Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Державного Казначейства України Міністерства фінансів України, прокуратури Харківської області, третя особа Харківське міське управління ГУМВС України в Харківській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому завдана моральна шкода в звязку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, порушенням стосовно нього кримінальної справи, обранням запобіжного заходу та притягнення його в якості обвинуваченого в скоєнні злочину. Свої моральні переживання позивач обґрунтовує тим, що весь час з моменту порушення кримінальної справи і до теперішнього часу перебуває в стресі, його стан здоровя різко погіршився, він вимушений був звернутися за допомогою лікарів психіатрів та психологів. Все це спричинило порушення нормального ритму життя, порушення життєвих стосунків, погіршило умови життя, розрив стосунків з друзями та в сім»ї. В первинних позовних вимогах позивач просив стягнути на його користь 120000 гривен компенсації моральної шкоди та 15000 тисяч матеріальної шкоди. 07.05.2008 року позивач уточнив позовні вимоги, збільшив суму моральної шкоди до 141750 гривен. В судовому засіданні 18.08.2010 року представник позивача відмовився від стягнення сум матеріального характеру. Суд вважає, що не має застережень для прийняття відмови від позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, вважали, що права позивача суттєво порушені, дії правоохоронних органів стосовно позивача, носили неправомірний характер, що було доведено в судовому порядку, тому просили стягнути на користь позивача 141750 гривен. Представник відповідача Державного Казначейства України Міністерства фінансів України заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх немотивованими та необгрунтованими, представник відповідача прокуратури Харківської області заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала до суду заперечення проти позовних вимог, де зазначила про безпідставність позовних вимог, представник третьої особи Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області вважав позов безпідставним та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на ддставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2005 року старший слідчий СВ Червонозаводського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області [PERSON] постановив постанову про порушення кримінальної справи № 18050068 стосовно [PERSON], того ж дня постановлено постанову про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 23 липня 2007 року вказану вище постанову про порушення кримінальної справи скасовано, а в порушенні кримінальної справи відмовлено. Дана постанова набрала чинності.( а.с.7) Крім того, згідно з повідомленням від 10.12.2007 року № 47\\16849, надісланого слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області провадження у кримінальній справі № 18050068 закрито на підставі ч.2 ст.6 КПК України (а.с.8) При таких обставинах погодитися з запереченнями відповідачів у справі та третьої особи щодо відсутності підстав для задоволення позову суд не може. Відповідно до ст.ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог. Сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. При цьому суд зобовязаний сприяти всебічному і повному зясуванню обставин у справі. Загальний час знаходження [PERSON] під слідством і судом складає 25 місяців 11 днів. Стаття 1 Закону України № 266\\94-ВР від 1 грудня 1994 року « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», зі змінами ( далі Закон) встановлює випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок : 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття та тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно- розшукових заходів, передбачених Законами України : « Про оперативно- розшукову діяльність», « Про організаційно - правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частину першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених цим Законом, виникає у випадках : закриття кримінальної справи за відсутності у діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину(п.2 ст.2). На підставі вищевикладеного, оскільки позивач знаходився під слідством 25 місяців 11 днів та остаточно кримінальна справи відносно позивача була закрита постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова 23 липня 2007 року, в звязку з чим позивач має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Посилання представників відповідачів на недоведеність позивачем своїх вимог та отримання моральної шкоди, суд вважає надуманими та такими, що суперечать вимогам Закону та спростовуються не лише вище приведеними доказами, а також поясненнями свідка [PERSON], яка підтвердила, що з моменту порушення кримінальної справи проти її сина [PERSON] останній постійно перебував у стресовому стані, оскільки не міг належним чином влаштувати своє життя, постійно скоював сварки, став дратівливим, сом замкнутим, весь час відчував моральні страждання, переніс тяжкі хвороби через огіршення стану здоровя. В уточненій позовній заяві позивач просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 141750 гривен за період з 12 липня 2005 року по 23 липня 2007 року з урахуванням коефіцієнтів 1,5;2;3, так як вважає, що характер моральних страждань, глибина та сутність моральних переживань є значними, а сором, жах та відчай, які він переніс дуже відобразилися на його здоровї. Не спростовуючи наведені доводи позивача суд зазначає, що дійсно кримінальна справа стосовно [PERSON] закрита після двох років розслідування на підставі п.2 ст. 6 КПК України. Слідство у справі проводилось неякісно, допущена тяганина,очевидною та такою, що не підлягає доказуванню відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України є та обставина, що перебування під слідством протягом більше двох років змінило звичайний уклад життя позивача, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Слід також зазначити, що згідно довідки від 27.06.2007 року , виданої Інститутом неврології, психіатрії та наркології академії медичних наук № 146, [PERSON] протягом з 30.05.2007 по 27.06.2007 року перебував на лікуванні в указаному закладі, проте суд вважає, що сума відшкодування у розмірі 141750 гривен не є співмірною з тими негативними наслідками, що наступили для позивача, та не відповідає критерію розумності. Оцінивши встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку, що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань позивача буде сума в розмірі 10000 гривен. На підставі ст.ст. 1167,1176 ЦК України, Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Законом України « Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати»,

Outcome: partial