформовані про даний факт. Фактично відповідач провів роботу щодо зміни назви профспілки, але як посадова особа керівник профспілки, документацію та майно першої профспілки до позивача не передав. 17 жовтня 1997 року відповідача [PERSON] було звільнено згідно поданої ним заяви про вихід на пенсію. 12.02.1998року [PERSON] управління по Харківській області були виявлені чисельні порушення, допущені відповідачем на займаній ним посаді спочатку профспілки працівників інноваційних і малих підприємств так і Харківської обласної ради профспілки робітників недержавного сектора економіки. 04 травня 1998 року була порушена кримінальна справа по факту крадіжки колективного майна відповідачем. 30.06.1999року вказана кримінальна справа була закрита на підставі ст.7 КПК України. 12.04.2001 року прокуратурою Харківської області постанова про закриття справи була скасована і справа направлена на додаткове досудове слідство. 30 серпня 2001 року постановою про закриття кримінальної справи справа №20970031 по звинуваченню [PERSON] за ст.ст.84 та 167 ч.2 КК України була закрита. Відповідач не оскаржив вказану постанову досудового слідства, не визнав вину в скоєнні ним злочину, передбаченого ст.84 ч.4 КК України, а визнав частково вину в скоєнні злочину передбаченого ст.167 ч.2 КК України. Разом з тим, позивач вважає, що відповідач [PERSON] зловживаючи службовим становищем привласнив майна на суму 1943 грн.50 коп., що зафіксовано в постанові про закриття справи від 30.06.1999 року, а саме холодильник «Атлант» вартістю 780 грн., світильники 3шт. на загальну суму 187 грн., плитку облицювальну для підлоги в кількості 68,4 кв.м на суму 576.5 двері соснові 2 шт. на суму 400 грн. Відповідач не оскаржив зазначену постанову щодо коштів, направлених на видачу льготних путівок у сумі до 10000 грн. підприємствам, які не мали відношення до позивача, оформив на своїх підлеглих [PERSON], [PERSON] ссуди згідно договору займа №2 від 07.04.1997р. Громадяни [PERSON] та [PERSON] отримали ссуду на загальну суму 4000 грн., які потім особисто передали [PERSON] Вказані ссуди були взяті та видані без відсотків. [PERSON] погасив всього на суму 200 грн. Тим самим підтвердив свою вину. Особисто і без відома та згоди виконавчої дирекції Харківського обласного відділення ФСС 18.02.1997 року уклав договір з інститутом Землебудівництва УААН на отримання путівок в пансіонат «Горний» та «Рибачий» Путівки видавалися з порушенням чинного законодавства: [PERSON] на суму 1060 грн. та 2 путівки на суму 530 грн. [PERSON], які згідно табелю робочого часу були на робочому місті. Відповідач [PERSON] видав путівки юридичним особам, які не стояли на обліку в позивача. Так, по расходній накладній №9 від 20.06.1997 року - ТОВ «ХЕЛР» були видані 2 путівки в пансіонат «Горний» за №№474,475 по ціні 265 грн. кожна на суму 530 грн. До цього часу оплата по ним не проведена, по расходній накладній №14 від 22.07.1997 року профспілці студентів «Другого Харківського індустріально-педагогічного технікума» було видано чотири путівки в пансіонат відпочинку «Горний» за №№1089, 1090, 1091, 1094 по ціні 265 грн. кожна. Оплата проведена тільки в розмірі 265 грн. Заборгованість складає 795 грн. По накладній №14 від 25.07.1997 року ТОВ «Олексій» було видано 4 путівки в пансіонат відпочинку «Горний» за №1214, 1215, 1216, 1217 на суму 1060 грн. Ціна кожної путівки по 265 грн. та 1 путівка в пансіонат відпочинку «Волна» за №1062 за ціною 265 грн. До цього часу заборгованість за путівки не погашена. По расходній накладній без номера від 26.06.1997 р. виконкому Циркунівської сільської ради Харківського району видано відповідачем 22 льготні путівки в пансіонат відпочинку «Горний» за №№825, 827 за ціною 280 грн. кожна на суму 840 грн. В пансіонат «Волна» за №№709, 710 за ціною 265 грн. кожна на суму 530 грн.; 9 путівок за №№1052, 1053, 1054, 105І 1056, 1058, 1059, 1060 по 265 грн. за кожну путівку на загальну суму 2385 грн.; 8 путівок за №№1221, 1222, 1223, 1224, 1225, 1226, 1227, 1228 за ціною по 265 грн. кожна на загальну суму 2120 грн. Всього на загальну суму 5875 грн. [PERSON] безпричинно знизив до 30 відсотків cуму яка належала до оплати за путівки. Сума складає 1762 грн.50 коп. Відповідач [PERSON], працюючи на посаді Голови профспілки недержавного сектора економіки, уклав договір без номера в селі Рибаче з гр.[PERSON] на оренду квартири у приватної особи та прання одежі для ДОЛ «Діти Землі» на загальну суму 6000 грн. за липень- серпень 1997 року в той час, коли був укладений договір на прання одежі для ДОЛ «Діти Землі» з КПСУ «Весна». Що підтверджується договором №16 від 08.06.1997 року. Прийняв на роботу в ДОЛ «Діти Землі» фізичних осіб, з якими не оформляв трудові угоди. В ДОЛ «Діти Землі» за 4| зміни відпочивало 789 дітей. Проведено закупку продуктів харчування на суму 4728,5 грн. Але з меню розкладок вбачається, що за період 1997 року на основні продукти харчування надійшло 28213 грн. 10 коп., а витрачено всього 20082 грн.78 коп. Остаток складав 8130 грн. Крім того, окремі групи продовольчих товарів були списані по меню розкладок без підтвердження на приход товару в літній оздоровчий сезон в період 1997 року на суму 1465,11 грн. Всього безпідставно було списано продуктів харчування на суму 9595 грн., про що зазначено в названій постанові. Відповідач [PERSON] укладав договори від імені позивача, за якими Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2002 р. та Постановою Харківського апеляційного господарського суду стягнуто з позивача на користь ТОВ «Олексій» 28981,35 як основного боргу, так і 2813,14 грн. державного мита. Рішенням господарського суду від 16.09.1992 року стягнуто з позивача, Харківської обласної ради профспілки на користь Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування України - 879802 грн. основного боргу та 2813,14 грн. державного мита. Всього відповідач [PERSON] наніс матеріальні збитки позивачу на суму 1008552 грн. Закриття кримінальної справи з підстав зазначених у ст.ст.7, 7-1 КПК України, не звільняє особу від обовязку відшкодувати у встановленому законом порядку матеріальні збитки завдані нею державним, громадським організаціям або громадянам. Тому позивач просить стягнути з відповідача 1008552 грн. на підставі ст. 1166 ЦК України. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає їх наклепницькими, такими, що посилаються на неіснуючі документи. В розрахунки включені суми, не підтверджені достовірними приходно-расходними документами, які б підтверджували розрахунок позову. Перераховані з ХОСПРНСЕ суми повинні бути підтверджені платіжними дорученнями; сума 28981грн. позивачем включається двічі: ця сума значиться в сумі 62000 грн. (договори №4 та №6 на будівництво вбиралень в ДОЛ) та взята з рішення господарського суду; нічим не підтверджена сума позову 22760 грн.; позивач вводить суд в оману відносно того, що справа закрита у відношенні відповідача в серпні 2001 року за ст.7 КПК України. В дійсності остаточно справа закрита 17.01.2003 року за ст.6 п.4 КПК України.; крім того, просить застосувати строк позовної давності, передбачений ст.256 ЦК України, оскільки, як вбачається з позовної заяви позивач вже в 2001 році знав про нібито порушене його право, однак не пояснює, з якої причини не звертався до суду з даним позовом за захистом свого права, не просить суд поновити йому строк для захисту цього порушеного права. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог повинно бути відмовлено в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до наданих позивачем, а також відповідачем письмових доказів (а.с.8-16, 108- 111), встановлено, що відповідач [PERSON], призначений Головою профспілки постановою першої (установочної) конференції Харківської обласної організації профспілки робітників недержавного сектора економіки, скоїв раз посадових злочинів, якими завдав матеріальну шкоду даній установі а саме: в січня 1996 року не оприбуткував товарно-матеріальні цінності: електропилосос вартістю 125 грн. електродриль - 137 грн.. електролампочки - 11.75 грн.. на загальну суму 273,75 грн.: в травні 1997 року, [PERSON] також дав вказівку на придбання для використання в діяльності профспілки товарно-матеріальних цінностей: холодильника «Атлант» вартістю 780 грн, світильників 2 шт. вартістю 118 грн., 1 світильник вартістю 69 грн., всього на суну 967 грн. Однак ці матеріальні цінності теж не були оприбутковані, хоча були оплачені за платіжним дорученням від 06.05.97 р. №229. Зазначене майно було привласнено [PERSON], чим завдано шкоду з урахуванням індекса інфляції на суму 4232 грн.68 коп. Крім того, будучи наділеним організаційно-розпорядчими повноваженнями, допустив неналежне виконання своїх обовязків, в наслідок чого безпідставно було списано продуктів харчування на суму 9595 грн., чим завдав матеріальну шкоду ХОРПРНСЕ. Викладені обставини підтверджено постановою про закриття кримінальної справи в наслідок акту амністії ст.слідчого прокуратури м.Харкова [PERSON] від 17.01.2003 року (а.с.108-111). І таким чином названими діями відповідач [PERSON] завдав шкоду ХОРПРНСЕ в загальній сумі 10 835 грн.75 коп., про відшкодування якої позивачем могли бути заявлені вимоги. Однак своєчасно названі вимоги в межах строку позовної давності заявлено не було. Постанову про закриття кримінальної справи винесено 17.01.2003 року (а.с.108), а позов про відшкодування шкоди заявлено до суду 14.04.2008 року, тобто за межами строку позовної давності, визначеної ст.257 ЦК України. Відповідач [PERSON] просить застосувати позовну давність. Представником позивача не заявлено клопотань щодо поважності причини пропущення строку позовної давності та не надано доказів наявності таких поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому у задоволенні вказаних позовних вимог повинно бути відмовлено з зазначених підстав. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми щодо направлених на видачу льотних путівок у сумі до 10000 грн. підприємствам, які не мали відношення до позивача, оформлення ссуд на своїх підлеглих [PERSON], [PERSON], згідно договору займа №2 від 07.04.1997 р. на загальну суму 4000 грн.; путівок [PERSON] на суму 1060 грн. та 2 путівки на суму 530 грн. [PERSON]; ТОВ «ХЕЛР» - 2 путівок в пансіонат «Горний» за №№474,475 по ціні 265 грн. кожна на суму 530 грн.; чотирьох путівок в пансіонат відпочинку «Горний» за №№1089, 1090, 1091, 1094 по ціні 265 грн. кожна з оплатою тільки в розмірі 265 грн.( заборгованість складає 795 грн.); по накладній №14 від 25.07.1997 року ТОВ «Олексій» - 4 путівок в пансіонат відпочинку «Горний» за №1214, 1215, 1216, 1217 на суму грн. Ціна кожної путівки по 265 грн. та 1 путівки в пансіонат відпочинку «Волна» за №1061 за ціною 265 грн.; по накладній без номера від 26.06.1997 р. виконкому Циркунівської сільської ради Харківського району - 22 льготних путівок в пансіонат відпочинку «Горний» за №№825, 827 за ціною 280 грн. кожна на суму 840 грн., в пансіонат «Волна» за №№709, 710 за ціною 265 грн. кожна на суму 530 грн.; 9 путівок за №№1052, 1053, 1054, 1055, 1056, 1058, 1059, 1060 по265грн . за кожну путівку на загальну суму 2385 грн.; 8 путівок за №№1221, 1222, 1223, 1224, 1225, 1216 1227, 1228 за ціною по 265 грн. кожна на загальну суму 2120 грн. Всього на загальну суму 5875 грн.; коштів від зниження [PERSON] безпричинно до 30 відсотків суми, яка належала до оплати за путівки, і яка в цілому складає 1762 грн.50 коп., однак позивачем не надано доказів у підтвердження зазначених вимог. В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача посилається лише на постанову ст.слідчого прокуратури м.Харкова про закриття кримінальної справи від 30.08.2001 року, яка в подальшому скасована і не може бути доказом по справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому в задоволенні зазначених вимог повинно бути відмовлено за недоказаністю. Позивач просить також стягнути з відповідача витрати в сумі 6000 грн. на оренду квартири в селі Рибаче у приватної особи гр.[PERSON] та прання одежі для ДОЛ «Діти Землі» за липень- серпень 1997 року, оскільки був укладений договір на прання одежі для ДОЛ «Діти Землі» з КПСУ «Весна». Однак позивачем не доведено що відповідач був обмежений у кількості договорів які він мав укладати з зазначених підстав і що ці договори були укладені з перевищенням його повноважень. Тому в задоволенні цих позовних вимог теж повинно бути відмовлено за недоказаністю. ( Також, як зазначає відповідач, двічі позивачем заявлено до стягнення з відповідача cyмv 28981 грн.35 коп.: як шкода в наслідок перевищення [PERSON] своїх повноважень та як cyма, стягнута з ХОСПРНСЕ на підставі Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2002 р. та Постанови Харківського апеляційного господарського суду. Однак в жодному випадку позивачем не надано доказів того, що [PERSON], як голова ХОСПРНСЕ не мав право укладати такий договір і що такий договір є недійсним. Навпаки з зазначеного рішення господарського суду вбачається, що господарський суд визнав його дійсним та стягнув по ньому кошти з ХОСПРНСЕ за фактично виконані роботи (а.с.24-25, 26). З пояснень сторін встановлено що в даному випадку ТОВ «Олексій» було здійснено будівництво вбиральні на території школи яка була базою відпочинку дітей за путівками, які видавало ХОСПРНСЕ. З виписки протокола Пленума облради профспілки від 30.05.1997 року вбачається надання такого права на будівництво вбиральні (а.с.113). Тому в задоволенні цих вимог також повинно бути відмовлено за недоказаністю. Також позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача суми, стягнутої з Харківської обласної ради профспілки на користь Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування України за Рішенням господарського суду ; 16.09.1997 р. року у сумі 879802 грн. основного боргу та 2813,14 грн. державного мита, доказом чого додає виписку Мегабанку від 20.05.2002 року № 10-3030 (а.с.106), з якої вбачається що на підставі рішення Арбітражного суду Харківської області стягнуто з ХОСПРНСЕ на користь Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування України| 879802,00 грн. З 08.01.1998 р. по 02.10.2000 р. ХОСПРНСЕ погасило заборгованість перед ВД ХО ФСС в сумі 377004,70 грн. В звязку з листом Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування України 04-6-1092 від 02.10.2000 р. невиконана сума 502797,30 грн. відкликана. Тому у позивача з 20.05.2002 року виникло право стягнути сплачену суму у порядку регресу з винної особи. Однак у встановлений законом термін позивач не звернувся до суду. Позов про стягнення суми заявлено лише 14.04.2008 року. Тому в задоволенні цих позовних вимог також повинно бути відмовлено за пропуском строку позовної давності. І, таким чином, в цілому в задоволенні позовних вимог ХОСПРНСЕ повинно бути відмовлено.

Outcome: dismissed