Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій вказує , що між банком та [PERSON] 10.12.2007 року було укладено кредитний договір про надання позичальнику коштів у розмірі 38000 доларів США строком до 09 грудня 2010 року та зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків у розмірі 16% річних , а у випадку порушення зобовязання 32 % річних.. Відповідно до умов кредитного договору банк видав [PERSON] кошти визначені у договорі, тобто виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак позичальник не виконав свої обовязки по кредитному договору, оскільки протягом останнього року взагалі не сплачує визначену договором позикову частинку та проценти, а в наслідок порушення строків сплати по кредитному договору йому була нарахована відповідна пеня в залежності від суми простроченого платежу .Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] порушує умови кредитного договору та має значну заборгованість, при наявності відповідного рішення суду вказану заборгованість не сплачує, що змушує позивача звертатися до суду із позовом про стягнення такої суми із поручителя, яким згідно договору поруки є [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та при цьому пояснив, що відповідачу неодноразово направлялися відповідні повідомлення про існування кредитної заборгованості позичальника та пропонувалося йому, як поручителю, вчинити дії по погашення існуючої заборгованості , але такі вимоги залишені без реагування.. Відповідач до суду не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений, як і не подав своїх пояснень чи заперечень проти зміненого позову, у звязку з чим було ухвалено постановити заочне рішення по справі. Вислухавши пояснення сторони, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволенню з таких підстав: Згідно кредитного договору № 10р-МК/2007 від 10 грудня 2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» , нині Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», нанадає позичальнику [PERSON] кредитні кошти в розмірі 38000 доларів США для придбання автотранспорту, строком не більше ніж до 09 грудня 2010 року, за користування якими позичальник платить проценти в розмірі 16% річних та зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в кредитному договорі , а у разі порушення позичальником умов договору банк має право стягнути кредит у сумі нарахованих процентів, комісійних винагород та інших платежів, що достроково підлягають сплаті. Відповідно до укладеного договору поруки № 10р-МК/2007/РR поручитель [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання в повному обсязі відповідати по зобовязанню позичальника перед банком а оскільки позичальник умови договору не виконує вказана сума заборгованості , незважаючи на рішення суду про її стягнення не виконується, така підлягає до стягнення і поручителя. Крім того дані наслідки передбачає і ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою. Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не повертаючи отриману суму згідно погодженого графіка, у звязку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки, а оскільки згідно рішення суду про стягнення відповідної заборгованості позичальник вказану суму не відшкодовує, банк має всі правові підстави для стягнення її із поручителя, яким є [PERSON] Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобовязання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобовязується на письмову вимогу кредитора достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора, що також передбачено і ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК . Станом на день постановлення рішення суду не закінчився строк дії відповідного договору кредиту і відповідно до умов підписаного сторонами договору банк , зважаючи на ті обставини, що позичальник не проводив погашення кредиту , має всі правові підстави для стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку, і яка згідно розрахунку позивача станом на день звернення до суду становить 47277,59 доларів США, що еквівалентно 373020 грн.18 коп. та відповідно до п. 6.6 кредитного договору нарахований штраф, який становить 18901 грн., що підтверджується відповідною довідкою та підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст.. 524,533 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. В той же час грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнах, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовим актом. Згідно кредитного договору, укладеного сторонами вбачається, що перерахування коштів на сплату кредиту здійснюється у національній валюті, для чого банк наділений відповідними повноваженнями. В той же час суд вважає за необхідне зазначити, що визначаючи розмір заборгованості по кредитному договору станом на день звернення до суду позивач керувався офіційним курсом гривні до долара США і такий становив 7,89 грн. за 1 долар США., на день же постановлення рішення суду такий за даними Національного банку України становить 788.,6100 грн. за 100 доларів США, а тому суд вважає за необхідне визначити суму заборгованості виходячи з даного курсу і розмір такої заборгованості в даному випадку становить 372835 грн.80 коп.( 47277, 59 доларів х 788,6100 : 100) . Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає, що до стягнення підлягають і витрати, понесені позивачем при розгляді даного позову, а саме 1700 грн. по сплаті державного мита та 30 грн. по сплаті витрат за інформаційно-технічне забезпечення, а всього 1730 грн., а на користь держави 90 грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved