Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок №17 по вул. Дружби в м.Кіровограді в порядку спадкування. В подальшому, відмовилася від даних вимог і відмова прийнята ухвалою суду від 25.08.2010 року. Відповідач [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]С.) звернулася до суду із зустрічною позовною заявою в якій просить визнати (після змін) право власності на ? частину будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва фундаменту будинку, двоповерхового флігеля, сараю, вбиральні, просить визнати право користування ? частиною земельної ділянки та перевести права забудовника даної земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та представник позивача за зустрічною позовною заявою позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Вимоги мотивували тим, що в період шлюбу з [PERSON] було отримано земельну ділянку під забудову приватного будинку, проведено частково будівництво будинку, тому, дане майно є спільною власністю подружжя. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, причини неявки в суд не сповістили. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили пояснення позивача за зустрічною позовною заявою в частині проведення спільної забудови будинку та того, що після розірвання шлюбу будівництво не проводилося. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №273 від 21.05.1991 року [PERSON] було надано земельну ділянку площею 1200 м.кв. для будівництва приватного будинку №17 по вул. Дружби в м.Кіровограді. В період з 19.03.1986 року по 28.05.1998 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст. 17 Закону України "Про власність" майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відтак, в порядку ст. 22 КпШС України, ст. 17 Закону України "Про власність" спірне домоволодіння є спільним майном подружжя і належить подружжю в рівних частках. 04.08.2000 року між [PERSON]В, та [PERSON] було укладено шлюб. Згідно свідоцтва про смерть (а.з.77) [PERSON] помер 17.12.2004 року. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку домоволодіння №17 по вул. Дружби в м.Кіровограді. Інша ? частка має належати позивачу, як частка в спільній сумісній власності подружжя. Позивач просить визнати право власності на ? частку окремих споруд домоволодіння. Однак, відповідно до ст. 132 ЦК УРСР (1963), який діяв на час виникнення правовідносин, приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Таким чином, визнання права власності на окремі обєкти нерухомості, які входять в склад домоволодіння є неможливим. В даному випадку можна вирішувати питання про визнання права власності на ? частину матеріалів використаних в будівництві домоволодіння. Як розяснено в ППВС України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. В даному випадку право забудови земельної було надано рішенням виконавчого комітету в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] Дане право залишилося після смерті [PERSON] і [PERSON] може ставити питання про переведення права забудови земельної ділянки на ? частку. Право забудови іншої ? частки має належати [PERSON], оскільки дане право надано в період шлюбу з [PERSON] Вданій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вимоги про визнання права користування ? частиною земельної ділянки не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Порядок отримання даного державного акту визначено діючим законодавством України. Аналогічна норма містилася в ст. 23 ЗК (1990 року) [PERSON] не зверталася до відповідних органів з приводу оформлення державного акту на право постійного користування, їй не було відмовлено у видачі даного акту, а тому дані вимоги є передчасними. На підставі ст. 22 КпШС України, ст. 23 ЗК України (1990 року) ст. 125, 126 ЗК України, ст. 17 ЗАкону України "Про власність",

Outcome: partial