Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-21 00:00:00

В липні 2007 року [PERSON] звернувся в Рівненський міський суд а в лютому 2010 року уточнив позовну заяву до Управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання незаконними протиправним та нечинними з моменту прийняття правових актів органу місцевого самоврядування наказів Управління містобудування і архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 166 від 02 жовтня 2006 року «Про присвоєння адреси», №79 від 24. 07. 2009 року «Про відміну наказу від 22.07.2006 року №75», що порушують його право власності. В позовній заяві зазначав, що він є власником гаража розташованого по вулиці Ціолковського,6 в місті Рівне, який входить в вартість 79/100 частин садиби, жилого будинку із надвірними будівлями, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.09.1992 року, та відповідно ст.ст. 381 ч.ч.1,2 ЦК України. Всупереч вищенаведеному, 02.10.2006 року відповідачем без його на те заяви виданий наказ №166 «Про присвоєння поштової адреси», яким присвоєно гаражу, що перебуває в його власності, окрему поштову адресу - вулиця Ціолковського, 6-Б. Через органи прокуратури йому стало відомо, що заяву про присвоєння поштової адреси належному йому вищезазначеному гаражу було подано гр. [PERSON], яка ніби у 1977 році на ділянці [PERSON] збудувала зазначений гараж. Насправді [PERSON] ніколи не будувала вказаного гаража та не набувала у власність чи користування жодним чином. Гараж був збудований [PERSON] в 1982 році, котрий той подарував [PERSON] в складі частки 79/100 садиби, котрий в 1992 році він в складі відповідної частки придбав у [PERSON] Вважає, що при видачі наказу відповідачем не було з'ясовано і прийнято до уваги те, що на час видачі наказу в гаража був законний власник [PERSON], і земельна ділянка, на якій розташований гараж знаходилась в його користуванні. Вилучення земельної ділянки з його користування ніхто не здійснював. Відтак, вказаний наказ порушує та обмежує його законні права та інтереси, як власника гаража, котрий відноситься до частини належної йому садиби. Він не може скористатись правом на оформлення права власності на земельну ділянку під гаражем та цим правом скористались [PERSON], отримавши Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на основі наказу №166 від 02.10.2006 року. Відповідно ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення. 22.07.2009 Року наказом №75 відповідача оскаржуваний наказ було скасовано. Однак, 24.07.2009 року наказом №79 відповідний наказ №75 вже був скасований. Таким чином, наказ №166 від 02.10.2005 року відповідача станом на теперішній час залишається чинним. В своїх запереченнях відповідач не визнав позовні вимоги. Вказав, що для впорядкування нумерації поштових адрес об'єктів нерухомого майна за відповідними заявами їх власників /користувачів/ управлінням, відповідно до Положення про управління, видаються накази про присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна, розташованого на території міста Рівне. На підставі такого звернення [PERSON] та розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради депутатів трудящих від 29.06.1977 року №344 управлінням 02.10.2006 року виданий оспорюваний наказ №166. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними лише з мотивів їх невідповідності [PERSON] або законам України. Позивачем не вказано, яку саме норму Закону порушено відповідачем при прийнятті рішення про присвоєння поштової адреси гаражу побудованому на законних підставах [PERSON] Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримали позовні вимоги в суді. Додатково пояснили, що оспорений Наказ суперечить п. 4.9.3. Положення про управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради. Просять прийняти, уваги висновки ухвали Рівненського міського суду №6-1-212/09 від 14 липня 2009 року та вимоги позовної заяви задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] і визнав, підтримав раніше надані заперечення. Додатково пояснив, що видача таких наказів управлінням регламентується п. 2.1.7 Положення про управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської №771 від 30.03.2004 року, оскільки п. 4.9.3. стосується лише розділу та питань структури і організаційних основ діяльності. При цьому вказав, що при прийнятті наказу проводилось дослідження на місці, спірний гараж побудований по вулиці Ціолковського і розміщений з протилежної сторони щодо частки будинковолодіння і земельної ділянки [PERSON], позивачем такий не експлуатувався, в розпорядженні позивача є інший гараж. Заперечує порушення законних прав та інтересів позивача, у зв'язку із прийняттям такого наказу, зокрема порушення права власності не доведено. Нормативного акту, який би регулював порядок присвоєння поштової адреси об'єктам нерухомого майна немає. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в справі [PERSON], вважає позовні вимоги безпідставними. Вважає, що права позивача на володіння користування і розпорядження гаражем оспореним наказом не були порушені, оскільки доказів права власності, розпорядження, користування позивача на гараж не надано, а в провадженні Рівненського міського суду розглядається цивільний справа 2-2464/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та визнання права власності на квартиру, де серед майна, яке позивач просить виділити йому в натурі є гараж «Д» за вказаною ним адресою. Висновки щодо не входження гаража в склад будинковолодіння №6 по вулиці Ціолковського зроблені рішенням суду від 02 червня 2008 р: г справі №2-1641/08 між цими ж сторонами. Право [PERSON] на звернення до відповідача нічим не обмежене, не суперечить чинному законодавству, відповідач перевірив обґрунтованість заяви на підставі вищевказаного розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради депутатів трудящих від 29.06.1977 року №344, наявність зображення гаража в інвентарній справі РОБТІ за 1982 рік без штампу самочинного будівництва і прийшов до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], яка на підставі відповідного дозволу на земельній ділянці, що знаходилась в користуванні її батька, звела об'єкт у вигляді гаража. На даний час підстави для задоволення позовних вимог не доведені. Представник третьої особи в справі, КП «Рівненське міське БТІ» вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки на підставі матеріалів інвентарної справи №9742 вбачається, що колишній співвласник будинковолодіння по вулиці Ціолковського, 6 в м. Рівне Вакс Х.Я. відчужував для [PERSON] жилу кімнату 1.1.8, площею 16 м.кв., що за проведеними підрахунками складає 21/100 частин всього будинковолодіння, відтак решта будинковолодіння входить в 79/100 часток будинковолодіння, власником яких є позивач. Відповідно технічного паспорта на будинковолодіння по вулиці Ціолковського, 6 в м. Рівне до складу такого входить спірний гараж, позначений літерою «Д». Таким чином, вважає наявним правовстановлюючий документ про входження гаража «Д» в 79/100 частин будинковолодіння, але конкретної реєстрації спірного гаража за одним із власників немає. Третя особа в справі [PERSON], будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи повторно не з'явився в судове засідання. Вважається за можливе і доцільне розглянути справу без його участі. Оцінюючи пояснення сторін, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON], будучи власником 79/100 частин жилого будинку із надвірними будівлями №6 по вулиці Ціолковського в місті Рівне, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори 08.09.1992 року за р.№ 4-5670, яким вказується, що такі розміщені на земельній ділянці, норма якої буде встановлена при обмірі, на якій розташовані позначені на поетажному плані споруди, в тому числі гараж «Д», вважаючи порушеним його право власності звернувся в суд із даним позовом до Управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадеів-встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оспорений позивачем наказ Управління містобудування і архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради №166 від 02 жовтня 2006 року «Про присвоєння адреси», який станом на час розгляду справи є чинним, прийнятий відповідачем в межах компетенції /повноважень/ цього органу, відповідно до п. 2.1.7 Положення про управління містобудування і архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради №771 від 30 березня 2004 року. Підставою для прийняття такого наказу стала заява від імені [PERSON] від 24.09.2006 року із додатком до неї: копії паспорта заявниці; розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради №344 від 29.06.1977 року про дозвіл на будівництво гаража; викопіровки з інвентарної справи Рівненського ОБТІ акту поточних змін в будинковолодінні №6 по вул. Ціолковського м. Рівне з відміткою про реєстрацію техніком РОБТІ змін на 14.10.1982 року у вигляді гаража вартістю 220 руб. Оспорений позивачем наказ №79 від 24.07.2009 року є похідним від першого наказу №166 та окремо розглядатись не може. Оцінкою досліджених доводів встановлено, що стороною позивача не доведено суперечність оспореного наказу №166 від 02 жовтня 2006 року відповідача визначеним чинним на час прийняття наказу законодавчим чи іншим нормативним актам, які регламентують вказане питання. Посилання позивача на порушення п. 4.9.3 Положення про управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради №771 від 30.03.2004 року, безпідставні, оскільки вказаний пункт стосується розділу «Структура і організаційні основи діяльності управління», регламентує внутрішні питання діяльності самого управління. Таким чином, позивачем не доведено а судом не встановлено невідповідності оспореного Наказу відповідача [PERSON] або законам України. Доводи сторони позивача про порушення відповідачем, у зв'язку із прийняттям оспореного наказу №166 від 02 жовтня 2006 року прав та інтересів позивача, зокрема права власності на гараж та реалізацію права на приватизацію земельної ділянки під гаражем, суд враховує наступне. У відповідності положень ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності на нього виникає з моменту державної реєстрації. Встановлено, що право власності позивача на конкретну споруду спірного гаража у встановленому законом порядку не зареєстроване. Зареєстроване право власності позивача на 79/100 частин цілого будинковолодіння №6 по вул. Ціолковського в місті Рівне не визначає само по собі розподілу будинковолодіння по будівлях та спорудах між співвласниками, що підтверджується наявністю не вирішеного судового спору в цивільній справі 2-2464/10 Рівненського міського суду за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та визнання права власності на квартиру, де серед майна, яке позивач просить виділити йому в натурі є гараж «Д» за адресою будинковолодіння. Крім того, за змістом рішення Рівненського міського суду від 02.06.2008 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про виключення гаражу зі складу будинковолодіння та визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу суд зробив висновок, що вказаний гараж за адресою м. Рівне, вул. Ціолковського,6Б /колишня Ціолковського,6/, як об'єкт нерухомого майна, не був предметом відчуження та не входив до його складу, згідно оспорюваних договорів; ні [PERSON] /продавець на користь [PERSON]Т/ ні [PERSON] /дарувальник на користь [PERSON]К./ не мали належного права для розпорядження гаражем, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Ціолковського,6Б та не мали права на відчуження. Таке рішення суду вступило в законну силу та є чинним станом на теперішній час. Вказані обставини, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, за ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 09 грудня 2009 року в даній справі на а.с. 64, яка залишена без зміни ухвалою Верховного Суду України від 28 липня 2010 року, колегією суддів зроблено висновок про те, що в даному існує спір про право, зокрема про право на гараж, без вирішення якого буде неможливим і прийняти рішення про законність чи незаконність вище згаданих наказів управління містобудування і архітектури Рівненського міськвиконкому. Посилання сторони позивача на ухвалу Рівненського міського суду від 14 липня 2009 року в справі №6-212/09 безпідставні, оскільки така ухвала прийнята на оскарження рішення третейського суду, по суті законності процедури прийняття рішення третейським судом, не в спорі між тими ж особами, абзац 9 такої ухвали містить не висновки, а судження оціночного характеру. Доводи сторони позивача про порушення його інтересів щодо реалізації права на приватизацію земельної ділянки під спірним гаражем не доведені, суду не надано належних допустимих доказів права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема правовстановлюючих документів про надання земельної ділянки, її розміри та межі для забудовника будинковолодіння №6 по вулиці Ціолковського, послідуючих власників такого чи самого позивача. Таким чином, позивачем не доведені підстави для визнання незаконними правових актів органу державної влади, органу місцевого самоврядування /наказів відповідача/, в порядку ч.1 ст.393 ЦК України, як таких що не відповідають законові і порушують права власника. За наведених обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні, такі вимоги до задоволення не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed