Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації недовиплачені коціти в сумі 7570,30 гривень, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період відповідно з 01.07.2009 року по 01.06.2010 року, та 120 гривень судових витрат, мотивуючи це тим, що він має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4-категорії та працює і прожирає в зоні посиленого радіологічного контролю. Вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначений ЗУ «Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порушує його права. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянуті справу у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду лист, в якому просить розглядати справу у його відсутність, зазначивши також про невизнання позовних вимог. піддягає задоволенню в межах строку звернення з позовом до суду та на підставі наданих довідок1 про розмір виплат компенсаційних коштів. Судом встановлено, що позивач проживає та працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю, яким є с. Ковбащина, Коростенського району, ¦ отримує компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 рсіку № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ... , яким встановлені компенсації та доплати громадянам, що проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус, територіях посиленого радіоекологічного контролю гарантованого добровільного відселення у розмірі 1-ї мінімальної заробітної плати, щомісяця, згідно зі ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю, проводиться доплата в розмірі ЗО %мінімальної заробітної плати щомісяця. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних' плат, які діяли у вказаних періодах, а саме: -з 01.07.2007 року - 440 грн -з 01.10.2007 року - 460 грн -з 01.01.2008 року - 515 грн -з 01.04.2008року - 525грн.; -з 01.10.2008року - 545грн.; -з 01.12.2008року - 605грн.; -01.04.2009року - 625грн.; -з 01.07.2009року - 630грн; - з 01.10.2009 року - 650 грн -з 01.11.2009 року - 744 грн -з 01.01.2010 року - 869 грн -з 01.04.2010 року - 884 грн. -В зв'язку з викладеним, розмір недовиплачених позивачу коштів за проживанщ на території радіоекологічного контролю, передбачених ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської кат. строки», становить за мінусом одержаних коштів щомісяця, в розмірі 11,20 грн., - 1747,70 грн., за період з 01.07.2009 року по 01.06.2010 року, а за роботу у зоні посиленого радіоеко тогічного контролю, передбачених ст. 39 вищевказаного Закону, становить за мінусом одержаних коштів щомісяця, в розмірі 36,40 грн., - 5822,60 грн., за період з 01.07.2009 року по 01.06.2010 року, а всього 7570 гривень ЗО коп. Проте, належні позивачу виплати виплачуються в розмірі, передбаченому Постановою КМ України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи». Вирішуючи питання, положення якого нормативно-правового акту слід застс; сува^и до спірних правовідносин, суд виходить з наступного: відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зрбовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. і р. і її Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість' якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, ярш.має вищу юридичну силу. І ["( Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів та підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру допомог позивачеві застосуванню підлягають норми ЗУ «Про статус....» Однак, згідно пп. 8 п. 28 розд. Ц ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік», громадянам,що проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у фв'язйу з обмеженням споживання продуктів, харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно пп; 9 п. 28 розд. II цього Закону, громадянам, які працюють на територіях1 радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом*\Міністрів України. б і з] Зов| Таким чином, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну ?іилу, але по різному регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, тому числі залежно від/предмета правового регулювання. Немає, також, і закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас, Конституційний (Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі! про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносцн не може; бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовим^ актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли цастуцний у часі акт містить пряме застереження, щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено сфмим'цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. ры-Д«. ^ г.ц ь Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного С^ду 'Украї ни є обов'язковими до виконання на всій території України. Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України гта11! рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України : 1 і- > я 'їй? ¦' «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнцбильської катастрофи», який діяв у часі раніше, пріоритетними, в даному випадку є положеная Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Разом з тим, судом враховується, що положення п.п. 8, 9 пункту 28 розд. |П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р.», яким фактично змінено на 2008 рЦ дію Закону «Про статус...», в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відцрвіднр до мінімальної заробітної плати , і абз. 2,3,4 частини першої статей 37, 39 Закону України «Про статус...», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № Ю-рп/2008 визнано неконституційними. Проте, зазначені положення втратили чинність з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, а тому до вказаної дати відповідач правомірно здійснював виплати в розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р». Суд погоджується з доводами позову про те, що вимоги Закону "Про (статус..." відповідачем порушувались, позивач не отримував зазначених кошт в відповідних »розмірах, тому вимоги позову, в частині прав позивача на отримання сум передбачених ст. ст. 37, 39 ЗУ «Про статус...» є обгрунтованими. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008І рік» та Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України -, за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управлінн^ прарі та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України в м. Коростеш таким є відповідач. З огляду на зазначене, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial