Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду особисто та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] з позовом до відповідачів - фізичної особи-підприємця [PERSON] та його дружини [PERSON] про захист прав споживача, стягнення неустойки, відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 28.06.2007 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір на виконання замовлення з виготовлення і доставки меблевого комплекту ( кухні) на загальну суму 17940 грн. Позивач сплатив відповідачу передоплату в сумі 12550 грн., відповідачем було визначено строк виконання замовлення - 12.09.2007 року. Однак відповідач в порушення укладеного договору взяті на себе зобовязання не виконав, на неодноразові наполягання виконати зобовязання в натурі - не реагував. Лише після численних звернень до правоохоронних органів та управління у справах захисту прав споживачів [PERSON] 04.03.2008 року встановила позивачу кухонний меблевий комплект, чим прострочила виконання зобовязання на 174 календарних дні. Внаслідок незаконних дій відповідачів та довготривалого емоційного стресу від усвідомлення того, що позивач нічого не може зробити для виправлення ситуації, стан здоровя позивача [PERSON] погіршився, вказана ситуація призвела до неодноразових гіпертонічних кризів 2 ступеню. Після пережитих кризів життя позивачів змінилося кардинально, і позивач [PERSON] не може дозволити собі будь-які емоційні стреси, в нього піднімається тиск, тому змушений був купити вимірювач тиску, вартістю 360 грн. Також позивач повинен постійно приймати лікарські засоби, настої трав та ягід. Значно знизилась загальна працездатність позивача [PERSON] з моменту гіпертонічного захворювання. В побутовій роботі позивачу важко сконцентруватись , починає боліти голова, підвищується тиск, він вимушений більше відпочивати, почуває себе знервованим і погано спить. Ту частину роботи, яку міг раніше виконувати самостійно (поміняти кран, щось відремонтувати, принести), на даний час не може виконувати. За вказаний період часу він сплатив за сантехнічні роботи 1500 грн. та за роботи по ремонту замків 700 грн., що разом становить 2200 грн. Тому оцінює щомісячну втрату загальної працездатності в матеріальному виразі для оплати побутових витрат ( сантехнікам, слюсарям, електрикам, вантажникам) - в розмірі 350 грн. до часу вилікування. Для зниження періодичності гіпертонічних кризів, згідно рекомендації лікарів, позивач [PERSON] повинен перейти на посилене харчування та вживати продукти, що містять калій, магній та інші мікроелементи, корисні при гіпертонії. З 1 жовтня 2008 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць затверджено у розмірі для працездатних осіб - 669 грн. Тому позивач внаслідок зміни раціону харчування і для посиленого харчування вже витратив 17394 грн. ( 669 грн. протягом 26 місяців щомісячно). Відповідно до виданої медичним закладом довідки для одержання путівки позивачу необхідне санаторно-курортне лікування в спеціалізованих санаторно-лікувальних закладах міст Трускавець та Моршин, в яких вартість лікування становить 290-315 грн. на добу, тобто за курс лікування в 21 день позивачу необхідно сплатити 6500 грн. Відповідно до п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просив стягнути з відповідачів пеню в розмірі З % вартості роботи ( послуги) за кожен день прострочення виконання замовлення . Тобто за 174 дні пеня складатиме : 174 дні х ( 3% х 17940 грн.) = 93646 грн. 80 коп. Всього позивач [PERSON] просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь: - витрати, викликані необхідністю посиленого харчування в розмірі 17394 грн.; -вартість санаторно-курортного лікування в розмірі 6500 грн.; -вартість придбаних ліків - 1445 грн. 24 коп., трав та ягід - 150 грн. , вимірювача тиску - 360 грн., всього - 1995 грн. 24 коп.; -поштових витрат 77 грн. 55 коп.; -за втрату загальної працездатності - 2200 грн., -пеню за прострочення виконання зобовязання - 93646 грн. 80 коп., -збитки за порушення терміну виконання договору відповідно до п. 6.1 договору в розмірі 897 грн.; Від загальної суми збитків просив відняти 5390 грн., які він не сплатив за договором. Також просив зобовязати відповідачів здійснювати витрати по відшкодуванню шкоди, завданої ушкодженням здоровя, щомісячними платежами протягом дії хвороби за втрату загальної працездатності позивачу [PERSON] в розмірі 350 грн. на місяць ; на придбання ліків - 78 грн. 20 коп. щомісячно ; витрати, викликані необхідністю посиленого харчування в розмірі прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на місяць ; один раз на рік - витрати по відшкодуванню вартості санаторно-курортного лікування в розмірі середньої вартості путівки та необхідних транспортних витрат станом на 01 березня. Також просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 900 000 грн. як відшкодування моральної шкоди. На користь неповнолітньої [PERSON] просить стягнути відшкодування завданої їй моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Завдана моральна шкода полягає в тому, що позивачі протягом довгих років заощаджували копійки для придбання кухні, відмовляли собі в придбанні необхідних речей, економили на повноцінному харчуванні та літньому відпочинку. Після укладення договору з відповідачем позивачі рахували дні до виконання замовлення, готуючи їжу на підвіконні або ящику. Однак відповідачі лише обіцяли виконати замовлення. Неодноразові гіпертонічні кризи приносили позивачу [PERSON] не тільки моральних , але й фізичних страждань, зумовили до додаткових витрат життєвих сил, енергії для організації свого життя, побуту. Нанесена шкода відповідачами в цинічній формі вкоротила позивачу життя на 10-20 років, він постійно повинен зважати на погодні умови та власний спосіб життя, щоб це не спричинило інсульту чи інфаркту у позивача. Усвідомлюючи, що хвороба є невиліковною, позивач [PERSON] не зможе побудувати дитині двоповерховий будинок, який їй пообіцяв. З цих підстав позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, і виходить із засад розумності і справедливості в грошовій сумі 900 000 грн., тобто вартості двоповерхового будинку із земельною ділянкою. Неповнолітня дочка позивача - [PERSON] оцінює пережиті цинічні страждання, завдані в період морального становлення особистості, а також довготривалою зневірою в справедливість , заподіяні відповідачами у звязку з невиконанням добровільно взятих не себе договірних обовязків - у розмірі 50 000 грн. Ухвалою суду від 05.07.2010 року до участі у справі було залучено [PERSON] як спадкоємицю відповідача [PERSON] у звязку з його смертю . Позивач [PERSON], наполягаючи на задоволенні позовних вимог відповідачами [PERSON] та [PERSON], збільшив суму позовних вимог та просив стягнути з відповідачів витрати за придбання медичних препаратів - 1797 грн. 02 коп., зборів, трав, ягід для пониження тиску відповідно до рекомендацій, викладених у «Енциклопедії народних засобів на лікування» [PERSON] - на суму 620 грн., вимірювача тиску - 360 грн. - всього 2777 грн. 02 коп. ; поштових витрат - 147 грн. 14 коп. ; витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування [PERSON] в розмірі 19394 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], діючи у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити . Зазначив, що відповідачка [PERSON] повинна нести солідарну відповідальність за даним позовом, оскільки вона, будучи дружиною приватного підприємця [PERSON], допомагала йому займатись підприємницькою діяльністю. Договір на замовлення меблів був укладений ними в інтересах сімї . Також [PERSON] та [PERSON], як дочка [PERSON]JI. , повинні відповідати як спадкоємці і в повному обсязі , солідарно , відшкодувати завдану здоровю позивача матеріальну шкоду, пеню, моральну шкоду. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Вислухавши позивача, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.07.2007 року між субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір № 4/06 на виготовлення, доставку та встановлення меблевого комплекту - кухні, з фасадом із натурального дерева, вартістю 17940 грн. Згідно з п.2.5, 2.6 договору розмір передоплати складає 12550 грн., решта вартості замовлення - 5390 грн. сплачується після встановлення меблів у замовника. Строк виконання замовлення - 2,5 місяці , тобто 12.09.2007 року (а.с.6-7). На виконання умов договору позивачем було внесено передоплату в розмірі 12550 грн. , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 215 СПД [PERSON] від 28.06.2007 року ( а.с.8). Однак в установлений строк СПД [PERSON] замовлення не виконав, у звязку з чим позивач звертався з заявами до Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів, управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в м. Києві, Прокуратури Дарницького району м. Києва ( а.с.11-13). За заявою [PERSON] Головним Київським міським управлінням у справах захисту прав споживачів 17.12.2007 року було проведено перевірку СПД [PERSON] за адресою м. Київ, вул. Ахматової, 45, в ході якої зафіксовано порушення вимог ст. 6, 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Субєкта підприємницької діяльності [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 155-1, 168-1 КпАП України з накладанням штрафу та застосовано економічно-фінансові санкції. В ході перевірки підприємцем надано письмове пояснення, згідно з яким він обговорив з позивачем новий термін виконання замовлення - 30.01.2008 року ( а.с. 11). 12.01.2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СПД [PERSON] про зобовязання виконати договірні зобовязання , відшкодування моральної шкоди , однак ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.09.2008 року позовну заяву було залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання ( справа № 2-1971 за 2008 рік). 17.02.2008 року [PERSON] помер у віці 40 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.02.2008 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві ( а.с. 55). 04.03.2008 року договір на виготовлення та встановлення кухонних меблів № 4/06 був виконаний відповідачкою [PERSON], що підтверджується актом прийому-передачі товару - кухні із натурального дерева, підписаним замовником [PERSON], із записом, що претензій до поставленого виробу він не має ( а.с. 10). Як пояснив у судовому засіданні позивач, суму в розмірі 5390 грн.. які він за договором повинен був сплатити СПД [PERSON] після доставки меблів , він не сплатив. Відповідно до ст. 1231 ЦК України , до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно з ст. 22 ЦК України , збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 23 ЦК України , моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Спадкоємцями [PERSON]JI. є його дружина [PERSON] та його дочка [PERSON], [INFO]. що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом , виданими 19.08.2008 року Пятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою ( а.с. 53-54). В даному судовому засіданні встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON]J1. було відсутнє рішення суду, яке б зобовязувало його до сплати пені за невиконання договірних зобовязань на користь [PERSON] Тому суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з спадкоємців [PERSON]J1. - [PERSON] та [PERSON] пені в розмірі 3 % за кожен день прострочення виконання зобовязання ( передбаченої п.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» ) на загальну суму 93646 грн. 80 коп., а також неустойки, передбаченої п.6.1 договору , на суму 897 грн. Твердження позивача, що сума в розмірі 897 грн., розрахунок якої проведено на підставі п. 6.1 договору, є збитками, суд не приймає до уваги , оскільки вказаним пунктом договору передбачена саме матеріальна відповідальність виконавця за порушення строку виготовлення меблів, доставки та встановлення - в розмірі 0,5 % від вартості замовлення даного договору за кожний день прострочення, але не більш ніж 5 % вартості замовлення. Виходячи зі змісту п.6.1 договору, вказана відповідальність є неустойкою , відповідно до ст. 611, 549 ЦК України , а не збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Доводи позивача про те, що відповідачка [PERSON] повинна нести солідарну відповідальність за прострочення виконання замовлення СПД [PERSON] , як його дружина, оскільки вона разом з чоловіком здійснювала підприємницьку діяльність, також є безпідставними, оскільки договір позивач укладав з [PERSON] як фізичною особою - підприємцем. Відповідно до ст. 42 ГК України , підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до положень статей 57, 61 СК України , ст. 52 ЦК України майно фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Оскільки договірних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не існувало , то добровільне виконання [PERSON] зобов'язань покійного чоловіка перед позивачем щодо доставки виготовлених меблів не свідчить про її обов'язок нести солідарну відповідальність за невчасне виконання ним зобовязання, як суб'єктом підприємницької діяльності. Також в даному судовому засіданні встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] було відсутнє рішення суду, яке б зобовязувало його до сплати відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] , тому вимоги про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 950000 грн. , предявлені до відповідачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців [PERSON] є необгрунтованими та безпідставними. Крім того , відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідальність підрядника за договором побутового підряду встановлена ст. 872 ЦК України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди замовникові. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» , суд вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової) шкоди при задоволенні вимог споживача. Однак задоволення такої вимоги можливо лише у врахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають права споживачів на відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди , заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією ( товаром, роботою, послугою, що виробляються, виконуються чи надаються для суспільних потреб) у випадках, передбачених законодавством. Як вбачається з підписаного акту прийому-передачі кухонних меблів, позивач [PERSON] своїм підписом підтвердив, що до якості виробу він претензій не має ( а.с. 10). Доказів тих обставин, що кухонні меблі виявились небезпечними для його життя чи здоровя, позивач не надав. Отже, судом не встановлено факту заподіяння позивачам шкоди небезпечними для життя і здоров'я людей послугами чи продукцією , крім того , ні законом, ні договором право позивачів [PERSON]. [PERSON] на відшкодування моральної шкоди не передбачено. Посилання позивача на ст. 1168 ЦК України ( моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів) суд також вважає безпідставними, оскільки вона регулює правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди і не поширюється на спірні правовідносини. Позовні вимоги про відшкодування збитків, завданих погіршенням стану здоров'я позивача [PERSON] , як він вважає, внаслідок невиконання умов договору СПД [PERSON] : про відшкодування коштів на придбання лікарських засобів - 1797 грн. 02 коп.. зборів, трав, ягід для пониження тиску - 620 грн., вимірювача тиску - 360 грн. - всього 2777 грн. 02 коп.; витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, в розмірі 19394 грн. ; вартості санаторно-курортного лікування в розмірі 6500 грн. ; за втрату загальної працездатності - 2200 грн. , поштових витрат - 147 грн. 14 коп. ; зобовязання щомісячно в подальшому сплачувати позивачу за втрату загальної працездатності в розмірі 350 грн. , на придбання ліків - 78 грн. 20 коп. щомісячно ; для посиленого харчування - суму в розмірі прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на місяць ; один раз на рік - витрати по відшкодуванню вартості санітарно-курортного лікування в розмірі середньої вартості путівки та необхідних транспортних витрат станом на 01 березня - суд вважає безпідставними та необгрунтованими. Позивачем не надано належних та допустимих доказів тієї обставини, що наявна у нього гіпертонічна хвороба 2 ступеню , на лікування якої він витрачає певні кошти, знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з несвоєчасним виготовленням кухонних меблів СПД [PERSON] та її загострення сталось внаслідок неправомірних дій останнього. Надані позивачем листки непрацездатності від 25.09.2007 року. 29.10.2007 року, 15.01.2008 року , довідки на одержання путівки від 05.06.2009 року та віл 17.02.2010 року , рецепти на придбання ліків, фіскальні чеки про придбання лікарських засобів ( а.с. 14- 19 ) , виписка із історії хвороби від 04.11.2008 року, карти виклику швидкої медичної допомоги - не є доказами такого звязку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність будь-якого причинно-наслідкового зв'язку між договірними відносинами [PERSON] та СПД [PERSON] та позовними вимогами про стягнення майнових збитків , завданих погіршенням стану здоровя позивача, необхідністю його посиленого харчування , санаторно-курортного лікування та інших збитків , завданих внаслідок довготривалого емоційного стресу через несвоєчасне виготовлення кухонних меблів. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права , свободи та інтереси позивача [PERSON] та його неповнолітньої дочки [PERSON] не були порушені відповідачами [PERSON], [PERSON], тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного, ст. 4, 10, 16, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. З, 15, 16 , 22, 23, 50-52 , 242, 549, 611, 872, 1168 ЦК України, ст. 57, 61 СК України ,

Outcome: dismissed