Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

19.07.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю з 2009року по [INFO] . Мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу, однак цих коштів не вистачає, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред`явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини друго-четвертої статті 84 СК України. Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження дитини (а.с.2). Дитина проживає з позивачкою. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує допомогу, однак цих коштів не вистачає, інших доходів не має. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач не надає, інших дітей у нього не має, стягнень по виконавчим документам з нього не провадиться, на утриманні інших осіб не має. [PERSON] працює на шахті «Тернівська», щомісячно отримую заробітну плату, має стабільний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Таким чином, з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на її утримання в судовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Також, на підставі ст. 81 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнуто витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120,00грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved