Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Житлосервіс Добробут», Комунального підприємства «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним реєстраційних написів № 806 від 15.05.2002 року та № 806 від 23.10.1998 року, зобов'язання скасувати державну реєстрацію, усунення порушень права на внесення квартирної плати за комунальні послуги шляхом надання необхідних даних, стягнення моральної шкоди. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 31.07.2008 року позовні вимоги були роз'єднанні та відокремлені у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Комунального підприємства «Житлосервіс Добробут», Комунального підприємства «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним реєстраційного напису № 806 від 15.05.2002 року. 26.01.2009 року [PERSON] надав позов до [PERSON], Комунального підприємства «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], про визнання недійсним реєстраційний напис КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» № 608 від 15.05.2002 року, зобов'язання [PERSON] знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири. Від позивача 01.06.2010 року надійшла уточнена позовна заява в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 січня 2009 року він до Сєвєродонецького міського суду надав уточнену позовну заяву, поданою ним 16 листопада 2007 року. Уточнені позовні вимоги він вимушен був подати, оскільки відповідачка [PERSON] постійно заводила в оману не тільки його, але й суди, стверджуючи, що в неї є свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири № 4, розташованої по вул. Першотравневі 20-А в м. Сєвєродонецьку, що не відповідає дійсності. 27 березня 2008 року при розгляді справи в Сєвєродонецькому міському суді позивачу стало відомо про те, що у [PERSON] немає свідоцтва про право власності на 1/2 частину вартири № 4, розташованої в будинку № 20-А по вул. Першотравневій м. Сєвєродонецька, однак право власності на цю частину квартири в КП «[PERSON] Бюро технічної інвентарізації» зареєстровано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 року, що підтверджується реєстраційним написом за № 806 від 15.05.02 року. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 року між [PERSON] та віповідачкою [PERSON] була розділена квартира № 4, що розташована в будинку № 20-А по вул. Першотравнева м. Сєвєродонецька Луганської області, в якій він проживає. Квартира та інше майно було розділено між [PERSON] та позивачем, як спадкоємцями, незважаючи на те, що [PERSON], не перебуваючи в шлюбі з померлою [PERSON] матір'ю відповідачки [PERSON], спадкоємцем не являвся. Сєвєродонецькому міському суду, розділивши між [PERSON] та [PERSON] квартиру, не було відомо, що вона була приватизована по сфальсифікованому документу. Вищевказана квартира була приватизована [PERSON] таємно від [PERSON], з якою він проживав на протязі 35 років, не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі. Приватизація квартири була здійснена по заяві [PERSON], в якій був підроблений підпис позивача. Підробка підпису встановлена висновком Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. Бакаріуса від 17.04.03 р., в якому сказано, що підпис на заяві [PERSON] виконаний від його імені, не належить йому. Право власності на приватизовану квартиру [ADDRESS] по сфальсифікованому документу було зареєстровано Комунальним підприємством «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» на ім'я [PERSON]. та його ім'я [PERSON] 23.10.1998 р. на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6106 від 12.10.1998 року. Про приватизацію квартири позивачу стало відомо в судовому засіданні 31.10.01 р. і він одержав необхідні документи, 09.01.02 р. звернувся до Сєвєродонецького міського суду. С позовною заявою про визнання незаконною приватизацію квартири, визнання незаконним розпорядження № 292 від 12.10.98 р. про передачу квартири в приватну власність, визнання незаконним свідоцтво № 6106 від 12.10.98 р. про право власності на квартиру на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON]. При розгляді справи про визнання приватизації незаконною, в березні 2007 року [PERSON] було відомо, що відповідачка [PERSON], знаючи достовірно, що ним 09.01.2002р. подана до суду позовна заява про визнання приватизації квартири незаконною, 15.05.2002 р. в КП «[PERSON] БТІ» зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.01 р., про що свідчить реєстраційний напис за № 806. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 26 квітня 2007 року приватизація вищевказаної квартири, свідоцтво про право власності на квартиру № 6106 від 12.10.98 р, розпорядження № 292 від 12.10.98 р. про передачу квартири в приватну власність були визнані незаконними. