Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд їх задоволити, стягнути з відповідача ВАТ «СТ «Гарантія» на користь ВАТ «ХДІ страхування» 22267,13 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] 510,00 грн.; стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача сплачене державне мито в розмірі 227 грн. 77 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн. 00 коп. покликаючись на ті обставини, що внаслідок ДТП яке мало місце 20 лютого 2009 року транспортні засоби отримали механічні пошкодження і власнику автомобіля Хонда Сівік д.н.з. [NUMBER], який був застрахований позивачем, було виплачено страхове відшкодування. Оскільки позичав виплатив страхове відшкодування своєму страхувальнику [PERSON] тому до позивача в межах його фактичних витрат переходить право вимоги до особи, що заподіяла шкоду та до особи, відповідальної завдані збитки ВАТ "СТ "Гарантія". В судовому засіданні представник відповідача ВАТ «СТ «Гарантія» заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на ті обставини, що власник транспортного засобу, який винний у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 лютого 2009 року з відповідними заявами про отримання страхового відшкодування не звертався. Будь-яких документів, підтверджуючих страховий випадок їм не надавалось. Тому вважає, що вони є не належними відповідачами по даній справі і з цих підстав просить суд у задоволенні позову відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав Заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що Відкрите Акціонерне Товариство "ХДІ страхування" є правонаступником Відкритого Акціонерного Товариства "Страхова компанія "Алькона" відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22 липня 308 року протокол №24. Державну реєстрацію зміни найменування проведено 24 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом №214461 про державну реєстрацію юридичною особи, Статутом и ВАТ "ХДІ страхування". 20 лютого 2009 року приблизно о 20 год. 10 хв. [PERSON] який перебував в трудових відносинах з [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, який передав по дорученню свій транспортний засіб [PERSON], рухаючись по автодорозі Київ-Чоп на 386 км + 100 м, де проводились дорожні роботи і рух регулюється світлофором, водій під час зупинки транспортного засобу, не залишаючи транспортний засіб, не вжив всіх заходів, щодо недопущення його самовільного руху, в тому числі на горизонтальній ділянці дороги з не увімкненим двигуном, не увімкнув понижену передачу на стоянкове гальмо, що в подальшому спричинило самовільний рух автомобіля, в результаті чого відбулося ^зіткнення із автомобілем, марки Хонда Сівік д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] і який знаходився попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 31 березня 2009 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Транспортний засіб марки Хонда Сівік д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] був застрахований останнім згідно договору страхування №041-0045\\0856 від 20 червня 2008 року у позивача. Страхова сума за договором складала 138225 грн. Страховим випадком за договором визнається майновий збиток, завданий страхувальником внаслідок ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль марки Хонда Сівік д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту відповідно до звіту №284\\09 складеного ТОВ УЕК «Експерт-Сервіс» складала 22297,14 грн. На підставі страхового акту №041-13\\09-Лв від 27 квітня 2009 року, розрахунку суми збитку завданого власнику транспортного засобу №041-13\\09-ЛВ від 23 квітня 2009 року страхувальнику [PERSON] було виплачено позивачем страхове відшкодування у розмірі 22297 грн. 13 коп., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні платіжним дорученням №757 від 06 травня 2009 року та оплачено послуги експерта у розмірі 480,00 грн. Відповідно до ст.27 закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, винної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] - власника транспортного засобу марки ЗІЛ 43610 д.н.з. [NUMBER], була застрахована Рівненською регіонально дирекцією ВАТ Страхове Товариство «Гарантія», згідно договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного у формі полісу №ВС\\3102587 від 17 листопада 2008 року. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон «Про ОСЦПВВНТЗ») обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення \відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності Страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна майну третьої особи. Відповідно до п.9.2. ст.9 вищевказаного Закону, обовязків ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 25500,00 грн. на одного потерпілого. Позивач виплатив страхове відшкодування своєму страхувальнику [PERSON], тому до позивача у межах його фактичних витрат переходить право вимоги до особи, яка заподіяла шкоду. Як було встановлено в судовому засіданні, власник транспортного засобу марки «ЗІЛ 431610» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] надав довіреність [PERSON] на право керування та розпорядження транспортним засобом. Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні довіреністю від 08 червня 2007 року, посвідченою [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за №1668, з якої вбачається, що [PERSON] уповноважує [PERSON] розпоряджатись (керувати, продавати) транспортним засобом марки «ЗІЛ 431610» д.н.з. [NUMBER], тип ТЗ - фургон-с, шасі (кузов) №3164815. В свою чергу, [PERSON] без будь-яких належним чином оформлених документів передав вищезазначений транспортний засіб [PERSON], який перебував з ним у трудових відносинах. Дані обставини в судовому засіданні ствердив допитний у якості свідка [PERSON] Отже, на момент вчинення ДТП, яке мало місце 20 лютого 2009 року саме відповідач [PERSON] володів та користувався автотранспортним засобом марки «ЗІЛ 431610» д.н.з. [NUMBER] і являвся належним володільцем джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим "об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до ч.4 ст.1187 ЦК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 ^березня 1992 року з послідуючими змінами, "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди" абзац перший пункту 2 передбачає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну ? громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, не залежно від наявності вини. Відповідно до пункту 3 абзацу 3 вищезазначеного Пленуму, володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.) відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом і на його володільця, відповідно до ступеня вини кожного з них. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 цієї ж постанови, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Відповідно до абзацу 3 пункту 4 цієї ж постанови, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» для отримання страхового відшкодування, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та необхідні документи. Відповідно до п.37.1. ст.37 цього Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. В судовому засіданні встановлено, що для отримання страхового відшкодування до ВАТ "СТ "Гарантія" ні власник [PERSON], ні належний володілець джерела підвищеної небезпеки [PERSON] не ^звертались, заяв та необхідних документів не подавали. Тому на думку суду, ВАТ "СТ "Гарантія" не може бути по справі належним відповідачем. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, та те, що в судовому засіданні було встановлено та доведено зібраними у справі доказами, що саме відповідач по справі [PERSON] являється володільцем джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля [NUMBER], що стверджується дослідженою в судовому засіданні нотаріально посвідченою довіреністю від 08 червня 2007 року згідно якої [PERSON] володів та користувався вищевказаним транспортним засобом, отже він являється належним володільцем джерела підвищеної небезпеки, даний автомобіль в оренду та розпорядження іншим особам на законних підставах не передавався, [PERSON] який керував транспортним засобом відповідача перебував з ним у трудових відносинах, неправомірно транспортним засобом не заволодівав, оскільки будь-яких доказів того, що відповідач звертався з заявою в правоохоронні органи про незаконне заволодіння його транспортним засобом ним надано не було, тому суд вважає, що відповідач [PERSON] є належним відповідачем по справі, тому саме він і повинен відшкодовувати заподіяні збитки позивачу, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з досліджених матеріалів справи при подачі позову до суду позивачем було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн. згідно платіжного доручення №237 6 від 04 листопада 2009 року, державне мито в розмірі 227,77 грн., згідно платіжного доручення №2377 від 04 листопада 2009 року, а також 480,00 грн. витрат за дослідження автомобіля згідно платіжного доручення №815 від 21 квітня 2009 року. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved