Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

28.07.2010 року позивач звернулася до суду через свого представника із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.05.2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в с. Лебедин Бориспільського району Київської області, по вул. Шевченка, 11, а також земельна ділянка для обслуговування зазначеного будинку. З метою прийняття спадщини, позивачка звернулась до нотаріальної контори, однак отримала відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки на вказане нерухоме майно у померлої були відсутні правовстановлювальні документи, а останнє не було у встановленому порядку зареєстроване. По справі інші спадкоємці відсутні. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на вказаний будинок та земельну ділянку за зазначеною адресою в порядку спадкування після смерті своєї рідної матері. В судовому засіданні представник позивача обставини вказані в позовній заяві підтвердив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте в судове засідання надав заяву в якій просив розгляд справи провести у відсутності його представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду (а.с. 21). Третя особа надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 20). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 10.05.2009 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 12.05.2009 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №22. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в с. Лебедин по вул. Шевченка, 11, Бориспільського району Київської області, що підтверджується довідкою Кіровської сільської ради від 24.03.2010 року №438 (а.с. 11). Інших спадкоємців за законом та за заповітом, окрім позивачки, немає, що підтверджується копією спадкової справи, оскільки рідний син спадкоємиці [PERSON], який був спадкоємцем за заповітом, помер 07.10.2007 року, тобто до смерті самої спадкоємиці. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, веранда, два сараї, убиральня, навіс, огорожі, ворота, хвіртка, літній душ, окремо збудований погріб (а.с. 12-12), які оцінені Бориспільським районним БТІ на загальну суму 51187 грн. Вищевказаний будинок був побудований у 1958 року, знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Право власності на спірний будинок за [PERSON] визнано Кіровською сільською радою, оскільки такий будинок значився згідно запису №943 в погосподарській книзі на праві особистої власності. Технічна документація виготовлена в квітні 2010 року, тобто вже після її смерті. Проте оскільки право власності на домоволодіння виникає з моменту реєстрації, а вказане вище домоволодіння в бюро технічної інвентаризації не зареєстроване, дана обставина є перешкодою для отримання позивачем права власності в порядку спадкування на будинок та надвірні будівлі. Право власності на нерухоме майно, яке є обєктом спадщини, в даному випадку житловий будинок, підлягає державній реєстрації, у звязку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлювальних документів позбавляє спадкоємця можливості здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за заповітом. Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. При цьому суд враховує, що визнанню на праві власності підлягає лише житловий будинок, а інші господарсько-побутові споруди не є обєктами права власності, а тому їх правовий статус підлягає встановленню органом місцевого самоврядування, тобто сільською радою за місцем їх розташування. Підстав, які б були перешкодою щодо визнання права власності на спадковий будинок, розташований по вул. Шевченка, 11 в с. Лебедин, - судом під час судового розгляду справи не встановлено. Сам факт наявності технічного паспорту на житловий будинок свідчить, що обєкт спадщини не є самочинним будівництвом. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині, у звязку з тим, що його права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому звязку судом встановлено, що спадкодавець користувалась земельною ділянкою на якій розташований обєкт нерухомості спадковий будинок. Зазначене право також є предметом спадщини в розумінні зазначеної норми закону та підлягає визнанню за [PERSON] Корегування розмірів цієї земельної ділянки та дозвіл на її оформлення у приватну власність, здійснюється органом місцевого самоврядування на підставі відповідного звернення позивачки. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємиць за заповітом, має право на набуття права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, після смерті [PERSON], а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивачки в порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Шевченка, 11 в с. Лебедин Бориспільського району Київської області, інвентаризаційною вартістю 23810 грн., оскільки [PERSON] його прийняла відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. У задоволенні вимог щодо визнання права власності на погосподарські споруди слід відмовити з зазначених вище підстав. Позиваці слід також відмовити у визнанні за нею право власності на земельну ділянку, на якій розташований спадковий будинок, оскільки відповідних доказів оформлення права власності на неї суду не надано. Однак суд, з викладених вище підстав вважає за доцільне визнати за [PERSON] право користування такою земельною ділянкою, оскільки у останньої є право на користування земельною ділянкою необхідною для обслуговування визнаного за нею нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в її інтересах. На підставі викладеного та ст.ст. 376, 392, 1218, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України, та

Outcome: partial