Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

18 березня 2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 16 лютого 2008 року у м. Нова Одеса Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю його автомобіля та автомобіля під керуванням [PERSON], в якій останнього визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідач, з яким 05.11.2007 р. укладено договір добровільного страхування транспортного засобу відмовляється здійснити страхові виплати з мотивів не визнання випадку страховим. Просив стягнути з відповідача страхову виплату у сумі 91824,52 грн. та 31771,1грн. пені. 19.08.2010 року позивачем було збільшено позовні вимоги та позивач просив стягнути з відповідача на його користь 210257 грн. 46 коп. страхової виплати та 182 707 грн. 25 коп. пені. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача при судовому розгляді справи позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що на його думку страхового випадку не сталося, оскільки ДТП трапилася через порушення позивачем [PERSON] дорожнього руху. Крім того вважає, що при товарознавчому дослідженні неправильно визначений розмір матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля а також вважає, що сума пені завищена, оскільки не застосовувався термін позовної давності. Заслухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалі справи, 05 листопада 2007 року було укладено договір №119-2007-1105-2045-8050-13 добровільного страхування транспортних засобів (далі-Договір), згідно умов якого відповідач є страховиком, позивач страхувальником, а відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» - вигодонабувачем. В день укладення Договору позивач сплатив страхову премію, термін дії договору страхування визначений з 06 листопада 2007 року до 05 листопада 2008 року. 16.02.2008 року застрахований транспортний засіб було пошкоджено в результаті ДТП, яка сталася не по вині позивача. 23.06.2008 року відповідач письмово повідомив позивача про те, що страхувальник не визнав ДТП, в якій був пошкоджений застрахований автомобіль страховою подією. До цього часу страхове відшкодування позивачеві не виплачено. Виходячи з висновку експерта, збитки від пошкодження застрахованого транспортного засобу в результаті ДТП склали 210\~257 грн. 46 коп. Згідно п.1.1 Договору, страхувальник зобовязується у разі настання страхового випадку, здійснити страхове відшкодування на умовах і в обсязі, передбачених цим Договором. Пунктом 3.1.1 Договору визначено, що страховик бере на себе зобовязання відшкодувати страхувальнику прямі збитки, які виникли внаслідок, зокрема, пошкодження транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП. З долученої до справи копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.02.2008 року видно, що до ДТП , яка сталася 16.02.2008 року на перехресті вул. Леніна та вул. Мельнична в м. Нова Одеса призвело порушення водієм [PERSON] п.16.11 [PERSON] дорожнього руху. В діях водія [PERSON] порушень [PERSON] дорожнього руху не виявлено. Із копії постанови Новоодеського районного суду від 03 квітня 2008 року вбачається, що [PERSON] за порушення зазначеного вище пункту [PERSON] дорожнього руху визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Обидві постанови набрали чинності і до цього часу не були ні оскаржені ні опротестовані. Згідно висновку експерта від 30.11.2009 року № 3/50, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Хонда Цівік», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 193\~618 гн.96 коп., а вартість втрати товарного вигляду цього автомобіля складає 16\~638 грн.50 коп. Тобто позивачеві завдано матеріальних збитків на загальну суму 210\~257 грн. 46 коп. і ці збитки на підставі ст.ст. 988, 990 ЦК України, п.1.1, п.3.1.1 Договору , - мають бути відшкодовані відповідачем. Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 57206 грн. 35 коп. підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Виходячи з п.6.1.5 Договору, при порушенні термінів виплати страхового відшкодування, страховик зобовязаний сплатити страхувальнику пеню в розмірі 0,1% простроченого платежу за кожен день прострочення. Разом з тим, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені застосовується позовна давність в один рік. За таких обставин, виходячи із суми простроченого платежу - 210257 (двісті десять тисяч двісті пятдесят сім) грн. 46 коп., встановленого в Договору розміру пені 0,1% (не більше подвійної ставки НБУ) та кількості днів прострочення платежу - 365 днів, - підлягає стягненню з відповідача пеня на суму 76744 (сімдесят шість тисяч сімсот сорок чотири) грн. 90 коп. Під час судового розгляду справи було призначене та проводилося автотоварознавче дослідження, вартість проведення якого склала 486 грн. 78 коп. На час подачі позовної заяви, позивач сплатив 30 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи та 1235 грн.96 коп. державного мита, що документально підтверджено відповідними квитанціями. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, підлягає стягненню з відповідача на користь держави державне мито в розмірі 1634 (тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 04 коп. За таких обставин,

Outcome: partial