Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 02.03.2010 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Визначення розміру аліментів на утримання їх дитини відбулось в добровільному порядку і за усною домовленістю складала 1000 грн. на місяць. Також відповідач обіцяв брати участь у додаткових витратах на дитину. В період з жовтня 2009 року по березень 2010 року відповідач дотримувався домовленості та сплачував аліменти в повному обсязі. З квітня 2010 року відповідач став ухилятись від сплати аліментів та сплачує лише 300 грн. на місяць. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Підприємницькою діяльністю, яку здійснює відповідач, є здавання в оренду власного нерухомого майна та консультування з питань комерційної діяльності. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а отже не має можливості належним чином утримувати дитину. В звязку з чим, вона вимушена звернутись до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви. Також просила зобовязати відповідача оплачувати документально підтверджені додаткові витрати на дитину. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в заяві підстави, просила задовольнити останню в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В своїх поясненнях в судовому засіданні та письмових запереченнях зазначив, що дійсно з червня 2009 року добровільно сплачував позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 550 грн. щомісяця, а з жовтня 2009 року за проханням позивачки в розмірі 1000 грн. на місяць, повідомивши, що буде платити вказану суму поки в нього не зменшиться дохід, або не зявиться інша сімя. З жовтня 2009 року по березень 2010 року він сплачував аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць. Крім того, подарував позивачці ? частину двокімнатної квартири, що знаходилась в їх спільній власності, ринкова вартість якої складає 120000 доларів США. 27.03.2010 року він уклав шлюб з іншою жінкою від якого у них 30.07.2010 року народилась донька. На теперішній час, з урахуванням наявності другої дитини, а також свого матеріального становища він має можливість сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі не більше ніж 300 грн. на місяць. Позивачка на теперішній час працює та її дохід більше ніж в нього. Інших осіб на утриманні не має. Також, зазначив, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували факт понесення нею додаткових витрат на утримання дитини. В звязку з цим, просив задовольнити позов частково, з урахуванням його можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі не більше 300 грн. на місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.03.2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позивачка працює в АТ «Страхова компанія «АХА Україна» на посаді фахівця та її оклад складає 1808 грн. на місяць. Відповідач є фізичною особою-підприємцем та його дохід за 9 місяців 2010 року згідно звіту субєкта малого підприємства фізичної особи платника податку склав 16500 грн., тобто в середньому 1833,33 грн. на місяць. На теперішній час відповідач перебуває в іншому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 27.03.12010 року (а.с.14). Від вказаного шлюбу має малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.15). З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом, та вимог закону, враховуючи стан здоровя дитини, матеріальне становище позивачки та відповідача, наявність у останнього на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 червня 2010 року до повноліття дитини. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання відповідача оплачувати документально підтверджені додаткові витрати на дитину, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачка в своєму позові не зазначає, які додаткові витрати вона несе на дитину, в якому розмірі, не надає доказів на підтвердження понесених на день розгляду справи в суді витрат та щодо понесення вказаних витрат в подальшому. Прохальна частина позову в цій частині носить не конкретний характер, в той час як у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, позовні вимоги щодо зобовязання відповідача оплачувати документально підтверджені додаткові витрати на дитину заявлені передчасно, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial