Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

У січні 2006 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій з уточненням позовних вимог просила суд: - визнати незаконними: засідання кафедри ОММК ДНУ, яке відбулося 24.12.2002, і його ухвалу в частині, що стосується оцінки стану справ в НДЛ; два засідання комісії кафедри ОММК ДНУ, які відбулися 08.01.2003, і ухвалу засідання членів комісії кафедри ОММК ДНУ; розширене засідання кафедри ОММК ДНУ, яке відбулося 21.01.2003, і його ухвал у частині, що стосуються пункту 1 порядку денного; засідання кафедри ОММК ДНУ, яке відбулося 10.04.2003, і його ухвал, що стосуються затвердження його характеристики; засідання кафедри ОММК ДНУ, яке відбулося 28.11.2005, і його ухвалу щодо припинення існування НДЛ ПММ у складі цієї кафедри; - визнати незаконним службове розпорядження по кафедрі ОММК ДНУ № 3 від 24.12.2002; - визнати незаконними дії відповідача ДНУ в особі [PERSON], які полягали в призначенні останнім своїм службовим розпорядженням № 3 від 24.12.2002 комісії для вивчення стану справ з науково-дослідницької роботи та службових відносин в НДЛ ПММ кафедри ОММК, в розгляді ним на засіданні кафедри ОММК 24.12.2002 питання щодо НДЛ і на засіданнях кафедри ОММК 21.01.2003 і 28.11.2005 питань щодо НДЛ ПММ, а також в наданні ним доручення тимчасово виконуючому обов'язки завідувача кафедрою щодо проведення засіданні кафедри 10.04.2003 для затвердження у тому числі її характеристики; - визнати незаконними дії відповідача [PERSON], які полягали в проведенні ним двох засідань комісії 08.01.2003; - стягнути на її користь з відповідача ДНУ як відшкодування моральної шкоди, що була завдана їй відповідачем ДНУ в особі завідувача кафедрою ОММК ДНУ [PERSON], які останній вчинив під час виконання ним його трудових обов'язків, а саме, у зв'язку з проведенням засідання кафедри ОММК 21.01.2003 - 599 грн., а у зв'язку з дорученням тимчасово виконуючому обов'язки завідуючого кафедрою проведення засідання кафедри 10.04.2003 для затвердження у тому числі її характеристики - 300 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] як відшкодування моральної шкоди, що була зав\-дана їй його незаконними діями, які відповідач [PERSON] вчиняв поза виконання своїх трудових обов'язків, а саме, коли, кинувши своє робоче місце доцента кафедри ОММК, що знаходилося в кімнаті 29 корпусу ДНУ № 3, проводив 08.01.2003 два незаконних засідання комісії із співробітниками НДЛ ПММ в кімнаті № 14 корпусу ДНУ № 5А, - 800 грн. (по 400 грн. за кожне із двох засідань комісії). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що позов [PERSON] до ДНУ ім.Олеся Гончара не підлягає задоволенню, як необґрунтований доказами вини як університету, так і його працівників. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав, не заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не підтримав, посилаючись на те, що починаючи з другої половини 2002 pоку, у роботі цієї НДЛ з'явились тенденції, які не могли не турбувати його, як завідувача кафедри, якій підпорядкована ця НДЛ. Це, зокрема, скарги співробітників цієї НДЛ в усній, а пізніше і в письмовій формі, про порушення етики службових відносин, важкий морально психологічний стан у трудовому колективі цієї НДЛ та ін. Його неодноразові службові і, як він переконаний, доброзичливі (оскільки вони навчалися із [PERSON] з 1966 по 1971 pp. в одній академічній групі, а далі весь час працювали в одному трудовому колективі) бесіди із [PERSON] не дали - належних результатів. Вона не тільки не сприймала зауважень щодо помилок у своїй роботі та не зробила їх самокритичної оцінки при виконанні нею своїх прямих службових обов'язків завідувача НДЛ, але і самі ці зауваження керівника кафедри про неналежне виконання нею своїх безпосередніх службових обов'язків, вважала упередженими. Це підтверджується, зокрема, і зверненням (у січні 2003 р.) [PERSON] безпосередньо до ректора ДНУ з проханням призначити з цього приводу незалежну комісію ДНУ, результати якої у січні-лютому 2003 p., лише підтвердили наявність недоліків у роботі цієї НДЛ. Оскільки необхідність налагодження роботи цієї НДЛ ще у грудні 2002 року була очевидною, на засіданні кафедри 24.12.2002 р. в рамках своїх службових повнова\-жень зав.кафедри, як відповідального за стан справ у підлеглих кафедрі підрозділах, він оголосив службове розпорядження про призначення комісії, у складі авторитетних та кваліфікованих співробітники кафедри для незалежного та об'єктивного вивчення, у формі проведення службової наради із співробітниками цієї НДЛ, стану справ га напрацювання рекомендацій для виправлення негативних тенденцій в цій НДЛ. Твердження ж [PERSON] про обговорення її роботи за її відсутності на засіданні кафедри 24.12.2002 року не відповідають дійсності (протокол №9 від 24.12.2002 року). Для проведення службової наради, яким є засідання кафедри, чи колективу НДЛ, у тому числі і за участю співробітників кафедри, згода когось із членів трудового колективу, а [PERSON] у позовній заяві має на увазі згоду свого брата - наукового співробітника НДЛ та свою, не потрібна. Участь у таких нарадах у робочий час є службовим обов'язком відповідних співробітників. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не мали ніяких підстав відмовлятись бути присутніми на спільному засіданні 08.01.2003 р. членів трудового колективу разом з представниками (комісією) кафедри, яке проходило у робочий час з виробничих питань. Фактично [PERSON] продемонструвала відверте небажання виявити справжні причини негативних тенденцій, виправити помилки та змінити на краще стан справ у НДЛ, завідувачем якої вона на той час була. На цьому спільному засіданні кафедри ОММК з колективом НДЛ ПММ були вислухані всі скарги та пропозиції членів трудового колективу НДЛ, а рішення самої комісії, що ґрунтувалися на результатах цього засідання, мали рекомендаційний характер. Підставою для розгляду цього ж питання у більш широкому складі 21.01.2003 р. на розширеному засіданні кафедри з запрошенням декана та голови профбюро механіко-математичного факультету, була поява нових скарг та заяв співробітників цієї НДЛ, як наслідок подальшого погіршення стану справ у цій НДЛ. На засіданні кафедри 21.01.03 р. мали змогу виступити всі, у тому числі і [PERSON]С, співробітники НДЛ, щоб висловити свої скарги, критичні зауваження, своє бачення проблеми та дати обґрунтовані пояснення або відповідні заперечення. [PERSON]С, як співробітник (у складі НДЛ) кафедри, таких обґрунтованих мірку\-вань та пропозицій щодо поліпшення стану справ у підпорядкованій їй НДЛ на цьому засіданні не висловила. Колективне рішення цього засідання кафедри (трудо\-вого колективу) „за" - 29; „проти" - 1, має форму клопотання до керівництва університету. Що стосується вислову її позову "...щодо проведення атестації співробітників науково-дослідної лабораторії...", який [PERSON] теж висуває як претензію, то на засіданні кафедри 21.01.2003 року результатом голосування з цього питання було „за" - 30 „проти" - немає. Тобто [PERSON] теж голосувала „за", тому зміст її претензії викликає лише подив. Що стосується характеристики [PERSON]С, то це питання неодноразово упродовж декількох останніх років вже розглядалось у Жовтневому суді м.Дніпропетровська та в апеляційному суді Дніпропетровської області. Прийнято відповідні рішення. Якихось додаткових даних з цього приводу ця нова позовна заява [PERSON] не містить. На спільному засіданні комісії кафедри із співробітни\-ками НДЛ ПММ 08.01.2003 р. та на розширеному засіданні кафедри 21.01.2003 р. міжособисті стосунки окремих співробітників, на чому намагається наголошувати [PERSON], не розглядались, як це і випливає із порядку денного роботи цих засідань. У подальшому некваліфіковані дії [PERSON] призвели до не проходження її наукового проекту „Розробка теоретичних, комп'ютерних і експериментальних методів досліджень контакту пружних тіл" під безпосереднім науковим керівництвом [PERSON] конкурсної комісії МОН України і, як наслідок до втрати бюджетного фінансування НДЛ ГТММ. Науковий проект [PERSON] був підтриманий ним особисто, а також відповідним рішенням засіданні кафедри ОММК та затверджений на засіданнях Вченої ради ММФ і науково технічної ради ДНУ. Після чого його було направлено до МОН України, де він був відхиленим. В результаті, втрати цією НДЛ бюджетного фінансування, кафедра ОММК вимушена була, своїм рішенням на засіданні 28.11.2005 року, клопотати до керівництва науково-дослідної частини ДНУ про виведення НДЛ ГТММ зі складу (тобто із підпорядкування) кафедри. Таким чином, починаючи з 2006 р. кафедра втратила науково-дослідну лабораторію, а більшість співробітників цієї НДЛ, з початку 2006 р. були переведені в інші наукові підрозділи механіко-математичного факультету. [PERSON] зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є надуманими та необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: На посаду зав.науково-дослідною лабораторією прикладної математики і механіки (НДЛ ПММ) [PERSON] була призначена наказом по університету № 311-к від 04.04.2001р. Згідно Статуту університету (с.15), прийнятого Конференцією трудового колективу університету 21.12.2000р., затвердженого і зареєстрованого у Міносвіти і науки України 10.01.2001р. за № 78, зав.кафедрою несе персональну відповідальність за рівень організації навчальної, наукової та виховної роботи, дотримання правил внутрішнього розпорядку (на кафедрі). Відповідно до посадових обов'язків, затв.ректором 29.03.2002р., зав.кафедрою університету: організує та контролює навчальну, наукову і методичну роботу (п.1.1.); бере участь у доборі кадрів, поданні ректору пропозицій щодо прийняття на роботу, звільнення та переміщення працівників кафедри (п.1.4.); виконує вимоги Положення про кафедру університету (п. 1.12.); готує та проводить засідання кафедри (п.1.14.); організує проведення науково-дослідної роботи відповідно до затвердженого плану (п.3.1.); здійснює заходи щодо організації виховної роботи серед студентів, працівників (п.4.1.); здійснює заходи по зміцненню трудової та договірної дисципліни (п.4.3.). З метою виконання своїх посадових обов'язків зав.кафедрою може виносити на обговорення кафедри питання навчальної, наукової, методичної та виховної у колективі кафедри, у тому числі і науково-дослідних лабораторій, які функціонують при кафедрі, а для підготовки питань для обговорення їх на засіданнях кафедри, створювати і відповідні комісії числа працівників кафедри. У зв'язку із зверненнями працівників НДЛ ПММ, завідуючою якої була [PERSON], до зав.кафедрою обчислювальної механіки і міцності конструкцій (до складу якої входила НДЛ ПММ) [PERSON] про нездорову обстановку в колективі лабораторії, 24.12.2002р. (прот.№ 9) на засіданні кафедра ухвалила рішення створили комісію у складі працівників кафедри: доц. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і доц.[PERSON] для вивчення причин виникнення конфліктної ситуації в колективі лабораторії і внесення пропозицій щодо наведення належного порядку в колективі лабораторії. Службовим розпорядженням по кафедрі №3 від 24.12.2002р. зав.кафедрою [PERSON] була створена комісія у складі вищеназваних осіб, на чолі з доц.[PERSON], якій було доручено у двотижневий строк провести спільне засідання - нараду з працівниками лабораторії для вивчення ситуації, яка склалася в колективі лабораторії і підготувати відповідні пропозиції для розгляду на засіданні кафедри. 08 січня 2003р. ця комісія провела спільне засідання з колективом НДЛ ПММ хід засідання був оформлений протоколом. Працівники лабораторії: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у своїх і виступах говорили про несприятливу обстановку, яка склалася в лабораторії. [PERSON] відмовилась прийняти участь у цій нараді. 08.01.2002р. на своєму засіданні комісія, яка була створена розпорядженням зав.кафедрою № 3 від 24.12.2002р., ухвалила рішення - рекомендувати науковому керівнику лабораторії і теми знайти можливість заміни завлабораторією або розділити колектив лабораторії на безконфліктні групи для успішного виконання науково-дослідної теми. Суд вважає, твердження [PERSON]С, що ні вона, ні її брат [PERSON] не давали своєї згоди на таке обговорення - необґрунтовані. Згідно ч.11 ст.2 КЗпП України працівники мають право на участь в управлінні підприємством, установою, організацією. Виходячи з цього, члени трудового колективу вправі висловлювати свої зауваження щодо недоліків, які мають місце в діяльності підрозділу і, відповідно, вносити свої пропозиції щодо шляхів їх усунення. Отримання попередньої згоди працівника на висловлювання в його адресу критичних зауважень на зборах (засіданнях) законодавством не вимагається. Рівень роботи [PERSON], як наукового працівника на засіданнях комісії і кафедри не обговорювався. Мова йшла лише про незадовільний морально-психологічний клімат у колективі лабораторії, керівником якої вона була, і називались причини його виникнення. 21.01.2003р. на засіданні кафедри декан механіко-математичного факультету [PERSON] і голова профбюро факультету [PERSON], які були запрошені на засідання кафедри, висловили своє бачення проблеми і шляхи її розв'язання. Згідно п.9 Положення про атестацію наукових працівників, затверджених Постановою КМ України №1475 від 13.08.99р., при виявлені недоліків у діяльності наукового працівника, йому може бути призначена позачергова атестація. Комісія, яка була призначена розпорядженням ректора №2 від 27.01.2003р. внесла пропозицію про необхідність проведення позачергової атестації [PERSON] Враховуючи недоліки у роботі зав.лабораторією (несвоєчасна здача звіту по темі, незадовільний стан морально-психологічного клімату в колективі лабораторії) [PERSON] наказами по університету №155 від 14.02.2003р. і №955 від 31.07.2003р. була призначена позачергова атестація. У зв'язку з її не проведенням, накази №155 від 14.02.2003р. і №955 від 31.07.2003р. наказом по університету №1313 від 02.12.2003р. були визнані такими, що утратили чинність. Позов [PERSON] про визнання цих наказів незаконними приєднаний до справи з її позовами до університету. (Справа №1327/06, яка розглядається Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська у іншому складі суду). Що стосується характеристики [PERSON], яка була подана до атестаційної комісії, то її позов до [PERSON]. який оголосив характеристику на засіданні кафедри 10.04.2003р., [PERSON] і [PERSON], які підписали характеристику і до ДНУ. То це питання розглядалася. У судових засіданнях по цій справі був встановлений факт існування скарг працівників на ім'я зав.кафедрою [PERSON], а також показаннями працівників, які скаржилися і були допитані у судових засіданнях. Визнання ж рішенням окремих положень характеристики не тягне за собою автоматичного визнання незаконних засідання кафедри від 10.04.2003 року, оскільки вони відбувалися в межах повноважень та відповідно до Положення про атестацію наукових працівників, затверджених Постановою КМУ №1475 від 13.08.99р. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07.04.2006 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2006 року залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] без задоволення. Твердження [PERSON]С, що начебто, НДЛ ПММ була самостійним структурним підрозділом університету - недостовірні. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про вищу освіту" структурними підрозділами вузів третього і четвертого рівнів акредитації є кафедри, факультети, інститути, філії, бібліотека, тощо. Кафедра - базовий структурний підрозділ вузу, який проводить навчально-виховну роботу і здійснює наукову, науково-дослідну та науково-технічну діяльність за певним напрямом. Статутом університету науково-дослідні лабораторії до категорії самостійних структурних підрозділів не віднесені. Відповідно до ст.17 Закону "Про освіту" і п.4.4 Статуту ДНУ структуру і читаний розклад університету затверджує ректор. Згідно Положенню про кафедру університету, затв.ректором наказом №743 від 01.12.1998р., кафедра може мати у своєму складі навчальні та науково-дослідні лабораторії. НДЛ ПММ була створена наказом ректора університету №1218 від 14.09.1990 року на факультеті прикладної математики, у зв'язку із закінченням фундаментальної науково-дослідної теми, яку виконувала у 2003-2005р.р. НДЛ ПММ, не проходженням конкурсу у МОН України, запропонованого на 2006-2008 роках наукового проекту (автор [PERSON]С.) і відсутністю року бюджетного фінансування цієї лабораторії, вона була ліквідована. Одночасно кафедра ухвалила рішення порушити перед ректоратом клопотання про працевлаштування працівників НДЛ ПММ. (Справа № 2-1327/06 за позовом [PERSON] і [PERSON] до ДНУ у якому оспорюється ліквідація НДЛ ПММ знаходиться на розгляді у Жовтневому районному суді м.Дніпропетровська). Вимоги про визнання незаконними засідань кафедри 24.12.2002р., 21.01.2003р., 10.04.2003р., 28.11.2005р., а також засідання комісії кафедри 08.01.2003р. і визнання протоколів недійсними, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню. Однією із форм роботи кафедри є її засідання на яких розглядаються питання навчальної, наукової, методичної, виховної та інших видів. Засідання оформлюються протоколами. У даному випадку хід засідань, зміст виступів працівників і рішення протоколювались. Протоколи засідань оформлені належним чином, підписані зав.кафедрою і секретарем. Підстав вважати їх недійсними немає. [PERSON] також не наводить причин, чому необхідно вважати протоколи недійсними. Твердження [PERSON]С, що, начебто, університетом порушені норми Закону України "Про інформацію" - необґрунтовані, безпідставні. На засіданнях кафедри працівники лабораторії висловлювали свої критичні зауваження, які стосувались незадовільного морально-психологічного клімату, який склався у колективі лабораторії, називались причини його виникнення - поведінки в колективі [PERSON] - брата [PERSON] у процесі робочого дня. З виступами працівників і протоколами засідань [PERSON] знайома. Вимоги позивачки не підлягають задоволенню, у звязку з їх необґрунтованістю. Судом встановлено, що позивачка звільнена з Дніпропетровського національного університету ім.Олеся Гончара та їй було відмовлено у поновленні на роботі рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпрпоетровська від 13 листопада 2009 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 16 лютого 2010 року та ухвалою Верховного суду України від 23 червня 2010 року. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає можливим у задоволенні позову [PERSON] до Дніпропетровського національного університету, [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним засідань, рішень і дій та відшкодування моральної шкоди відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed