overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня подачі заяви і до виповнення дитині повноліття. В обґрунтовування заявленого позову позивачка посилалась на те, що 12 грудня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб. 8 червня 2009 року у них народилась дитина [PERSON], яка в теперішній час проживає з позивачкою, і батьком якої є [PERSON] З часу народження дитини вона проживає зі своїми батьками разом з дочкою. Відповідач проживає окремо у своїх батьків. Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Дитина [PERSON] повністю знаходиться на утримання позивачки. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] 08.06.2009 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини 1-КИ № 234111 (а.с. 5). На теперішній час дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою з місця проживання (а. с. 5). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не здійснює. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в ході судового розгляду від сторін не надходили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова людина, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину у встановленому законом розмірі, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в сумі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України тобто з 31. 08. 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на своє утримання, так як вона є повнолітньої дитиною, яка продовжує навчання, в розмірі ? частини з усіх доходів відповідача з дня подачі заяви і до закінчення навчання. В обґрунтовування заявленого позову позивачка посилалась на те, що 06.10.2010 року її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Вона народилась 15.08.1991 р. н. В теперішній час проживає з матірю, продовжує навчання і потребує фінансової допомоги. ЇЇ батьком є Макаров відповідач [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву у який позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] , 15.08.1991 р. н. що підтверджується копією свідоцтва про народження V1-КИ № 427799. На теперішній час [PERSON] проживає з матірю. Навчається на 3 курсі Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту на бюджетній формі навчання, що підтверджується довідкою з учбового закладу. Позивачка потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, термін навчання з 01.09.2010 р. по 30.06.2012 р. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в ході судового розгляду від сторін не надходили. У відповідності зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, матеріальне становище та стан здоровя платника аліментів; можливість надавати матеріальну допомогу, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова людина, має можливість надавати матеріальну допомогу, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в сумі ? частини всіх видів доходів відповідача. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України тобто з 17. 09. 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

12.05.2010 року [PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому просила шлюб, зареєстрований Повчанською сільською радою Лугинського району Житомирської області 31 серпня 1986 року за актовим записом № 13 між нею та [PERSON] розірвати; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кобилинська». Зазначені вимоги позивачки, обґрунтовуються посиланням на те, що 31 серпня 1986 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як він вживав спиртні напої та виганяв її з хати. Діти тимчасово з ними не проживали, тому коли вони приїжджали додому, відповідач, будучи в нетверезому стані, ображав їх нецензурними словами та виганяв їх із хати. В звязку із вищезазначеним вона викликала працівників міліції. З травня 2010 року сторони проживають окремо один від одного. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, суду пояснив що заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 31 серпня 1986 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2010 року. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо один від одного. Судом надавався подружжю двохмісячний термін на примирення, однак воно не було досягнуто. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх в подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, з травня 2010 року сторони проживають окремо один від одного, позивачка наполягає на розлученні та небажанні примирення і проживання єдиною сімєю з відповідачем, суд приходить до висновку про те, що сімю [PERSON] зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. Судові витрати по справі в частині стягнення судового збору компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 23 вересня 1989 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГСу Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 515. 09 вересня 2010 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області їхній шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, хоча обіцяв це робити. Діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Просить стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки його доходу, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 вересня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], видно, що її батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю та перебуває на повному її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, з 04 серпня 2004 року по даний час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю САВ\~ЛТД на посаді виконавчого робітника, його заробітна плата за період з 01 квітня 2010 року по 01 вересня 2010 року становить 6900 грн., що підтверджується довідкою № 18/10 від 18 жовтня 2010 року. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 07 липня 2000 року зареєстрував шлюб з відповідачем по даній справі [PERSON]. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки припинилися через різний склад характеру та поглядів на життя. Однією сім»єю не проживають більше одного року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. На даний час має намір створити іншу сім»ю, а тому змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить шлюб розірвати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з»явилася, але надала до суду заяву від 18.10.2010 року в якій зазначила, що згідна з позовними вимогами про розірвання шлюбу, просить після розлучення залишити їй прізвище Кирпата. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з»ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сімї позивачем і відповідачем не можливе, поскільки сторони разом не проживають більше року, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розлучення є різні склади характеру і як з»ясувалося різні погляди на життя, що унеможливлює існування сім»ї. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку, який вони вважають лише відтягуванням вирішення спору. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Майновий спір відстутній. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю зацікавленої особи Управління Пенсійного фонду в Городищенському районі. У своїй заяві заявник посилається на те, що з 1974 року по 27 червня 1978 року він навчався в Корсунь-Шевченківському педагогічному училищі і отримав диплом Ю №848978 в якому його прізвище записано «Перегон». З 1978 року по 18 червня 1983 року навчався в Київському державному університеті ім. Т.Г.Шевченка і отримав диплом КВ № 642397 в якому його прізвище також записано «Перегон». 30 червня 1976 року розпочав свою трудову діяльність і йому виписали трудову книжку також на прізвище «Перегон». На даний час має бажання оформити пенсію за вислугу років і звернувся до Управління Пенсійного фонду у Городищенському районі за нарахуванням пенсії. Із-за розбіжності запису прізвища у документах про освіту, трудовій книжці та паспорті, який є основним документом, що посвідчує його особу і який подається при вступі до навчального закладу та оформленні трудового договору, йому відмовляють у нарахуванні пенсії. Для встановлення факту неправильності запису в документах про освіту та трудовій книжці, що має для нього юридичне значення звернувся до суду, оскільки іншого порядку його встановлення законом не передбачено. В судовому засіданні заявник заяву підтримав. Представник зацікавленої особи заяву визнала, щодо її задоволення не заперечує. Суд заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, перевіривши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, остільки надасть йому право належного оформлення пенсії. В судовому засіданні встановлено, що причиною написання прізвища заявника є технічна помилка, на виправлення якої він своєчасно не звернув уваги. Заява підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON], копією паспорта [PERSON], копією диплому КВ №642397 Київського державного університету ім..[PERSON], копією диплому Ю №848978 Корсунь-Шевченківського педагогічного училища, копією трудової книжки [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вище зазначених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що не працює, у травні-липні 2010 року добровільно виплачував аліменти, а у серпні-вересні 2010 року купував сину речі, тому підстави вважати, що він ухиляється від утримання дитини вістуні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO]. В теперішній час за твердженням позивачки, відповідач про дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, належні докази на спростування зазначених тверджень відповідачем не надані. Надані в судове засідання квитанції про сплату грошових коштів на користь позивачки на утримання дитини у травні-липні 2010 року суд не приймає до уваги, оскільки з відповідним позовом позивачка звернулася 28.09.2010 року, тобто зі спливом 2-х місяців після проведення останнього платежу. При цьому, відповідач є працездатною особою, тому посилання на відсутність заробітку не можуть бути прийняті судом до уваги. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані угримуватщШггину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч. З Сімейного кодексу передбачую, що за рідіенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються\у|тастці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. За таких обставин, коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини суд вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 \\ 4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. 180, 181 ч.З, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 12 березня 1994 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між нею та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати. За час спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: дочку [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають разом з ними. Позивачка позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві та надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 12 березня 1994 року зареєстрували шлюб у Білокоровицький сільській раді Олевського району Житомирської області за актовим записом № 02, що стверджується свідоцтвом про одруження. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини, вони втратили почуття і повагу одне до одного, а також не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: дочку [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають разом з ними, що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб між ними слід розірвати. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Суд також дійшов висновку, що місцем проживання неповнолітніх дітей слід визнати за місцем проживання позивачки, оскільки це в даному випадку не суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Костянтинівської сільської ради, в якому просила встановити факт належності спадкодавцю [PERSON], який помер 25 грудня 2009 року, ? частину будинку по провулку Радянському, 10 в с. Костянтинівка Сарненського району та визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Посилалась на те, що спадкове майно успадкувала після смерті батька, оскільки своєчасно подала заяву нотаріусу, однак через відсутність правовстановлюючих документів не може оформити свідоцтво про право на спадщину. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та дав пояснення згідно заяви. Представник відповідача Костянтинівської сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

02.09.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 1985 року у відділі ЗАГС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 2016. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно по причині протилежних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак надала через канцелярію Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя заяву в якій визнає позовні вимоги та просить суд розглянути справу за її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України на підставі наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 ). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved