Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 22 серпня 2008 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського МУЮ, актовий запис №308. Мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,30.05. [INFO]. Мотивуючи позов вказує на те, що вони проживали з 1996 року в фактичних шлюбних відносинах в однокімнатній квартирі відповідача , який не хотів реєструвати її та дітей на цій житловій площі і вони проживали без реєстрації та відчували незручності з цього. [PERSON]О тривалий час не хотів реєструвати з нею шлюб . Позивачка пояснила , що нею втрачено почуття любові до відповідача , оскільки виникали часті сварки . Відповідач зловживав спиртними напоями , застосовував до неї фізичну силу , бив її в присутності неповнолітніх дітей , через вікно викидав речі з квартири , має неврівноважений характер . Вночі 8 червня 2010 року він побив її в присутності дітей , які злякались , плакали і кричали . 10 червня 2010 року вона вимушена була з дітьми виїхати до своїх батьків у с.Байрак Балаклійського району Харківської області , де і проживає з двома неповнолітніми дітьми , а син [PERSON] став жити з батьком , так як він викрав його і не дозволяє йому спілкуватись з нею . З 10 червня 2010 року шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Вони мешкають окремо і спільне господарство не ведуть . Примирення не можливо . Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу вказуючи , що зареєстрував шлюб з нею з жалю і просив відмовити в задоволенні позову . В судовому засіданні відповідач вказував , що позивачка порочить його , за весь час їхнього проживання ніде не працювала , він забезпечував сім»ю . За заявою позивачки з нього було стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей , але це було пов»язано з тим , що він відбував покарання у місцях позбавлення волі. [PERSON] заперечував факт нанесення їй побоїв та вчинення сварок . Вважає , що вона порушувала подружню вірність і в неї є інший чоловік з яким вона підтримує стосунки . Суд вважає що відповідач в цій частині дає неправдиві пояснення суду , які спростовуються поясненнями свідка [PERSON], який підтвердив неправомірну поведінку відповідача та виклик з цього приводу міліції та їх неповнолітнім сином [PERSON] , який підтвердив , що батько виштовхав матір з автомашини . Крім того з повідомлення міліції вбачається , що позивачка зверталась до міліції 17.07.2010 року з приводу погроз її чоловіком фізичною розправою , та 20.07.2010 року відносно того , що [PERSON] забрав сина без її згоди (а.с.25,26). Позивачка занепокоєна знаходженням сина з [PERSON] і зверталась за допомогою до Балаклійської служби у справах дітей та служби у справах дітей Фрунзенського району м.Харкова (а.с.31-34) . 5.07.2010 року нею подана скарга приватного звинувачення до Фрунзенського райсуду м.Харкова відносно побоїв відповідачем від 8.06.2010 року (а.с.27-28). Тому суд не бере ці пояснення відповідача за його заперечення проти задоволення позову до уваги при постановленні рішення . Крім того факт порушення позивачкою супружної вірності не підтверджується .[PERSON] вона заперечує цей факт і надає довідки про гінекологічні захворювання (а.с.21,22,23) . Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 22 серпня 2008 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського МУЮ, актовий запис №308.(а.с.8). Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,30.05. [INFO](а.с9-11). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу вказуючи що такі відносини в їх сім»ї шкідливо відображаються на її здоров»ї та здоров»ї на вихованні дітей . Судом надавався строк для примирення за клопотанням відповідача , але примирення не відбулося . З пояснень відповідача вбачається ,що він навіть не вживав заходів до примирення мотивуючи тим , що позивачка повинна змінити свій спосіб життя, а тоді він їй простить її поведінку і вони будуть жити однією сім»єю . Така поведінка відповідача не свідчить про бажання жити однією сім»єю з позивачкою , а лише отримати задоволення на його вимоги в відмові розірвання шлюбу . Свідок [PERSON]- сестра відповідача - пояснила суду , що сторони мали нормальну сім»ю. Суд критично відноситься до її пояснень , оскільки вона проживала окремо від них і не може достовірно знати про їх сімейні стосунки . [PERSON] підтвердив факт неправомірної поведінки відповідача і звернення з цього приводу до міліції Допитаний в якості свідка син -[PERSON] - в присутності батьків пояснив, що мати йому говорила , що розлюбила батька , тому не живе з ним . Син хотів би жити з ними обома . Зараз проживає з тіткою та батьком . Пояснення та мотиви позивачки підтверджуються вищенаведеними матеріалами справи . Суд вважає що відповідач дає неправдиві пояснення суду , тому не бере їх до уваги при постановлення рішення .Факт порушення позивачкою супружної вірності не підтверджується .[PERSON] вона заперечує цей факт і надає довідки про гінекологічні захворювання . що не спростовує і відповідач . Суд вважає , що примирення неможливе, так як втрачено почуття любові і поваги один до одного, постійно виникали сварки , відповідач застосовував фізичну силу до позивачки . З 10 червня 2010 року шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Вони мешкають окремо і спільне господарство не ведуть . Враховуючи зазначені обставини суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дітей . Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач не вказує суду про зміну прізвища після розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved