Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Предметом спору по справі є поновлення прав на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 24.02.2004 року позивачі звернулись до суду з позовом, який неодноразово змінювався, до відповідачів про зобов'язання вчинити певні дії, усунення перешкод та встановлення порядку користування земельною ділянкою, по якому просять суд зобов'язати [PERSON] повернути позивачам 96 кв.м., а [PERSON] 11 кв.м. землі, якою вони незаконно володіли, зобов'язати відповідачів усунути перешкоди позивачам у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідачів перенести самовільно збудовані ними забори з території земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивачів, а також шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON] демонтувати, самовільно збудовані ними на території земельної ділянки позивачів, залізобетоні електричні опори у кількості двох штук та через зобов'язання відповідача [PERSON] відновити окремий вихід та виїзд зі сторони [ADDRESS], [ADDRESS] для обслуговування позивачами їх земельної ділянки та можливості проходу та проїзду через їх земельну ділянку; зобов'язати [PERSON] своїми силами та за власні кошти побудувати зруйновані ним у 2003 році сараї зазначені у технічному паспорті на домоволодіння під літ. «М», «Н», «О», які належали позивачам на праві особистої власності; встановити порядок '* користування земельною ділянкою між суміжними землекористувачами земельних ділянок позивачами по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки за вказаною адресою, частини якої самовільно з різних сторін були захопленні відповідачами, чим порушуються права позивачів. Позивачі свої позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі позов не визнали, з заявленими доводами не погодились, заперечували проти його задоволення, пояснивши, що вони є власниками своїх земельних ділянок, площа яких визначена та встановлена у відповідних державних актах на право власності на землю. Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення учасників судового розгляду, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи у трьох томах, надані та витребувані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими які стосуються земельних спорів та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року та ЗК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до договору на право забудови від 2.03.1948 року [PERSON] була надана у користування земельна ділянка площею 1125 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.235 том № 2), який у подальшому збудував на ній житловий будинок, котрий у 1962 році був ведений в експлуатацію (а.с.224 том № 2) та, який після смерті [PERSON] успадкувала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2000 року (а.с. 151 том № 2). 14.05.2001 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором дарування отримала в дар Уг частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 1209 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.9 том № 1), яку за нотаріально посвідченим ; договором дарування від 30.08.2003 року подарувала [PERSON], але в даному договорі дарування площа земельної ділянки зазначена як 1235 кв.м. (а.с.11 том № 1). За даними технічного паспорту від 19.04.2000 року на будинок [PERSON] по [ADDRESS] загальна площа земельної ділянки зазначена як .1291 кв.м., з яких самозахват 106 кв.м. (а.с.12-13 том № 1), а за даними технічного паспорту у 2001 році - загальна площа земельної ділянки - 1209 кв.м., з яких самозахват 104 кв.м. (а.с.144-147 том № 1). Також з технічного паспорту 2001 року на житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що прохід та проїзд на земельну ділянку за даною адресою існує з [ADDRESS]. У подальшому, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.08.2003 року успадкувала '/г частину житлового будинку розташованого на земельній ділянці площею 1235 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.236 том № 2), а також на підставі нотаріально посвідченого | договору дарування від 26.04.2004 року прийняла в дар 21/100 частину житлового будинку на, вказаній земельній ділянці за вказаною адресою (а.с.237 том № 2). 29.08.2003 року за нотаріально посвідченим договором дарування [PERSON] став 1 власником земельної ділянки площею 35 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.14 том № 1 3) та 3.03.2010 року отримав державний акт на вказану земельну ділянку площею 35 кв.м. (а.с.70-71 І том № 3). Дана земельна ділянка прилягає до спірної ділянки з тильної сторони. З вищевикладених документів вбачається, що позивач стала землекористувачем з 2001 року, доказів попереднього землекористування позивачем суду не надано. [PERSON] на підставі державного акту від 21.11.2000 року був власником земельної ділянки площею 950 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 150 том № 2), яку за нотаріально посвідченим договором дарування від 21.03.2001 року він подарував [PERSON]. (а.с. 149 том № 2), який 8.05.2001 року отримав державний акт на вказану земельну ділянку (а.с.108 том № 2) та і 1.08.2001 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продав дану земельну ділянку [PERSON] (а.с.95 том № 1), який також отримав державний акт від 9.10.2001 року на земельну ділянку площею 950 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.39-40 том № 1). З акту ОМР про встановлення в натурі меж земельної ділянки від 13.09.2001 року площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 950 кв.м. (а.с.97 том № 1). 13.09.2001року за нотаріально посвідченим договором дарування [PERSON] прийняв в дар житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.200 том № 1). За рішенням ОМР від 9.04.2002 року [PERSON] передана земельна ділянка площею 636 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.82 том № 1). З висновку УЗР ОМР від 22.04.2002 року (а.с.87 том № 1) та акту ОМР про встановлення в натурі меж земельної ділянки від 28.05.2002 року (а.с.83 том № 1) площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 636 кв.м. 15.07.2002року [PERSON] отримав державний акт на земельну ділянку площею 636 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.185 том № 1). З технічного паспорту по [ADDRESS] від 22.08.2003 року площа земельної ділянки [PERSON] становить 636 кв.м. (а.с.186-188 том № 1). [PERSON] на підставі державного акту від 2.11.1998 року був власником земельної ділянки площею 491 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 133 том № 2), яку за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26.10.2001 року продав [PERSON] (а.с.24 том № 1), який 4.02.2002 року отримав на вказану земельну ділянку державний акт (а.с.25 том № 1). З акту ОМР про встановлення в натурі меж земельної ділянки від 4.02.2002 року (а.с.78 том № 1), а також з технічного паспорту від 12.06.2003 року на будинок [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.26-28 том № 1), площа земельної ділянки становить 491 кв.м. З вказаних документів вбачається, що відповідачі по справі є законними власниками земельних ділянок, площі яких визначенні та встановлені технічною документацією, та підтвердженні державними актами на право власності на землю. Таким чином, земельна ділянка по [ADDRESS], яка знаходиться у користуванні позивача межує з земельними ділянками, які були передані у приватну власність позивачів з земель міської ради. Враховуючи зібрані та надані по справі докази, суд вважає, що даний спір виник між сторонами у зв'язку з тим, що додатковий вихід з земельної ділянки позивача сформовано за рахунок земель м. Одеси, частину яких було передано у приватну власність іншим особам, зокрема, у подальшому відповідачам, які користуються відведеними та наданими їм земельними ділянками, в тому числі зведення забору, на свій власний розсуд, не порушуючи при цьому діюче законодавство. Земельні ділянки відповідачів знаходяться у відведених їм межах та їх розміри відповідають державним актам на право приватної власності на землю, які були отримані відповідачами, виходячи та відповідно ЗК України (ст. 118 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Приймаючи до уваги, що частини земельних ділянок, які позивач вважає були самовільно захопленні відповідачами з земель, які перебувають у її користуванні, вже передані у приватну власність відповідачам та межі переданих земельних ділянок винесені в натурі, у суду відсутні підставі для задоволення позову позивачів. Позовні вимоги позивачів до відповідачів нічим не обґрунтовані. Дані висновки суду не спростовуються також й відповідями УЗР ОМР від 20.06.2003 року, від 23.07.20 03 року, від 19.08.2003 року (а.с.31, 32, 33, 36-37 том № 1), а також відповіддю ОМР (а.с.35 том № 1). У зв'язку з численними скаргами позивачів на дії відповідачів Одеське відділення Українського ДНВ Інституту зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха (УКРГЕОІНФОРМ) виконало геодезичну зйомку земельних ділянок позивача та відповідачів, з технічної документації якої вбачається, що земельна ділянка [PERSON] та [PERSON] є площею 0,1218 га., земельна ділянка [PERSON] є площею 0,0950 га., земельна ділянка [PERSON] є площею 0,0636 га., земельна ділянка [PERSON] є площею 0,0491 га. (а.с.28-36 том № 3), з чого суд прийшов до переконливого та обґрунтованого висновку, що площі земельних ділянок відповідачів відповідають їх державним актам на право приватної власності на землю, площа земельної ділянки позивачів перевищує площу земельної ділянки переданої під забудову, тому вимоги позивачів є безпідставними та необгрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed