Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення повноліття доньки. Під час попереднього судового засідання позивачка уточнила свої позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення повноліття доньки. Просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні без її участі. Відповідач [PERSON] позов визнав, проти стягнення аліментів на дитину не заперечує, розмір аліментів не оспорює, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження доньки Любові - [INFO], згідно якого батьком неповнолітньої є відповідач; копія паспорту позивачки; довідка про доходи позивачки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки Любові, [INFO] з відповідача [PERSON], із яким розлучена 30.06.2010 р. і який є батьком дитини, пояснивши, що після розлучення сторони будь-яких стосунків не підтримують, мешкають окремо. Відповідач матеріально доньку не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько зобов'язаний це робити. В даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, мешкає разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка працює офіційно у ВАТ «Ексімнафтопродукт» на посаді технік по інструменту, отримує заробітну плату, однак цього заробітку не вистачає для повноцінного утримання доньки відповідного віку, інших доходів не має. Відповідач також працює офіційно в ОКПП «Дунай» військовослужбовцем, отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу своєї доньці. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітньої, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved