Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії, зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є «дитиною війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак Відповідач вказану соціальну допомогу не нарахував та не виплатив, тому позивач просить суд визнати дії Відповідача неправомірними, зобовязати Відповідача доплатити йому щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за 2007-2010 року в розмірі 4 966,59 грн, судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких просить розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON], має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням серії AI № 146835 та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя. Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач, як «дитина війни», має право на державну соціальну допомогу, зокрема, на підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Законом України № 489-V від 19.12.2006р. «Про Державний бюджет України на 2007рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік» щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону. Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції закону від 18.11.2004 року. Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно - правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. За таких обставин положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Отже, вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Аналогічні правовідносини склалися в 2008 році, 2009 році, оскільки зміни до статті 6 вищезазначеного Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008. Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги [PERSON] про визнання неправомірними дії [PERSON] Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови у виплаті йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, стягнення з відповідача недоплаченої суми виплат дитині війни у строк з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день винесення рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial