Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 травня 2010 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги він обгрунтовує тим, що 14 квітня 2006 року приблизно в 00 год. 30 хвл. відповідачі [PERSON], [PERSON], скориставшись недбалістю володаря автомобіля ГАЗ-52 держ. номер [NUMBER] [PERSON], тимчасово заволоділи вказаним автомобілем і приїхали до будинку позивача, розташованого по вул.. Щербакова, 9 у м.Дружківка і з використанням технічних засобів пілки но металу викрали чотири металевих секції огорожі, два швелери, металеву трубу. Вкрадене привезли на пункт металобрухту, де отримали гроші, які використали на власні потреби. 16 квітня 2006 року відповідачі [PERSON], [PERSON] викрали з домоволодіння позивача ще шість металевих секцій огорожі, два швелера, шість металевих труб. 18 квітня 2006 року відповідачі [PERSON], [PERSON] знову викрали із домоволодіння позивача чотири металевих секції огорожі, два швелера. Позивач вважає, що внаслідок злочинних дій відповідачів [PERSON], [PERSON], недбалості відповідача [PERSON] йому було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 17800 гри. Також вважає, що діями відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що порушились його нормальні життєві звязки, він з великою працею будував металеву огорожу, на протязі трьох років відповідачі не прийняли заходів до відшкодування йому шкоди. Моральну шкоду оцінює в 9000 гри. Просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на його користь матеріальну шкоду у розмірі 17800 грн., моральну шкоду у сумі 9000 грн., судові витрати у вигляді збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 250 гри. та оплату послуг адвоката у сумі 1500 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, допустити в якості його представника [PERSON], на своїх позовних вимогах наполягає. Представник позивача [PERSON] зявився у судове засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що він дійсно разом з [PERSON] вчинив двічі крадіжку металу у позивача, заперечує проти того, що вони з [PERSON] здійснили крадіжку 18 квітня 2006 року. Також він не згоден з розміром матеріальної шкоди, вважає, що вона дуже завищена, крім того в період досудового слідства він відшкодував позивачу 500 грн. Проти стягнення з нього моральної шкоди та судових витрат також заперечує. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що він здійснив крадіжку металу у позивача разом з [PERSON] 14 та 16 квітня 2006 року. 18 квітня 2006 року він крадіжку не вчиняв. Також він не згоден з розміром матеріальної шкоди та моральної шкоди. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] зявився у судове засідання, позовні вимоги не визнав, та пояснив, що він не здійснював крадіжку металу у позивача в загалі. Він дійсно надав доручення [PERSON] для керування його автомобілем, але з якою метою [PERSON] та [PERSON] використовували його автомобіль, він не знав. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали цивільної та кримінальної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задовольнянню частково з наступних підстав. Суд встановив, що 14 квітня, 16 квітня, 18 квітня 2006 року відповідачі [PERSON], [PERSON] із домоволодіння, яке належить позивачу, розташованого по вул.. Щербакова, 9 у м. Дружківка викрали чотирнадцять металевих секції огорожі, шість швелерів та сім металевих труб. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти того, що здійснили викрадення металу, належного відповідачу 14 квітня та 16 квітня 2006 року у кількості 8 металевих секцій. Більше вони нічого не викрадали. . Але, 29 жовтня 2008 року вироком Дружківського міського суду, який ухвалою апеляційного суду від 24 квітня 2009 року було залишено без змін в цій частині, відповідача [PERSON] було визнаним у скоєні злочину, передбаченого ст.. 185 ч.2 КК України, а саме здійснення викрадення із домоволодіння, яке належить позивачу та розташовано за адресою вул. Щербакова, 9 у м. Дружківка, чотирнадцяті металевих секцій огорожі, шість швелерів та сьомі металевих труб. Відповідно до постанови Дружківського міського суду від 18 жовтня 2007 року встановлено факт викрадення майна [PERSON] в кількості чотирнадцяті металевих секцій огорожі, шості швелерів та сьомі металевих труб відповідачем [PERSON], якого визнано винними в скоєні злочину, передбаченого ст.. 185 ч.2 КК України, але оскільки до нього була застосована амністія, то від кримінальної відповідальності його було звільнено. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно договору № 26 від 27.06.2008 року на виготовлення металоконструкцій [PERSON] заказав роботу по виконанню металевих секцій у кількості 14 штук, вартістю 17800 грн. (а.с.8). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти того, що вартість металевого огородження складає 17800 грн. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідачами [PERSON] ча [PERSON] не надано будь-яких належних чи допустимих доказів, які б спростовували обставини, зазначені в договорі № 26 від 27.06.2008 року. Клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення розміру матеріальної шкоди відповідачами не заявлялося. Як вибачається із матеріалів кримінальної справи [PERSON] в період розгляду справи відшкодував позивачу 500 гри., про що є розписка. Таким чином, суд вважає, що треба стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 8400 гривень, а з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 8900 гри. Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала за наявності її вини. Згідно зі ст.. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Згідно до п. 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про практику застосування моральної (немайнової) шкоди (3 усіма наступними змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач повинен зазначити, в чому полягає ця моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Але ні позивач, ні представник позивача не обгрунтували заподіяння моральної шкоди позивачу, розмір маральної шкоди та не надали відповідних доказів. Крім того, позивач, представник позивача не довили суду той обставини, що у заподіяні йому матеріальної шкоди винен відповідач [PERSON] Судом встановлено, що дійсно відповідачі [PERSON] та [PERSON] при здійсненні викрадення користувались автомобілем належним відповідачу [PERSON], але позивачем не надано доказів того, що [PERSON] знав з якою метою відповідачі [PERSON] та [PERSON] використовують його, що він сприяв здійсненню викрадення майна позивача, або його зберіганню та збуту. Таким чином суд вважає, що у задоволенні позовних вимог відносно відповідача [PERSON] треба відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та у вигляді оплати послуг адвоката у сумі 1500 гри., оскільки вони підтверджені квитанціями (а.с.13-19) та па користь держави держмито у сумі 178 гри. Що стосується стягнення з відповідачів витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 гривень на користь позивача треба відмовити, оскільки він не надав суду квитанцію у підтвердження даних витрат. На підставі ст. 10,11,58,59,60,88,212-215,218 Ц11К України (в редакції 2004 року), на підставі ст. 1166,1167 ЦК України, суд

Outcome: partial