Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області (далі - УПФУ в Лозівському районі) про оскарження бездіяльності відповідача та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є інвалідом 3 групи, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 рютого 1991 р. № 796-Х1І(далі - Закон № 796-ХІІ) має право на отримання державної пенсії розміром не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та у відповідності до ч. 1 ст. 50 Закону № 796-ХІІ - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розміром 50 % мінімальної пенсії за іком. При цьому розмір мінімальної пенсії за віком повинний був розраховуватися згідно з ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1051-1 від 09.07.2003р., який введений в дію 01.01.2004р. та Закону України № 966-ХІУ«Про прожитковий мінімум». Усупереч зазначеним нормам відповідач не провів відповідні нарахування цих пенсій. Просив визнати протиправною діяльність відповідача, зобов'язати його нарахувати та сплатити належну пенсію, як інваліду ЧАЕС 3 групи з 01.01.2004 року по 20.08.2009 року та з 28.09.2009 року з послідуючим перерахуванням та виплатою її у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян відповідно до Закон) України в розмірі: державна пенсія - 6 мінімальних пенсій та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, - 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленому відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», стягнути з відповідача кошти, що складають різницю між фактично нарахованими і сплаченими пенсіями, починаючи з 01.01.2004 року, і пенсіями, які повинен був оплачувати відповідач, як інваліду ЧАЕС 3 групи, відповідно до закону. В судове засідання відповідач не з'явився, про місце, день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що для його задоволення відсутні правові підстави, позивачу визначено розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно з чинним законодавством, постановами Кабінету Міністрів України. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Лозівському районі, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід 3 групи, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-ХП. Згідно ч.І ст..76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», який діє з 21 березня 1995 року право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності. Поняття ядерної шкоди, а саме що це є будь-які ушкодження, завданні здоров'ю людині, що є результатом небезпеч.іих властивостей ядерного матеріал\ на ядерній установці наведено в розділі 1 ст. 1 названого Закону. Статтею 49 Закону N 796-ХП передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3. 4. встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів Ш групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 Закону N 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам Ш групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до .татті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2 3, 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний Бюджет України на 2007 рік», який набрав чинності з 01.01.2007 року, встановлено новий розмір прожиткового мінімуму на 2007 рік. За таких обставин, виходячи з зазначених вище норм закону, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту з 01 січня 2007 року. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 54 Закону № 796-ХІІ змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по 1 групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Також. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" змінено статтю 50 Закону № 796-ХІІ та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам II групи - 20 процентів; розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" змінено статтю 67 Закону № 796-ХІІ та встановлено, шо максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищуваті. дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, № 10-рп/2008 зміни, внесені законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення імін до деяких законодавчих актів України" до статей 50, 5'», 67 Закону № 796-ХП, визнано неконституційними. Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі юложення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення пенсії та шаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ у редакції від 06.06.1996р. та статтею 67 Закону № 796-Х1І у редакції від 05.10.2006р. З 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені певними нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік» і відповідач, здійснивши у зазначений період нарахування та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у розмірах, встановлених Законом України «Про Держаний бюджет України на 2008 року», діяв правомірно, оскільки не мав повноважень здійснювати зазначені виплати державної пенсії по інвалідності на додаткової пенсії у розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ з тих підстав, що з 01.01.2008 юку по 22.05.2008 року положення базового закону не діяли. Протягом цього часу органи пенсійного фонду діяли у відповідності з приписами діючого законодавства. Щодо захисту права позивача на отримання пенсій у майбутньому суд зауважує, що з положень ст. ЦПК України вбачається, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та воєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або спорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів Держави. Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені ірава, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. У зв'язку з чим суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання відповідача тиняти дії в майбутньому через вірогідність настання певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду гірави відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій. Таким чином неможливо обов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав юзивача в майбутньому. Отже захисту підлягають права позивача за періоди з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 2 травня 2008 року по 20.08.2009 року та з 28.09.2009 року по 26 серпня 2010 року (день ухвалення іішення). Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за ііком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, іередбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкс ве державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, іншого нормативно-правово/о акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Посилання відповідача на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні. Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком. Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 50, .54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, застосуванню підлягає вказаний Закон, а не постанови Кабінету Міністрів України, на які відповідач посилається в запереченнях на позов, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Безпідставними є і посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що ! обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів Укр; їни. Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з відповідача різниці між фактично нарахованими і сплаченими та належними розмірами пенсій у грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial