overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, посилаючись на те, що на балансі КП «ЖЕО-5» знаходиться житловий будинок № 22а по вул.. Гожулівська в м. Полтаві. В квартирі № 28 даного будинку проживає відповідач, який не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 429,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Приймаючи до уваги згоду позивача та наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач проживає в [INFO], отримав житлово-комунальні послуги від позивача, за які не розрахувався, заборгованість перед позивачем на 01.07.2010р. існує в розмірі 429 грн. 60 коп. Відповідно до ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 429 грн. 60 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Також з відповідача підлягає до стягнення державне мито(судовий збір) за розгляд справи в суді на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь позивача в розмірі 30 грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, посилаючись на те, що на балансі КП «ЖЕО-5» знаходиться житловий будинок № 22 по вул.. Гожулівська в м. Полтаві. В квартирі № 17 даного будинку проживає відповідач, який не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 349,36 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Приймаючи до уваги згоду позивача та наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач проживає в [INFO], отримав житлово-комунальні послуги від позивача, за які не розрахувався, заборгованість перед позивачем на 01.07.2010р. існує в розмірі 349 грн. 36 коп. Відповідно до ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 349 грн. 36 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Також з відповідача підлягає до стягнення державне мито(судовий збір) за розгляд справи в суді на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь позивача в розмірі 30 грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, посилаючись на те, що на балансі КП «ЖЕО-5» знаходиться житловий будинок № 6 по вул..Гожулівська в м. Полтаві. В квартирі № 41 даного будинку проживає відповідач, який не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 436,92 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Приймаючи до уваги згоду позивача та наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач проживає в [INFO], отримав житлово-комунальні послуги від позивача, за які не розрахувався, заборгованість перед позивачем на 01.07.2010р. існує в розмірі 436 грн. 92 коп. Відповідно до ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 436 грн. 92 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Також з відповідача підлягає до стягнення державне мито(судовий збір) за розгляд справи в суді на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь позивача в розмірі 30 грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення боргу за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, посилаючись на те, що на балансі КП «ЖЕО-5» знаходиться житловий будинок № 35/2 по вул.. В.Тирнівська в м. Полтаві. В квартирі № 69 даного будинку проживають відповідачі, які не сплачують за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2569 грн. 04 коп. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів 2569 грн. 04 коп. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідачі в судове засідання не зявились, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Приймаючи до уваги згоду позивача та наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачі проживають в [INFO], отримали житлово-комунальні послуги від позивача, за які не розрахувались, заборгованість перед позивачем на 01.08.2010р. існує в розмірі 2569 грн. 04 коп. Відповідно до ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 2569 грн. 04 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Також з відповідачів підлягає до стягнення державне мито(судовий збір) за розгляд справи в суді на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь позивача в розмірі 30 грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

що [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання доньки Владислави, [INFO] і посилається на те, що відповідач, як батько, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у звязку з чим вона одноосібно не спроможна належним чином її утримувати. Позивачка в судове засідання подала заяву, згідно якої просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, відповідно до заяви позовні вимоги визнає, справу просить розглянути без його участі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Владиславу, [INFO]. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на дочку у встановленому законом порядку. Вказаного відповідач не заперечував, згоден сплачувати аліменти, про що зазначив в заяві від 24.09.2010 року. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких вимог закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідач зобовязаний виконувати встановлений законом батьківський обовязок, а тому він повинен сплачувати аліменти на дочку в розмірі % частини від всіх видів його заробітку до виповнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання бездіяльності протиправною щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком; та стягнення з відповідача 1240 грн. невиплаченої соціальної допомоги за 2009 рік. Відповідач у поданих запереченнях позов не визнав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка народилась 19.04.1942 року і є громадянкою України. Відповідно до статей 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV (далі по тексту Закон № 2195) вона має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, яка виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VІ (далі по тексту Закон № 107) було внесено зміни до статті 6 Закону № 2195, у звязку з чим з 01.01.2008 року доплата до пенсії виплачувалася позивачу у розмірі встановленому для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зазначене положення Закону № 107 визнано неконституційним. Згідно частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, з 22.05.2008 року стаття 6 Закону № 2195 була поновлена в попередній редакції. Втім, у 2009 році відповідач виплачував зазначену доплату позивачці в значно меншому розмірі у сумі 49,80 грн., на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Таки дії відповідача суд вважає неправомірними, оскільки у спірних правовідносинах підлягав застосуванню саме Закон № 2195, який має вищу юридичну силу. При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки в силу положень викладених в абзаці 2 частини 3 статті 113 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними підпунктом 11 пункту 35 розділу ІІ Закону № 107, в разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, повязаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом та Пенсійним фондом, пенсії визначені законодавством для відповідних категорії громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду. Зазначене є підставою для стягнення недоплаченої соціальної допомоги в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - 1240 грн. Визнання бездіяльності протиправною не передбачено ст.16 ЦК України в якості способу захисту порушеного права, тому в даній частині позову слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автогараж та земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги в частині визнання договору дійсним та визнання права власності на автогараж підтримав повністю. Від позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку відмовився. