Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про визнання протиправними дій відповідача щодо призначення та виплати їй за період з липня 2007 року по грудень 2007 року та з травня 2008 року по 19 березня 2009 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років в розмірі, меншому від встановленого Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також стягнення за вказаний період недоплаченої допомоги. В судове засідання позивачка не зявилась, справу просила розглядати в її відсутність, позов підтримала. Представники відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивачкою пропущено річний строк звернення до суду у відношенні періоду з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, оскільки позивачка дізналась про порушення свого права коли отримувала щомісячно допомогу по догляду за дитиною починаючи з 01 квітня 2007 року. Крім того, проведення виплати допомоги у підвищених розмірах, відповідно до вимог рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 можливе тільки у разі внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та збільшення видатків на виплату державної допомоги. Тому на їх думку виплати державної допомоги виплачувались позивачу у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог позивача у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованим, законними та такими, що підлягають задоволеною з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка у звязку з народженням 19.03.2006 року сина [PERSON] перебуває на обліку у відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою (а.с.6,7). Відповідно до ч.І ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Згідно ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18 січня 2001 року допомога по догляду за дитиною до 2 досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно посвідчення (а.с.8), [PERSON] має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, а згідно п.10 ч.І ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, батькам потерпілих дітей допомога по догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується в подвійному розмірі допомоги, передбаченої законодавством України. Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений : з 01 січня - 434 грн., з 01 квітня - 463 грн., з 01 жовтня - 470 грн. Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений : з 01 січня - 526 грн., з 01 квітня - 538 грн., з 01 липня 540грн., з 01 жовтня 557 гри. Законом України „Про Державний бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений : з 01 січня - 557 грн Відповідно до розрахунків відповідача (а.с.7,31) позивачці у період з квітня місяця 2007 року по березень 2009 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалась в меншому ніж передбачено ч.І ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року, ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18 січня 2001 року розмірі, а саме, з урахуванням змін, внесених у вказані Закони Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, та Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року, визнані неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 ріс* та Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», що встановлювали іншій розмір виплати. Враховуючи, що вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статі зазначеного закону, що визнав неконституційними, суд вважає, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачу слід керуватися саме ст. 15 Закону У краян «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції діючій до набрання законної сили Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питання передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які « обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Су України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнаними за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідне ч.2 ст.152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Суш України рішення про їх неконституційність. Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України положення порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновок порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні орган забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку З Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим. Таким чином, оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою гарантованого Конституцією України права на соціальний захист, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.І ст.68 Конституції України вони є загальнообовязковими і однаковою мірою мають додержуватись органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань підриває принцип довіри особи до держави, що призводить до порушення принципів соціальної та правової держави. Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх обовязків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005 року). Таким чином, наведене свідчить про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності права позивача на отримання та відсутність у відповідача обовязку нараховувати та виплачувати позивачці у період з за період з липня 2007 року по грудень 2007 року та з травня 2008 року по 19 березня 2009 року державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років. Розглядаючи позов за даною категорією справ, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобовязати провести нарахування (перерахування) та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум, оскільки питання проведення нарахування та виплати пенсій відноситься до компетенції відповідача. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач 25.06.2009 року отримала від Управління праці та соціального захисту населення Солонянського району Дніпропетровської області довідку про нарахування їй допомоги по догляду за дитино до досягнення нею трирічного віку і 01.10.2009 року звернулась з позовом до суду. Таким чином посилання відповідача на те, що позивачкою було пропущено річний строк звернення до суду не обґрунтовано, оскільки, згідно з вимогами ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач дізналася про порушення її права 25.06.2009 року, а з позовом звернулась 01.10.2009 року, а відповідач не надав суду доказів про те, що позивач дізналась про порушення свого права раніше, нею строк звернення до адміністративного суду пропущено не було. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved