Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-21 00:00:00

19.02.2009 року позивач [PERSON], звернувся до суду із первинним позовом, ухвалою суду від 08.04.2009 року його позовні вимоги були розєднані в самостійні провадження. В даній справі залишені до розгляду вимоги щодо визнання розпорядження про приватизацію житла та свідоцтва про право власності на житло недійсними та скасування їх. Уточнивши заявлені позовні вимоги 06.04.2009 року, позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що з моменту отримання його батьками квартири [ADDRESS] був зареєстрований в ній. У 1988 році він поступив на навчання у Ташкентське вище танкове командне ордену Леніна ім. Маршала бронетанкових військ Рибалка вчилище . Під час навчання в училищі на військових зборах у 1991 році з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого, він став інвалідом 1-ої групи- безстроково, т.я. в нього були ампутовані на рівні стегон обидві ноги. Він тривалий час лікувався у воєнних шпиталях Узбекистану, закінчив училище. Повернувшись до дому став проживати із своєю матірю - відповідачкою по справі [PERSON] за вищеназваною адресою, оскільки відповідно із висновком ВКК № 225 від 05.09.2000 року Першої міської лікарні потребує постійного догляду. У лютому 2009 року йому стало відомо, що квартира, в якій він з матірю мешкають описана та арештована державним виконавцем Дзержинського ВДВС Криворізького міського управління юстиції на виконання договору іпотеки від 22.12.2006 року, укладеного між ЗАТ „ ОТП Банк та [PERSON] на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором боржника [PERSON] У подальшому він зясував, що його мати, скориставшись тим, що він тимчасово, на період навчання, був виписаний із квартири, приватизувала житло без його відома та згоди. Позивач вважає, що діями відповідача [PERSON], а також відповідачів КЖП № № 8 і 11 та УЖКГ виконкому Криворізької міської ради при вирішенні питання про приватизацію житла були порушені його житлові права, оскільки за особами , на період їх навчання зберігається житлове приміщення. Позивач просить визнати розпорядження виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 05.11.1996 року № Дз-911 недійсним та скасувати, а також визнати свідоцтво про право власності на житло від 11.12.1996 року № Дз- 883, видане виконкомом міської ради народних депутатів на імя [PERSON] на квартиру [ADDRESS] недійсним та скасувати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки для здійснення приватизації , згідно до діючого законодавства , необхідна згода всіх членів сімї та наявність вільного волевиявлення всіх учасників приватизації. Квартира отримувалась сімєю , у тому числі право на житло мав та має позивач, якій навчався у Ташкентському воєнному училищі, став інвалідом 1 групи, потребує сторонньої допомоги. Йому і так складно самостійно адаптуватися до змінених умов життя, а внаслідок спільних неправомірних дій відповідачів, він опинився під загрозою втратити житло. Згоду на приватизацію квартири на імя матері він не давав. Таким чином, приватизація житла була проведена відповідачами незаконно і підлягає скасуванню, а також підлягає скасуванню видане на підставі незаконного розпорядження про приватизацію свідоцтво про право власності на житло на ім.я [PERSON] Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі і пояснила, що дійсно приватизувала квартиру без відома та згоди сина. На той час він вже був інвалідом , але вона вважала, що ці обставини потягнуть додаткові проблеми у оформленні документів, тому своєчасно не вирішила питання із поновленням сина на реєстраційному обліку у квартирі. Представник УЖКГ виконкому Криворізької міської ради [PERSON] пояснила, що первинні документи на приватизацію оформлювалися КЖП № 11. При здійсненні приватизації УЖКГ перевіряє наявність повного пакету необхідних для приватизації документів, але до їх компетенції не входить перевірка справжності підписів громадян, кількість фактично мешкаючих у квартирі громадян , тощо . Просила відмовити у задоволенні позову. Представники відповідачів КЖП № 8 та КЖП № 11 у судове засідання не зявились, а також не зявились треті особи : ЗАТ „ ОТП Банк , [PERSON], [PERSON], Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватні нотаріуси [PERSON] та [PERSON], про день та час розгляду справи сповіщені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судового виклику. Від третіх осіб [PERSON] та Дзержинського ВДВС надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд проводить розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 11.12.1996 року УЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів було видано свідоцтво № дз 883 про право власності на житло- квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON] ( а.с. 12). Як убачається із матеріалів приватизаційної справи, спірна приватизація житла була здійснена на підставі заяви наймача [PERSON], яка зазначила, що не має інших членів сімї , що мають право на приватизацію житла. Підпис заявника був засвідчений 21.10.1996 року начальником КЖП № 11 Деменською. Згідно довідки цього ж КЖП від 21.10.1996 року крім [PERSON] інші особи на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] не перебувають. Між тим, згідно із довідкою , виданою 30.03.2009 року КЖП № 8 за №100 , [PERSON] був прописаний за адресою: [ADDRESS] з 15.04.1988 року, по досягненню 16 річного віку. 21.04.1989 року виписаний у звязку із вступом до військового училища м. Ташкент. Реєстрація за даною адресою поновлена з 20.10.1998 року ( а.с.56). Під час навчання , внаслідок нещасного випадку, позивач [PERSON] став інвалідом 1-ої групи, в нього ампутовані обидві ноги на рівні стегна. Факт інвалідності підтверджений посвідченням серії Б № 008310 , виданого 12.11.1998 року ( а.с.8), а обставини її отримання в період навчання у військовому училищі свідоцтвом про хворобу від 14.01.1992 року 340 окружного воєнного Краснознаменого шпиталя ( а.с.7). Позивач [PERSON] тривалий час проходив лікування та реабілітаційні заходи у воєнних шпиталях Узбекістана, неодноразово оперувався, про що свідчать виписки із медичних епікризів ( а.с. 71-74) за 1992- 1997 роки. В останній раз після чергової операції був виписаний із шпиталю 24.07.1997 року. Згідно виписки з протоколу № 225 від 05.09.2000 року [PERSON] потребує стороннього догляду ( а.с.9), тобто йому складно внаслідок отриманої травми самостійно прилаштовуватись до звичного для більшості людей риму життя, без допомоги він не може вирішувати побутові проблеми, здійснювати свій соціальний захист. У звязку із проходженням тривалого лікування поза межами України, він не міг своєчасно після закінчення навчання поновити свій реєстраційний облік на житловій площі , на проживання у якій він має право з дитинства. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу Української РСР збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами відбувається у випадку: тимчасового виїзду з постійного місця проживання у звязку із навчанням. Як убачається із вищеназваної довідки КЖП № 8 за № 100 позивач [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] за підставами вибуття для навчання у Ташкентське військове училище. На підставі ст.ст. 7,8 Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду передача займаних квартир у власність здійснюється на підставі особистого бажання громадянина та за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Таким чином, при здійсненні приватизації , відповідачі повинні були перевірити : чи закінчив навчання [PERSON] та чи відпали передбачені законом підстави збереження за ним житла, як за тимчасово відсутнім. Відповідач [PERSON], достовірно знаючи на час здійснення приватизації, що її син під час навчання у військовому училищі отримав травму, внаслідок якої не може самостійно вільно пересуватися , потребує сторонньої допомоги та тривалого лікування, скрила ці обставини від органу приватизації, не вжила заходів до поновлення житлових прав [PERSON] , а навпаки порушила конституційні права інваліда 1-ої групи, приватизувавши квартиру тільки на своє ім.я. Враховуючи викладене, суд вважає, що приватизація квартири, яка знаходиться за адресою: м.Кривий Ріг, за адресою: [ADDRESS] проведена неправомірно і розпорядження виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 05.11.1996 року № Дз-911, а також свідоцтво про право власності на житло від 11.12.1996 року № Дз 883, видане виконкомом міської ради народних депутатів на імя [PERSON] на вищеназвану квартиру підлягають скасуванню. Між тим, не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання вищеназваних документів недійсними за наступними підставами. Згідно із вимогами ЦК України, а також розясненнями Верховного Суду України поняття „ недійсність не може застосовуватись до документів, якими оформлюється право. Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити рішення органів державної влади; свідоцтва ( про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, тощо), отже правові підстави про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло з мотивів невідповідності правочину закону на підставі ст.48 ЦК України ( в редакції 1963 року ) відсутні і у задоволенні цієї вимоги повинно бути відмовлено. Також суд вважає, що у позові до КЖП № 8 повинно бути також відмовлено, оскільки , як убачається із матеріалів приватизаційної справи, оформленням документів для приватизації займалося КЖП № 11, доказів того що цей відовідач є його правонаступником , тощо суду не надано. Приймаючи до уваги ті обставини, що відповідачі УЖКГ та КЖП № 11 є комунальними органами, фінансуються із місцевого бюджету, мають обмежений кошторис, суд на підставі ст. 82 ЦПК України звільняє їх від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення та стягує їх з відповідача [PERSON] на користь держави, оскільки позивач [PERSON], як інвалід 1-ої групи звільнений від їх сплати.

Outcome: partial