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову, та просить розгляд справи проводити по наявних у справі доказах без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову і рішення у справі постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтями 174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 24 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу. У відповідності до пункту 1.1 даного договору відповідач продав, а позивач купив автогараж розміром 6,0* 4,0 по вул.Грушевського, 16 в м.Костопіль. На виконання пункту 2.1 договору позивачем сплачено відповідачу кошти у сумі 20000 гривень в якості оплати за придбане майно, про що свідчать розписка про отримані кошти. На виконання умов договору купівлі-продажу позивачем та відповідачем здійснено приймання передачу майна, що підтверджується актом прийому-передачі. Договір купівлі-продажу від 24.11.2009 року укладений між сторонами містить всі істотні умови , які встановлені ч.І ст.638, а також відбулося його повне виконання. У відповідності до 4.2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пункт 1 ст.319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд дійшов висновку, що неможливість проведення державної реєстрації прав власності на приміщення автогаража, що знаходиться за адресою: м.Костопіль, вул. Грушевського, 16 позбавляє позивача можливості у повному обсязі реалізувати своє право на дане майно. Стаття 392 ЦК України надає власнику право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у власника документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що 14.04.2006 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило шлюбно-сімейні стосунки у 2009 році, оскільки мало різні характери та погляди на життя. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 14 квітня 2006 року зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 54 у відділі ЗАГС адміністрації муніципального району «Новооскольський район» Бєлгородської області (а.с.3). У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружжя припинило шлюбно-сімейні стосунки в кінці 2009 року, оскільки переконались, що не мають бажання бути разом. В теперішній час подружжя стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки сімя існує формально і не може бути відновлена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у звязку з чим підлягають задоволенню. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Малолітнього [PERSON], [INFO] слід залишити на виховання матері - [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Оскільки складання рішення в повному обсязі потребує часу, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 218 ЦПК України, в даному судовому засіданні оголошує вступну та резолютивну його частини. З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись 28 вересня 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Комунальний заклад «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» в особі лікаря-психіатра звернувсь до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], в психіатричний стаціонер на 6 місяців. В судове засідання лікар-психіатр, представник психіатричного закладу та особа, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином. Телефонограмою, прийнятою помічником судді, головний лікар КЗ РОЦПЗН повідомила, що подана заява про госпіталізацію [PERSON] є на даний час недоцільною та просила справу слухати за відсутності лікаря-психіатра та представника психіатричного закладу. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні не наполягала на задоволенні заяви, вказала, що на даний час [PERSON] проходить лікування в добровільному порядку і примусової госпіталізації не потребує. Прокурор вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, так як заявник та особа відносно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги в судове засідання не з'явилися, а тому вирішити питання про необхідність примусової госпіталізації особи не можливо. Заслухавши пояснення зацікавленої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити. Відповідно до ст.. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Ст.. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначає, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Враховуючи, що гр.. [PERSON] на даний час добровільно проходить лікування в Острозькій психіатричній лікарні, неявка в судове засідання лікаря-психіатра чи представника психіатричного закладу, що подав заяву, участь яких при розгляді справи є обов'язковою, дає всі підстави вважати, що в задоволенні заяви слід відмовити, так як наявна усвідомлена згода [PERSON] на лікування, що виключає можливість примусової госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 7000 грн. суми неповернутого вкладу, 750,44 грн. відсотків по вкладу; та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити штраф згідно п.5.1 договору банківського вкладу з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від затриманої суми за кожний день затримки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення умов договору відповідач не виплатив їй суму вкладу та відсотки по закінченню строку дії договору. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача позов не визнала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.08.2009 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 270809/03-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивачки грошові кошти в сумі 7000 грн. під 21,5 % річних на строк до 25.02.2010. По закінченню строку вкладу сума вкладу та відсотки виплачені не були. Внесення коштів підтверджується копією квитанції від 27.08.2009. Правовідносини між сторонами регулюються договором та § 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад зі спливом встановленого договором строку, а також на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Як вбачається з виписки по рахунку, на даний час на рахунку позивачки перебуває 7000 грн. суми вкладу та нараховано 746,31 грн. відсотків. Дані суми підлягають стягненню на користь позивачки. Крім того, згідно п.5.1. договору за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування Банк сплачує Вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від затриманої суми за кожний день затримки.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

ВАТ „Укртелеком звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач за період з 01.01.2010 по 31.05.2010 заборгував 696,80 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є споживачем телекомунікаційних послуг, про що свідчить заява та копія наряду на встановлення телефону № 709. Згідно п.5 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобовязані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладання, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Відповідно до Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг абонентна плата за отримані телекомунікаційні послуги вноситься споживачем після отримання ним рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої оплати. Як свідчить розрахунок заборгованості відповідач за надані послуги належним чином не розраховується, внаслідок чого за період з 01.01.2010 по 31.05.2010 виникла заборгованість у сумі 696,80 грн. Оскільки відповідачем порушені зобовязання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих телекомунікаційних послуг, зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved