overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

З вересня 2010 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Добропілля Донецької області (далі УПФУ в м. Добропілля) про визнання неправомірними дій УПФУ у відмові з виплати їй соціальної допомоги по підвищенню пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року. В обгрунтування заявлених вимог, в позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що за нею визнано статус "Дитини війни". Вона перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропілля, і згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка фактично йому не нараховувалась. Просить визнати дії УПФУ в м. Добропілля неправомірними та зобов'язати нарахувати та виплатити йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії по віку згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішень щодо конституційності зупинення норми закону та зміни редакції Закону України №2195-1V питання фінансування підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за в віком в законодавчому порядку не було врегульоване, тоді як фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Законодавством України не передбачено автоматичного відновлення дії норми, яка втратила чинність на підставі нормативно-правового акту, який було визнано у подальшому неконституційним. Оскільки ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а Законом України «Про Державний бюджет України» за 2007,2008,2009 роки видатки на підвищення дітям війни не передбачено, то і після рішення Конституційного суду України вищенаведене підвищення не виплачувалось. Просить суд з цих підстав в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання 20 вересня 2010 року не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на задоволенні вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

З вересня 2010 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Добропілля Донецької області (далі УПФУ в м. Добропілля) про визнання неправомірними дій УПФУ у відмові з виплати їй соціальної допомоги по підвищенню пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року. В обгрунтування заявлених вимог, в позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що за нею визнано статус "Дитини війни". Вона перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропілля, і згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка фактично йому не нараховувалась. Просить визнати дії УПФУ в м. Добропілля неправомірними та зобов'язати нарахувати та виплатити йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії по віку згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішень щодо конституційності зупинення норми закону та зміни редакції Закону України №2195-1V питання фінансування підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в законодавчому порядку не було врегульоване, тоді як фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Законодавством України не передбачено автоматичного відновлення дії норми, яка втратила чинність на підставі нормативно-правового акту, який було визнано у подальшому неконституційним. Оскільки ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а Законом України «Про Державний бюджет України» за 2007,2008,2009 роки видатки на підвищення дітям війни не передбачено, то і після рішення Конституційного суду України вищенаведене підвищення не виплачувалось. Просить суд з цих підстав в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання 20 вересня 2010 року не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на задоволенні вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

20 вересня 2010 року служба у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо їх дитини, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] відразу після народження дочки, написала заяву про тимчасове влаштування останньої в будинок дитини терміном до одного року, посилаючись на погані побутові умови життя сім»ї. На даний час малолітня [PERSON] перебуває в Тульчинському обласному будинку дитини. Батьки дитини не виявляють ніякого бажання забирати дитину на виховання в сім»ю, не провідують її, фізичним та розумовим розвитком не цікавляться, будь-якої допомоги не надають. Відповідачка [PERSON] характеризується з негативної сторони по місцю проживання, а відповідач [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті Томашпільської РТМО та веде аморальний спосіб життя. Служба у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, щодо дитини [PERSON] та стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн. щомісячно з кожного, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні начальник служби у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву в якій просить справу розглянути по суті у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути по суті у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що через свій спосіб життя, матеріально-побутові умови, відсутність постійної роботи, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, з кожного, по 100 грн. щомісячно з кожного, суд уважає обгрунтованими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів, а саме з [PERSON] та [PERSON], солідарно, належить до стягнення на користь держави 51 грн. держмита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Рачківської сільської ради про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею відповідно 2,87 га., що розташована на території Рачківської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, яка належала її покійному чоловіку [PERSON], який помер 16 квітня 2009 року і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на земельну ділянку, так як у державному акті було невірно зазначено прізвище померлого (замість «»Камінський» вказано «Каміньський»), в зв»язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою як єдиний спадкоємиць. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги . Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши позицію вказаних осіб, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], який помер 16 квітня 2009 року, за життя набув право власності на земельну ділянку площею 2,87 га., що розташована на території Рачківської сільської ради, Чуднівського району, але при видачі йому державного акта на право на земельнук ділянку серії ЯБ №228620, виданого згідно розпорядження голови Чуднівської РДА від 30.07.2007 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010522400105 було невірно вказано прізвище померлого (замість «Камінський» вказано «Kаміньський») . Відповідно до п.2 «Інструкції про порядок складання, видач, реєстрації і зберігання державнnx акгів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему України від 4.05.1999 року №43, будь-які виправлення в державних актах не допускаються. Після смерті 16.04. 2009 року свого чоловіка позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку так як була прописана і проживала із спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою №237 від 14.09.2009 року Рачківської сільської ради, Чуднівського району, але в зв»язку із допущеними помилками у вказаних вище документах це не дає можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому її право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійного, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. З огляду на вказані обставини суд приймає визнання позовних вимог представником відповідача, так як така позиція не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом і попросив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті його баби [PERSON], яка померла 21 лютого 2010 року у с. Степанівка Веселинівського району Миколаївської області, посилаючись на те, після смерті [PERSON] він залишився спадкоємцем п'ятої черги спадкування. На протязі встановленого законом шестимісячного строку він вступив у фактичне володіння спадковим майном, але через відсутність коштів пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому з цим позовом вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в заяві та попросив надати йому додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини терміном на три місяці. Представник Стінянської сільської ради в судове засідання не з'явився, від Стінянського сільського голови [PERSON] надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без представника сільської ради, з позовними вимоги згідний. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши заяву Стінянського сільського голови [PERSON], дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позов заявлено на законних підставах, оскільки відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом на спадкове майно після смерті його баби [PERSON], що підтверджується довідкою Стінянської сільської ради, причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд визнає поважною, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка зявилася, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився , причину неявки суду не повідомив . Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем в шлюбі з 18.07.1986 р., який був зареєстрований в Жовтневому відділі реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 842. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя з відповідачем не склалося, взаємовідносини різко погіршились, стали негативними, що в подальшому призвело до втрати інтересу одне до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2009 року. Примирення не можливе. Раніше сторонами були неодноразово зроблені спроби до примирення, але згоди не досягли. На даний час позивачка має стосунки з іншим чоловіком. І має спробу створити іншу сімю. З таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, сторони не підтримують родинних стосунків. Майнових претензій один до одного сторони не мають. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припинені з березня 2010 року, з тієї причини, що між ними виникали постійні негаразди, відсутність взаєморозуміння внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач [PERSON]А позов підтримав. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.07.2004 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , актовий запис № 208. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] - [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір»ю. Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2010 року з тієї причини, що сторони втратили один до одного почуття любові, поваги та взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2003р., від спільного життя мають 1 неповнолітню дитину - сина [PERSON], 12.01,2003р.н. [PERSON] С.1. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені більше року тому, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї стала поведінка відповідача, який зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, під час яких ображав іі, застосовував фізичну силу. Таке становище речей призвело до втрати почуттів любові та поваги і виключає можливість співіснування у шлюбі. Спор> про місце проживання неповнолітньої дитини, яка мешкає з позивачем, немає, спір про розподіл спільного майна у разі його виникнення буде вирішуватись окремо. У судовому засіданні позивач свій позов повністю підтримала, суду пояснила, що примирення з відповідачем вважає неможливим, просила віднести на його рахунок всі судові витрати. Відповідач до суду двічі не з'явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином (ар.с.14,15,17), документів про поважність причини неявки суду не надав. У відповідності до ст. 169 ЦПК України та з урахуванням думки позивача суд визнав за можливе розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши у сукупності надані по справі докази, в тому числі свідоцтва про шлюб між сторонами та про народження їх дитини (ар.с.5,6), суд доходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав\ своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних та сімейних відносин, жоден з них не виявив бажання на збереження сім'ї. Відповідач заперечень проти позову суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що шлюб сторін фактично розпався, примирення подружжя не наступить. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу, а також підлягають відшкодуванню судові витрати позивача, які підтверджені документально (ар.с.1,4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона як член Кредитної спілки «Назустріч людям» і 04.08.2008 року внесла на депозитний рахунок «Спеціальний», кредитної спілки 20 000 грн. строком на 12 місяців, з 04.08.2008 року по 04.08.2009 року, а також додатковий договір № HJ1- 040808Б, за яким 10.10.2008 року внесла 5000 грн. Відповідач своєчасно суми вкладів та відсотки не повернув у повному обсязі, виконавши зобов»язання частково: 06.10.2009 року сплатив 1000 грн., 06.11.2009 року сплатив 500 грн. Відповідач суму вкладу не повернув, не повернув і відсотки, продовжує користуватися грошовими коштами, тому просила стягнути з відповідача 25 000 грн. суму внесків, 1296 грн. заборгованість за відсотками станом на 04.08.2009 року, 7362 грн. 92 коп. заборгованість за відсотками станом на 04.08.2010 року, судові витрати. У судове засідання позивачка не з»явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з»явився, про слухання справи сповіщався належним чином, надав суду письмові заперечення на позов, також просить розглянути справу у відсутності представника відповідача, з позовом згодний частково. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважаєпозовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Позивачка, перебуваючи членом Кредитної спілки «Назустріч людям» і 04.08.2008 року внесла на депозитний рахунок «Спеціальний», кредитної спілки 20 000 грн. строком на 12 місяців, з 04.08.2008 року по 04.08.2009 року, а також додатковий договір № HJI- 040808Б, за яким 10.10.2008 року внесла 5000 грн. Відповідно до ст. 1049 позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику- грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договором встановлено, що строк дії договору до 04.08.2009 року. Процентна ставка за вкладом становить 28% річних. Як вбачається з особової картки для депозитного внеску, заборгованість за вкладом становить 25 000 грн. і 820 грн. 55 коп. заборгованість за відсотками по день дії укладеного договору. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, су: присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати На користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати на ІТЗ у сумі 12 грн., на користь держави судовий збір у сумі 250 грн. Інші позовні вимоги необхідно залишити без задоволення за безпідставністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача про стягнення алімен- тів в розмірі 1/3 частини середньомісячного заробітку,але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на неповнолітню дитину-Сарахмана [PERSON],02.06.2001 р.н.Свої позовні вимоги обгрунтовує тим,що під час перебування з 28.04. 2001 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем/який розірвано в лютому 2010 року/,у них народився син [PERSON],який проживає з нею і перебуває на її утриманні.Відповідач ухиляєть-ться від виконання своїх обоов»язків і матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.Відповідач працює і його за-робітна плата становить 1000 грн.Інших утриманців у відповідача немає.Просить задоволити позов. В судове засідання 20.09.2010 року позивач не з»явилася,однак подала суду письмову заяву в якій позов підтримала і просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав,пояснив: що позову не визнає тому,що дитина прописана у нього в селі Суходоли,хоча дійсно проживає з матір»ю в м.Броди.Він допомагає дитині матеріально.Купив для дитини все для школи.Позивачка не допускає його до дитини.На даний час він не працює,а тому не має з чого платити аліменти. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові документи,суд дійшов висновку,щ позов слід задоволити частково з наступних міркувань: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,а відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/присуджуються у частці від доходу її матері,батька і /або/ у твердій гро- шовій сумі. Відповідач є батьком дитини- Сарахмана [PERSON],02.06.2001 р.н.(ас 4), який проживає з позивачкою і зобов»язаний утримувати дитину. Оскільки частка заробітку(доходу) матері,батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину ,визначається судом,а обов»язок утримання дитини покладається на обидвох бать-ків,то суд вважає оптимальним визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідача. На підставі ст.ст.180,181 ч.3,182,183 СК України,

Outcome: partial