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 28 квітня 2010 р. суд зобов'язав КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру № 4 в будинку № 20-а, розташованої по вул. Первомайській в м. Сєвєродонецьку Луганської області, здійснену на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6106 від 12.10.1998 року, виданого на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Позивач являється мешканцем квартири № 4, розташованої в будинку № 20-А по вул. Першотравневій, м. Сєвєродонецька, в якій проживає з 1970 р. по наступний час. Відповідачка [PERSON] являється дочкою померлої [PERSON] з якою він перебував в фактичних шлюбних відносинах на протязі 35 років, виховуючи відповідачку з 3-х літнього віку до досягнення нею повноліття. Вищеназвана квартира була надана на всіх членів сім'ї, які проживали разом. Рішенням № 9 сумісного засідання адміністрації та профкому Сєвєродонецького хімічного комбінату від 11.10.1967 p., де позивач стояв у черзі на одержання квартири, його померій дружині [PERSON], яка працювала лікарем на території колишнього «СХК» була виділена 3-х кімнатна квартира [ADDRESS] на склад сім'ї 5 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира була надана у відповідності з розпорядженням ВСНХ СРСР № 155/Р від 17.09.1965 р. в порядку обміну у зв'язку із створенням санітарної зони зі знесенням селища Ново-Сиротіно. [PERSON] проживала [INFO], В яку був поселений квартирант з п. Ново-Сиротіно. 05.01.1970 p., був зроблений обмін квартирами і, згідно ордеру № 79, виданому 05.01.1970 року на підставі сумісного рішення адміністрації, профкому СХК від 30.10.69 р. № 6 сім'я у складі 5 вищевказаних осіб заселилася у 3-х кімнатну квартиру № 4 розміром 38,3 кв м., розташовану у будинку № 20-а по пров. Шкільному м. Сєвєродонецька. Розпорядженням виконавчого комітету [PERSON] міської Ради № 80 від 15.03.1989 р. у зв'язку з упорядкуванням поштових адресів житловим будинкам 18 кварталу, які раніше мали поштові номера пров. Шкільний буд. 20-а присвоєна поштова адреса вул. Першотравнева, буд. № 20-а. Сімейні обставини склалися таким чином, що з 1980 року в квартирі [ADDRESS] залишилися проживати тільки позивач та [PERSON]. Відповідачка [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 1980 року. Вона мала свою 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] [PERSON], яку продала. З березня 2000 р. [PERSON] проживає у 2-х кімнатній приватизованій квартирі на підставі договору купівлі - продажу нерухомості Слов'янською товарною біржею від 02.03.2000 р. за адресою: [ADDRESS] з повнолітньою дочкою [PERSON] - інвалідом з дитинства. 12 січня 2001 р. дружина позивача - [PERSON] померла. На четвертий день після смерті, тобто 17.01.2001 р. відповідачка [PERSON] звернулася до [PERSON] держаної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину: квартири, в якій мешкає позивач та грошей, вказавши у заяві, що інших спадкоємців у померлої немає. Пізніше [PERSON] стало відомо, що грошей на окремих ощадкнижках у померлої [PERSON] було 23 561,48 грн., а також були гроші на інших ощадних книжках, про суму яких йому невідомо. На всі гроші померлої [PERSON], які у неї були на ощадкнижках, відповідачка [PERSON] одержала свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, але вона цю постанову не оскаржила, погодилася з нею. Позивач проживав з дружиною 35 років, однак не перебував з нею в зареєстрованому шлюбі, тому спадкоємцем не являвся. Незважаючи на цю обставину відповідачка [PERSON] 22.03.2001 p., тобто через 02 місяця та 10 днів після смерті матері звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розділ майна: автомобілю та гаражу, які належали особисто [PERSON], будинку в с. Боровеньки, який належав особисто йому, як спадщина від померлої його матері, а також квартири. 31.10.2001 року Сєвєродонецький міський суд за позовною заявою відповідачки [PERSON] визнав за померлою 12.01.01 р. [PERSON] право власності на 1/2 частину автомашини ВАЗ 21013, номерний знак [NUMBER], на 1/2 частину гаражу № 157 в кварталі 18 вул. Першотравневій м. Сєвєродонецька, право власності на 20 кв.м. квартири № 4, розташованої в будинку № 20-А по вул. Першотравневій м. Сєвєродонецька Луганської області. Згідно висновку судово-будівельної експертизи ПП "Дісконт" від 11.07.01 р. розділ квартири на частини не можливий. Признавши спірне майно за померлою, суд визнав право власності на це майно за [PERSON] Приймаючи до уваги, що приватизація всієї квартири [ADDRESS] А в м. Сєвєродонецьку визнана незаконною, розпорядження № 292 від 12 жовтня 1998 р. про передачу квартири в приватну власність та свідоцтво про право власності на житло № 6106 від 12 жовтня 1998 р. на ім'я [PERSON] та [PERSON] визнані незаконними, що апеляційний суд Луганської області своїм рішенням від 28 квітня 2010 р. зобов'язав КП «[PERSON] БТІ» скасувати державну реєстрацію на квартиру № 4, розташовану в будинку № 20-А м. Сєвєродонецька, тому право власності на 1/2 частину квартири за [PERSON], реєстраційний напис № 806 від 15.05.02 p., здійснений на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 р. повинні бути визнані недійсними. Рішення Сєвєродонецького міського суду від 01.10.2001 р. не являється документом про право власності, на підставі якого зареєстровано право власності, на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] У зв'язку з вищевикладеним, просив визнати: - недійсним право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], - визнати недійсним реєстраційний напис КП «[PERSON] бюро технічної інвентарізації» № 806 від 15.05.02 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; - зобов'язати КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційний напис № 806 від 15 травня 2002 р. права власності на 1/2 частину квартири № 4 будинку № 20-а, розташованої по вул. Першотравневій в м. Сєвєродонецьку Луганської області, здійснену на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31.10.2001 року; - зобов'язати [PERSON] знятися з реєстраційного обліку з квартири № 4, розташованої по вул. Першотравневій будинку № 20-А в м. Сєвєродонецьку; - та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені уточнені позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та просила суд позов задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що рішенням апеляційного суду від 28.04.2010 року, суд зобов'язав скасувати реєстрацію здійснену на підставі свідоцтва про право власності. Державна реєстрація спірної квартири була скасована, про що свідчить відповідь директора КП «Житлосервіс «Добробут», КП «[PERSON] БТІ» де повідомлено, що рішення суду виконано 15.05.2002 року. Вважає, що реєстрація була проведена незаконно. В зв'язку з тим, що попередня реєстрація була скасована, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені уточнені позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені у позові та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Додаткових пояснень не мав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що [PERSON] була прописана в спірну квартиру без його згоди. [PERSON] не оплачує комунальні послуги за спірну квартиру. Просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не сповістила, про день і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що 15.05.2002 року була проведена державна реєстрація за [PERSON] на підставі рішення суду. Згідно тимчасового положення про порядок державної реєстрації за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири, 1/2 частина перейшла від долі померлої [PERSON] до [PERSON], 1/2 частка спірної квартири залишилась за [PERSON] У КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» немає підстав скасовувати державну реєстрацію. Згідно ст. 182 ЦК України БТІ реєструє право власності, виникнення, припинення та перехід. У [PERSON] був перехід права власності. Просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, шо позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 155 ЖК України власник не може бути позбавлений права користування квартирою. Відповідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду від 31 жовтня 2001 року видно, що за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визначений порядок користування даною квартирою, виділивши [PERSON] в користування квартиру № 2, а саме жилі кімнати розміром 11 кв.м. та 9 кв.м.. Згідно Ухвали апеляційного суду Луганської області від 14 лютого 2002 року дане рішення В цієї частині було залишено без змін. Як вбачається з Ухвали Верховного суду України ВІД 08.04.2004 року [PERSON] в задоволені касаційної скарги було відмовлено. Згідно реєстраційного надпису оглянутого в судовому засіданні, від 15.05.2002 року реєстр. № 806, виданої [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації, за [PERSON]В праві приватної власності зареєстрована 1/2 частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 31 жовтня 2001 року. Тобто, під час розгляду даної справи, було встановлено, що 1/2 частина спірної квартири залишилася за [PERSON], оскільки рішення Сєвєродонецького міського суду від 31.10.2001 року є на даний час чинним. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу СВОЇХ вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, давши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання недійсним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнання недійсним чи незаконним реєстраційного напису КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» № 806 від 15.05.2002 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON], зобов'язання КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційний напис № 806 від 15 травня 2002 року та зобов'язати [PERSON] знятися з реєстраційного обліку з квартири № 4, розташованої по вул. Першотравневій буд.№20-А в м. Сєвєродонецьку слід залишити без задоволення. Судові витрати також не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed