Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07.11.2007 року між ними та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-07 № 1227 Кв, згідно якого на страхування був прийнятий автомобіль - «Nissan Almera», державний номер [NUMBER]. 12.08.2008 року страховик отримав від страхувальника заяву про настання страхового випадку по застрахованому транспортному засобу, в якій зазначається, що 11.08.2008 року, о 17 год. 30 хв. за адресою: пр. Миру та перетин вул. Чудновського в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Nissan Almera», державний номер [NUMBER], який належить страхувальнику та «ВАЗ 21124», державний номер [NUMBER] за кермом якого, на момент настання ДТП, знаходився [PERSON]. ДТП відбулась в результаті порушення водієм - відповідачем вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15.08.2008 року відповідача визнано винним в скоєнні ДТП. В результаті ДТП, транспортному засобу страхувальника було завдано збиток на суму 57 468,18 грн. На підставі договору, вони виплатили страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 57 468,18 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 546 від 27.01.2009 року, № 2099 від 26.12.2008 року, № 1950 від 26.11.2008 року. Таким чином, страховик виконав зобов'язання перед Страхувальником у повному обсязі. Під час дослідження страхового випадку страховику стало відомо, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Відкритому акціонерному товаристві «Страхова компанія «Гарантія», номер полісу ВВ/4798035. Тому, ВАТ «СК «Гарантія» відшкодувала їм 24\~999 грн., оскільки 25\~500 грн. ліміт відповідальності, 510 грн. франшизи. Таким чином, відповідач має сплатити на їх користь суму яка залишилася 32\~478,18 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив що, він не винен і тому платити не повинен. Водій [PERSON] порушив правила дорожнього руху. При розгляді адміністративного матеріалу він був присутній, на питання судді він відповів, що свою вину не визнає, але суддя сказав сплатити штраф, і він сплатив. В судових дебатах просив зменшити суму або оплачувати її частинами. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, пояснив, що відповідач необізнаний в законодавстві. Він оплатив штраф, оскільки бажав отримати права та їздити на автомобілі. Зазначив, що позовні вимоги не визнають не по сумі, а оскільки вважають, що відповідач не винен в ДТП. Про ст. 61 ЦПК України йому відомо. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, адміністративний матеріал № 3-2597/08р., суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що між позивачем та [PERSON]Г 07.11.2007 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів. Відповідно до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 12.08.2008 року, [PERSON] повідомив позивача про те, що 11.08.2008 року о 17.30 год. сталася ДТП за його участю та участю відповідача. Відповідно до звіту № 2129 від 22.08.2008 року, складеного ТОВ «Експертно-асистуючою компанією «Легіон», сума матеріального збитку, завданого [PERSON], склала 57\~468,18 грн. Відповідно до платіжних доручень № 1950 від 26.11.2008 року, № 2099 від 26.12.2008 року, № 546 від 27.01.2009 року на користь страхувальника було виплачено 57\~468,18 грн. страхового відшкодування. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.08.2008 року відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП, що сталося 11.08.2008 року, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, який він сплатив. Відповідно до полісу № ВВ/4798035 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач застрахував свій автомобіль в ВАТ «СТ «Гарантія», ліміт відповідальності становить 25\~000 грн., франшиза 510 грн. Відповідно до платіжного доручення № 4996 від 04.12.2009 року ВАТ «СТ. «Гарантія» перерахувала на рахунок позивача страхове відшкодування в межах ліміту, з урахуванням франшизи, суму в розмірі 24\~999 грн. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового шкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з зв»язку з пошкодженням транспортного засобу страховик зобов»язаний відшкодувати витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством України. Однак, умовами полісу передбачена франшиза у розмірі 510 грн. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Таким чином, вона сплачується за рахунок [PERSON] Тобто, з урахуванням ліміту та за вирахуванням безумовної франшизи, ВАТ «СТ «Гарантія» сплатила позивачу 24\~990 грн. Інша частина шкоди завданих позивачу з урахуванням франшизи має бути сплачена відповідачем, а саме в розмірі 32\~478,18 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено згідно квитанцій судовий збір у розмірі 324,78 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., дана сума підлягає відшкодуванню стороною відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved