Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

У травні 2010р. [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, в обґрунтування яких зазначила, що з 27.08.2005 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, разом вони не проживають і спільне господарство не ведуть. Причиною до розірвання шлюбу є те, що між ними немає взаєморозуміння. Їх шлюб припинився ы більш з того моменту вони не поновлювали відносин. Вважає, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Просила суд, розірвати шлюб між нею та [PERSON] Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та день слухання справи повідомлений належним чином.. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей відносно його виклику до суду. Позивач проти прийняття заочного рішення по справі не заперечувала та просила суд розглянути справу без участі відповідача, прийнявши заочне рішення по справі. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.08.2005 р., що підтверджено свідоцтвом про шлюб 1-НО № 022375, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, номер актового запису № 126. Згідно свідоцтва про народження 1-НО № 159516, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, 08.10.2007 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON], припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство, подружжя не здійснили дій щодо збереження сімейних стосунків. Суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних відносин та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved