Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

15 липня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання незаконним дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та зобовязання здійснити перерахунок суми щорічної допомоги на оздоровлення та виплатити недоотримані у 2007-2009 роках кошти в сумі 7875 грн., за винятком раніше виплачених з цього питання коштів, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішень Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6- рп/2007 та від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він. є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, а тому має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте нарахування та виплата вказаної соціальної виплати здійснювалася відповідачем в значно менших розмірах, ніж передбачено законодавством. Раніше з письмовою заявою позивач звертався до відповідача з проханням провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, проте йому було відмовлено. Відповідач управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області подало клопотання про слухання справи у відсутність представника та надало заперечення проти позову, з якого убачається, що заявлений позов не визнає, вказуючи на те що управління дійсно проводить нарахування та виплату позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІІ категорії. Вважає, що їх дії при виплаті вказаної допомоги є цілком законними, оскільки вони проводили нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених Законами України «Про Державний бюджет» на відповідний рік та відповідними постановами Кабінету Міністрів України, якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення. В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, але \~ надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Вважаю можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на основі наявних у суду матеріалів без проведення судового засідання. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Згідно з копією посвідчення серії А № 360901 від 14.03.2002 року, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія ІІ). Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 06.07.2010 року № С-172 позивачеві виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-А категорії: 09.07.2007 року 100 грн., 19.08.2008 року 100 грн., 14.10.2009 року 100 грн. Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом до суду, далі Закон № 796-ХІІ),\~ щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації\~ наслідків\~ аварії\~ на ЧАЕС категорії ІІ пять мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент здійснення\~ виплати. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акту закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру допомоги на оздоровлення позивачеві, застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Щорічна допомога на оздоровлення\~ позивачу\~ була\~ виплачена у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а\~ саме: у 2007-2009 р.р. 100,00 грн. за кожний рік окремо. Що стосується позовних вимог про стягнення допомоги за 2007-й рік, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р., визнано неконституційними деякі положення Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік, в тому\~ числі п.30 ст.71\~ Закону, яким було зупинено дію статті 48 Закону № 796-ХІІ, в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Відповідно\~ до\~ ст. 150\~ Конституції\~ України рішення Конституційного Суду України є обовязковим на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Оскільки Рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії в часі, то\~ здійснення виплат грошової допомоги на\~ оздоровлення, що були проведені до набрання ним\~ чинності, слід визнати правомірними, у звязку з діючим на той час положенням п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Відповідно до розрахунку недоплати, виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік позивачу була здійснена у 09.07.2007 року, тобто після набрання чинності вищезазначеним рішенням КСУ.\~ Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а саме п.п.11,28 розділу 2, ст.48 Закону України Про соціальний статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо розміру і порядку виплати щорічної допомоги на оздоровлення викладена в новій редакції, яка набрала чинності з 01.01.2008 року. Згідно рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі і внесення змін до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, виходячи із зазначеного рішення Конституційного Суду України, в 2008 році органи соціального захисту населення повинні були здійснювати виплату щорічної допомоги на оздоровлення в порядку та розмірах, визначених базовим законом в редакції, що діяла до внесення змін Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Так як позивач реалізував своє право на отримання допомоги на оздоровлення 19.08.2008 року, то дії відповідача на момент виплати були не правомірними, оскільки орган соціального захисту населення здійснював виплату на підставі Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому вимоги позивач щодо перерахунку та виплаті допомоги на оздоровлення на 2008 рік підлягають задоволенню. Тому відповідач не виконав взяті державою зобов'язання по\~ виплаті грошової\~ допомоги\~ на\~ оздоровлення та порушив прав позивача на\~ її\~ отримання. На 2009 рік ніяких змін у вказаний закон не вносилось. Вимоги позивача про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області недоотриманих сум одноразової щорічної допомоги на оздоровлення у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум одноразової щорічної допомоги на оздоровлення замість органу, якому надані такі повноваження.

Outcome: partial