Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

13 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в якому ¦осить суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської асті здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести повідні нарахування і виплати на її користь за період з 09 липня 2007 року по теперішній час та лачувати в подальшому. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона належить до соціальної егорії «Дитина війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» іяє право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. 12ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №489-V від 19.12.2006 року дію цієї норми було зупинено на період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року. Рішенням конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 положення п. 12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік» було визнано неконституційними. П.п.2 п.41 розділу І Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких лконодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було викладено у новій редакції. Рішенням Конституційного Суду ¦країни №І0-рп/2008 від 22.05.2008 року ці зміни визнані такими, що не відповідають Конституції /країни і втрачають чинність. Однак відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України їід 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 не здійснив їй нарахування та -іиплату відповідного підвищення до пенсіі в належному розмірі. В судове засідання позивачка не з'явилась, але в позовній заяві підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач свого представника для участі в справі не направив, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника управління Пенсійного фонду та письмові заперечення проти позову. За змістом заперечень відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те. що управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі діяло згідно діючого законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги позивачки є безпідставними. Відповідач вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відносяться. Крім того, відповідач вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому рівні за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає про необгрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин сг.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених цим Законом. Крім того, відповідач посилається на пропущення позивачкою строку позовної давності. Враховуючи наявність відповідних заяв від позивачки та відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, ?ка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) 5уло менше 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 14 вересня 1939 року /а.с.6/. Позивачка має .татус «дитини війни» і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, отримує пенсію за віком /пенсійне посвідчення №140715 а.с.7/. 2 Враховуючи зазначений статус позивачка відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний ¦вист дітей війни» має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до вкії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове ¦НГ/кавне, пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком еівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Із заперечень відповідача встановлено, що позивачці в 2007 році не здійснювались зазначені лати, з посиланням на відсутність коштів та на невизначеність розрахункової величини імальної пенсії за віком/ для розрахунків підвищень до пенсії категорії громадян, які мають ус дітей війни. З 01.01.2008 року позивачці встановлено підвищення до пенсії як особі, яка має статус «дитина ^ни» в сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008 року - 48,10 грн. щомісячно, з 22.05.2008 року - 48,10 Ьн. щомісячно, з 01.07.2008 року-48.20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року-49,80 грн. щомісячно. З М.01.2009 року позивачка отримує підвищення до пенсії в розмірі 49,80 грн. щомісячно. При цьому, ¦01.01.2008 року по 22.05.2008 року відповідач здійснював нарахування на підставі п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, а з 22.05.2008 року - на підставі Постанови КМУ [«Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року. Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення _»ержавних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було упинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007, у справі за иоданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) 46 ст.71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які стосуються виплати підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2008 рік, суд вважає ці вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статт і 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або помісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що [иплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для Ьчасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або місячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується мість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх іального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп\\2008 року, у справі за Иржтиту цінними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України Кііік чституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З Ьглілу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до ¦Гіких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності ИИЬ-^ституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 ¦кону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких 1:>нодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет ¦сзаїни), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення Иг 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких ¦¦конодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів І загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок В з ' положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного ІСуду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути Віскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного І Іуду України від 22.05.2008 року та приписів ч,2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, ¦¦ю до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, Відповідач, здійснюючи позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про І. >ціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону І країни „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів 1 країни, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні І ммоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 І гоку по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Проте з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці ¦ підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в і редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом країни рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет щ ~:а 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність І та не підлягала застосуванню. Стосовно вимог про зобовязання відповідача виплачувати позивачці щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2009 року і в подальшому суд вважає їх підлягаючими частковому задоволенню з таких підстав. В ч.І ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835- VI/далі Закон №835-УІ/ зазначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» ніяких змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось. Тобто, при нарахуванні пенсії позивачці з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відповідач повинен був виходити з прожиткового мінімуму в сумі станом на грудень 2008 року, тобто - 498 гривень, оскільки саме він береться для визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі: з 01 січня 2010 року - 695 гривень, з 01 квітня 2010 року - 706 гривень, з 01 липня - 709 грн. Таким чином, розмір спірної щомісячної доплати до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» повинен був розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму. Отже, нарахування та виплата позивачці підвищення до пенсії як дитині війни здійснювалось відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим законодавством. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних -:иплат, оскільки відповідно до вимог ст. З Конституції України права і свободи та їх гарантії їязначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обов'язком якої є утвердження і ( лбезпечення прав і свобод людини. Постановляючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи, на І ікпх базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і право на І тенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України, не може Нуги скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання ¦ігийнятих на себе зобовязань. Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції ж^ашп, ..г........, гитетності законів над урядовими нормативними актами, у зв'язку з чим Закони України мають ж> юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 6 ркгну України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень інституцій ним Судом України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про ш ільнообов язкове державне пенсійне страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не вищезазначена постанова 'інету Міністрів України, на підставі якої позивачці здійснювалось нарахування та виплата ищення до пенсії як дитині війни. Еіраховуючи наведене, суд приходить до висновку про незаконність дій Управління пенсійного ¦у України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачці ищення до пенсії як дитині війни у розмірі нижчому, ніж це передбачено діючим законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та ереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи ому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не стосовується. якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту прав позивачки суд жає за необхідне прийняти рішення про зобов'язання відповідача здійснити позивачці рерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 дня 2007 року та з 22 травня 2008 року і до дати ухвалення рішення. Позовні вимоги про зобов'язання відповідача проводити відповідні нарахування та виплати ¦'плати до пенсії, як особі, яка має статус «дитина війни» в подальшому, задоволенню не підлягають, 'кільки виходячи з положень ст. 1, ч.І ст.З ЦПК України, компетенція суду поширюється тільки на ахист порушених прав, свобод та інтересів відповідних осіб і суд не може вирішувати питання на айбутнє, тобто здійснювати захист права, яке ще не порушено. Посилання відповідача на ст.257 ЦК України суд не приймає до уваги, як такі що є безпідставними.

Outcome: partial