Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

07.10.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до ТОВ «УФА «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 19.09.2008р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № HML0GA0000000022, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 44867,90 доларів США, з терміном повернення до 19.09.2028р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків у розмірі 15% на рік за користування кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № HML0GA0000000022, з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» укладено договір поруки № 467 від 12.01.2009р., на виконання обов'язків за кредитним договором тільки у загальному розмірі 200грн. Зі свого боку, позивач виконав передбачені кредитним договором умови та передав відповідачці грошові кошти в розмірі 44867,90 доларів США, проте відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у неї виникла заборгованість перед банком. Станом на 22.06.2009р. відповідачка мала заборгованість у розмірі 39936,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 304210,09 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 36360,52 дол. США; по процентам за користування кредитом у розмірі 1403,40 дол. США; заборгованість по комісії в розмірі 206,19 дол. США; крім того, відповідачці була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 33,12 дол. США, а також штрафні санкції в розмірі 2150,16 дол. США. За умовами кредитного договору № HML0GA0000000022 від 19.09.2008р. встановлено обов'язки боржника по сплаті відсотків за користування кредитом та погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, в строки та на умовах встановлених договором кредиту. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі доручення від 27.09.2010р.), в наданій суду 20.10.2010р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути з відповідачки [PERSON] суму заборгованості перед банком в розмірі 39936,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 304210,09 грн., а також судові витрати в доход держави. З відповідачів ТОВ «УФА «Верус» та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнути солідарно 200грн. Крім того, в заяві від 20.10.2010р. представник позивача просила розглядати справу з винесенням рішення за її відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УФА«Верус» - [PERSON] (який діє на підставі довіреності від 15.12.2009р.) в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. Своєю заявою від 20.10.2010р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус» та відповідачки 200 грн., визнав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] ні в попереднє судове засідання 22.03.2010р., ні в судове засідання 20.10.2010р. не зявилася, про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлялася шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в справі є поштові повідомлення про завчасне отримання відповідачкою судових повісток, як в попереднє так і в судове засідання, про причини неявки відповідачка суд двічі не сповістила. За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч. 4,5 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про день та час судового засідання і такою, що відсутня без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. З урахуванням того, що одним із відповідачів, а саме, ТОВ «УФА «Верус, по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № HML0GA0000000022, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 44867,90 доларів США., з терміном повернення до 19.09.2028р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків у розмірі 15% на рік за користування кредитом. За умовами кредитного договору № HML0GA0000000022 встановлено обов'язки [PERSON] по сплаті відсотків за користування кредитом та погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, в строки та на умовах встановлених договором. Враховуючи те, що відповідачка належним чином не виконувала своїх обовязків за кредитним договором, станом на 22.06.2009р. відповідачка мала заборгованість у розмірі 39936,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 304210,09 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 36360,52 дол. США; по процентам за користування кредитом у розмірі 1403,40 дол. США; заборгованість по комісії в розмірі 206,19 дол. США; крім того, відповідачці була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 33,12 дол. США, а також штрафні санкції в розмірі 2150,16 дол. США. Як вбачається з наданої ПАТ КБ «Приватбанк» суду довідки, на день винесення рішення, тобто на 20.10.2010р., заборгованість відповідачки перед ПАТ КБ «Приватбанк» не зменшилася, а навпаки, зросла та складає 398 826 грн. 20 коп., в тому числі, є значна сума простроченої заборгованості по сплаті тіла кредиту 3888,80 грн. та відсоткам 65861,60 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. З урахуванням викладеного, дослідивши письмові матеріали справи, з огляду на те, що відповідачка не виконала належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк підлягає заборгованість за кредитним договором № HML0GA0000000022 від 19.09.2008р. станом на 22.06.2009р. в розмірі 304210,09 грн. що є еквівалентом 39936,21 доларів США, оскільки уточнень (збільшення суми) позовних вимог на день винесення рішення від позивача до суду не надходило. В розрахунках ціни позову (судових витрат) суд також буде враховувати первісну ціну позову, оскільки банк позовні вимоги не уточнював. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № HML0GA0000000022, з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» укладено договір поруки № 467 від 12.01.2009р. на виконання обов'язків за кредитним договором тільки у загальному розмірі 200грн. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обовязку, а у випадку порушення такого обовязку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Але, приймаючи до уваги ті обставини, що договір поруки № 467 від 12.01.2009р., яким передбачено стягнення суми 200 грн. солідарно з [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», не є трьохстороннім договором, суд вважає, що в задоволені частини позовних вимог, яка стосується стягнення з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та [PERSON] солідарно 200грн. на користь ПАТ КБ „ПриватБанк слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1700 грн. (1% від ціни позову в гривневому еквіваленті, але не більше ніж 1700грн.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн., відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ „УФА „Верус, оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial