Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

26 квітня 2010 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що на початку 2006 року вони звернулися з пропозицією працевлаштування за фахом інженерів до відповідача, який на той час очолював ПП «Будпроект-контракт». Першочерговою вимогою [PERSON], який пообіцяв їх працевлаштувати, було надання йому нотаріально завірених копій їх, [PERSON], [PERSON], документів про вищу освіту та паспортів. Однак після отримання вищезазначених документів відповідач їх не працевлаштував, пояснивши це виробничими питаннями, повязаними з отриманням ліцензії. За період з січня 2006 року по червень 2006 року вони постійно зверталися до [PERSON] з питань виконання усної домовленості щодо прийняття їх на роботу до ПП «Будпроект-контракт», однак відповідач постійно відкладав розгляд питання щодо їх працевлаштування на невизначений термін та не повертав надані ними копії документів. В грудні 2009 року від слідчого Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області їм стало відомо про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 202, 366 Кримінального кодексу України та зясувалося, що протягом 2006-2009 р.р. [PERSON] протиправно скориставшись їх документами, використавши їх імя, здобутки по отриманню вищої освіти, як наслідку їх навчального натхнення, розвитку їх знань та умінь, та завдяки цьому отримавши ліцензію на здійснення господарської діяльності, отримував регулярний дохід на своєму підприємстві. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 366 КК України. Посилаючись на те, що неправомірними діями [PERSON] їм було завдано моральну шкоду, просили стягнути з відповідача на їх користь 3000 грн. кожному, а також відшкодувати понесені ними витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. та судові витрати зі сплати судового збору та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. В судове засідання позивачі не зявилися, направили до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, яка діяла на підставі та в межах виданої їй довіреності, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також матеріали кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 366 КК України. Крім іншого, вироком було встановлено, що 20 січня 2006 року [PERSON], перебуваючи на посаді директора ПП «Будпроект-контракт», поставив свій підпис та печатку підприємства в документі «Професійна структура та кваліфікаційні рівні робітників, зайнятих у будівельній діяльності», де містилася завідомо неправдива інформація про перебування в тому числі [PERSON], [PERSON] у трудових відносинах з підприємством. Внаслідок надання [PERSON] в Державний комітет України по будівництву та архітектурі заяви про видачу ліцензії від 11 серпня 2005 року та додатку до нього - «Професійна структура та кваліфікаційні рівні робітників, зайнятих у будівельній діяльності», що містили завідомо неправдиву інформацію про укомплектованість підприємства працівниками відповідних професій та спеціальностей, підприємству ПП «Будпроект-контракт» 12 травня 2006 року видано ліцензію на здійснення будівельної діяльності серії АВ № 117526. Таким чином [PERSON], без згоди позивачів, використав у власних інтересах нотаріально завірені копій належних їм документів про вищу освіту, трудових книжок, паспортів тощо. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачам, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення, глибини страждань позивачів та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди по 750 грн. кожному. В частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн., суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Правовий статус особи, яка надає правову допомогу визначений ст. 47 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Згідно до п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] брала участь у розгляді зазначеної справи, в якості представника позивачів, про що [PERSON] та [PERSON] видали їй довіреності від 8 квітня 2010 року.

Outcome: partial