Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації недовиплачені коціти в сумі 12141, 20 гривень, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди відповідно з 01.09.2007 року по 01.02.2008 року, та з 01.09.2009 року по 01.06.2010 року, та 120 гривень судових витрат, мотивуючи це тим, що він має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4- категорії та працює і проживає в зоні посиленого радіологічного контролю. Ввджає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ «Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порушує його права. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в1 позовній заяві. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду лист, в якому просить розглядати справу у його відсутність, зазначивши також про вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позові піддягає задоволенню в межах строку звернення з позовом до суду та на підставі наданих довідок про розмір виплат компенсаційних коштів. Судом встановлено, що позивач проживає та працює в зоні прсилейого радіоекологічного контролю, яким є с. Ковбащина, Коростенського району,1! отримує компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 рбку № 836 «Про компенсаційні виплати * особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ... , яким встановлені компенсації та доплати громадянам, що проживаюіь та працюють на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус...», громадянам, які працюють на територіях посиленого радіоекологічного контролю, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 1-ї мінімальної заробітної плати, щомісяця, згідно зі ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які прожирають на території посиленого радіоекологічного контролю, проводиться доплата, в розмірі ЗО % мінімальної заробітної плати щомісяця. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах, а саме: і -з 01.04.2009року - 625грн.; -з 01.07.2009року - 630грн; - з 01.10.2009 року - 650 грн -з 01.11.2009 року - 744 грн -з 01.01.2010 року - 869 грн -з 01.04.2010 року - 884 грн. В зв'язку з викладеним, розмір недовиплачених позивачу коштів за проживання на території радіоекологічного контролю, передбачених ст. 37 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», становить за мінусом одержаних коштів щомісяця, в розмірі 22,40 грн., - 2740 грн., за період з 01.09.2007 року по 01.02.2008 року, та з 01.09.2009 року по 01.06.2010 року, а за роб ну у посиленого радіологічного контролю, передбачених ст. 39 вищевказаного Закону, стг новцгь за мінусом одержаних коштів щомісяця, в розмірі 72,80 грн., - 9401,20 грн., за період з ;01.09.2007 року по 01.02.2008 року, та з 01.09,2009 року по 01.06.2010 року, а всього 12141 гривеш» 20 коп. Проте, належні позивачу виплати виплачуються в розмірі, передбаченому Постановою КМ України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи». Вирішуючи питання, положення якого нормативно-правового акту слід застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з наступного; відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та і законами України. !| |1 Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-рраврвого акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовуєрравовий акт, який має вищу юридичну силу. ^ І Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів та підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру допомог позивачеві застосуванню підлягають норми ЗУ «Про статус....» Однак, згідно пп. 8 п. 28 розд. II ЗУ <*Про Державний бюджет України на 2008 рік», громадянам,що проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у рв'язф з обмеженням споживання продуктів, харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно пп. 9 п. 28 розд. II цього Закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом України. Таким чином, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по різному регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція ^країни не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, тому числі залежно від | предмета правового регулювання. Немає, також, і закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас, Конституційний^ Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у <фраві;про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних ві^носцн не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження, щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено сфмимщим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду ^країни є обов'язковими до виконання на всій території України. Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та ' 1 1 1 і; «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який діяв у часі раніше, пріоритетними, в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Разом з тим, судом враховується, що положення п.п. 8, 9 пункту 28 розд. II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р.», яким фактично змінено на 2008 рЦ дію Закону «Про статус...», в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати , і абз. 2,3,4 частини першої статей 37, 39 Закону України «Про статус...», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними. Проте, зазначені положення втратили чинність з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, а тому до вказаної дати відповідач правомірно здійснював виплати в розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р». Суд погоджується з доводами позову про те, що вимоги Закону "Про і статус..." відповідачем порушувались, позивач не отримував зазначених кошт в відповідних .розмірах, тому вимоги позову, в частині прав позивача на отримання сум передбачених ст. ст. 37, 39 ЗУ «Про статус...» є обґрунтованими. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 200?> рік» та Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної-політики України -, за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управлінню праці та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені таким є відповідач. З огляду на зазначене, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial