Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу сумі 33502,14 грн., який підтримав у судовому засіданні. В позові посилається на те, що 05.10.2009 року відповідач особисто взяв у нього в борг 4200 доларів США, які зобов'язувався повернути у строк до 10.01.2010р. Про отримання вказаної суми відповідач написав розписку. Його вимогу про повернення коштів відповідач ігнорує, посилаючись на відсутність коштів. Борг до цього часу відповідач не повернув. Просить стягнути з відповідача суму боргу в еквіваленті на гривню, за офіційним курсом долару США на час подачі позову до суду, у сумі 33502,14 грн., а також понесені ним судові витрати. Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що особисто ніяких грошових коштів він у позивача не брав. Гроші він брав у 2008 році на фірмі, де працював [PERSON], у сумі 5000 доларів США, на підтвердження чого надав копію розписки від 16.06.2008р. Розписку від 05.10.2009р. він написав на підтвердження того, що грошові кошти, які він брав на фірмі, частково у сумі 4200 доларів США він поверне [PERSON] Вислухавши пояснення позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно зі ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у строк та в порядок, що встановлені договором. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 05.10.2009р. був укладений договір позики, згідно з яким позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 4200 доларів США. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми позичальник надав позичкодавцю розписку. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався повернути грошові кошти до 10.01.2010р. Доводи відповідача щодо безгрошевості зазначеного договору свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Таким чином, суд встановив, що відповідачем була отримана в позику сума 4200 доларів США, яку він до цього часу не повернув, за таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Офіційний курс гривні до долару США на час звернення позивача до суду становив 1 грн.=7,9767 дол. США. Таким чином стягненню підлягає сума 33502,14 грн. (7,9767x4200 =33502,14). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, понесені ним у зв'язку зі зверненням до суду, а саме: витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 120 грн. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується Актом огляду МСЕК №112348 від 05.05.2009р., то відповідно до Декрету КМУ «Про державне мито», ст. 88 ЦПК України він звільняється від його сплати і зазначені витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved