Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно, просила визнати право власності на нерухоме майно, яке самовільно добудовано, зокрема: прибудова літ. "а4" площею 30.1 кв.м, будова літ. "а5" площею 3.0 кв.м, гараж літ "М" і присадибну ділянку у тих межах, які наразі фаактично існують (включаючи 69 кв.м. території самозахвату) та знаходиться по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не заперечував в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи управління архітектури та містобудування в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Третя особа [PERSON] не заперечувала в задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно іитягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.11.2005 року [PERSON] , є власником 43/50 (сорока трьох п`ятдесятих) домоволодіння з господарськими будівлями [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВСМ № 725557, виданого 17.10.2005 року ПершоюКременчуцькою державною нотаріальною конторою р. №1-1508. У вище вказаному свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено нерухоме майно, якесамовільно побудовано, зокрема: прибудова літ. "а4" площею 30.1 кв.м, будова літ. "а5" площею 3.0 кв.м, гараж літ "М". Позивач, успадкувавши це майно, мала намір отримати погодження на введення його в експлуатацію та оформлення належним чином необхідних документів. У зв`язку з цим, позивач звернулася до відповідних служб і отримала позитивні висновки Державного пожежного нагляду Автозаводського району міста Кременчука за № 1207 від 17.07.2006 року та Кременчуцької міської санітарно-епідеміологічної станції за № 02659/03-01 від 14.12.2009 року, якими не заперечується можливість експлуатації перепланованого об`єкту. Також, позивач отримала висновок експерта [PERSON] (свідоцтво Міністерства юстиції № 753 від 27.02.2003 року) про те, що самовільно споруджені прибудова літ. "а4" , будова літ. "а5", гараж літ "М" в частині домоволодіння [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають вимогам Державних будівельних норм і нормативних актів для будівництва, та придатні для подальшої експлуатації. Окрім цього, на замовлення позивача комунальним підприємством "Кременчуцьке МБТІ" 24.03.2010 року було виготовлено тезнічну документацію, якою підтверджується наявність та експлуатаційнаспроможність самовільно споруджених прибудов літ. "а4" , будова літ. "а5", гараж літ "М" в частині домоволодіння [ADDRESS] . Однак, 10.06.2010 року управління містобудування та містобудування Кременчуцької міської ради на заяву позивача щодо надання довідки про погодження прийняття в експлуатацію самовільно збудованихприбудов і гаража по [ADDRESS] відповіло відмовою, посилаючись на те, що присадибна ділянка за вказаною адресою має не визначений в натурі самозахват території площею 69 кв.м., і припускаючи, що введення в експлуатацію об`єкта будівництва призведе до порушення прав або законних інтересів інших осіб. Але на протязі кількох років існування вищевказаного самовільно збудованого майна, ніяких суперечок щодо земельної ділянки чи самих будівель, не виникало. І [PERSON] , і [PERSON] , як співвласники домоволодіння [ADDRESS] , керувалися договором конкретного користування, укладеного та нотаріально посвідченого 26.12.1987 року ще їхніми батьками - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батьків кожна з них успадкувала відповідну частину майна в тому обсязі прав і обов`язків, що були визначені спадкодавцями, і з того часу ніяких претензій одна одній не виголошували, в тому числі і щодо самовільно добудованих споруд та розмірів присадибної земельної ділянки. Відповідно до п.1 ст. 376 Цивільного кодексу України "житловий будинок, будівля, споруда, іншенерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані аба будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і проавил". У відповідності зі ст. 376 Цивільного кодексу України п. 3 передбачає, що "право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що небула їй відведена для цієї мети, за умови наданняземельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно". Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Outcome: approved