overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

04.10.2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1-2), який уточнила (а.с.16-17), мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем 04.06.2008 р. зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно допомоги на утримання сина не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісячно ,у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на колену дитину, починаючи з 04.10.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка з судовому засіданні уточнений позов (а.с.16-17) підтримала за вимогами в ньому викладеними. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому порядку. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров' я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття, а відповідач ухиляється від цього. Згідно ст. 182 СК України судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та інші обставини, ар мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовити. Крім того, з відповідача необхідно стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 51 грн. та на користь державного бюджету м. Чернігова, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Сторони одружені з 18.05.1990 р., шлюб зареєстрований Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 554. Мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з травня 2010 року через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя, а також через зловживання відповідачем спиртними напоями. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно, своїх заперечень щодо позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою позивачки, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов предявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлен одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечело б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з травня 2010 року, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, а у разі продовження навчання до 23-х років. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не дбає про матеріальне становище дитини. Вона змушена самостійно забезпечувати дитину усім необхідним, однак її коштів на все не вистачає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. З копії актового запису про народження №03 від 19.04.2006 року (а.с.4) вбачається, що батьком дитини [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON]. Беручи до уваги те, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Рівненській області звернулося в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] та просить стягнути з відповідачів завдану ними шкоду в розмірі 1749,30 грн. на користь держави та перерахувати в держбюджет. Свої вимоги мотивує тим, що 25 грудня 2009 року були затримані відповідачі на водоймі поблизу с.Залужжя Дубровицького району під час лову риби промисловим знаряддям сітками. Дозволу на промисловий вилов риби на даний час та в даному місці не мали. Дубровицький районним судом за вчинене правопорушення на відповідачів накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок незаконного вилову риби відповідачами заподіяна шкода в розмірі 1749,30 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. В своїй заяві просить справу розглянути без участі представника, позов підтримує. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав. Пояснив, що він не заперечує того факту, що ним було вчинено адміністративне правопорушення. Однак просить суд врахувати те, що сума збитку, яку просить стягнути позивач, вже стягнута з нього в повному розмірі згідно постанови суду від 29\~січня 2010 року. Відповідач [PERSON] позов не визнав та дав суду аналогічні пояснення. Вислухавши відповідачів, дослідивши докази по справі, суд рахує, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно постанови Дубровицького районного суду від 29.01.2010 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.4 ст.85 КУпАП з останнього було стягнено 1749,30 грн. заподіяної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Тому факт стягнення шкоди, заподіяної незаконним добуванням цінних видів риб, підтверджено рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення та не підлягає повторному доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини, суд переконується в тому, що шкода заподіяна позивачу стягнута і незаконність її стягнення судом не встановлена, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з даною позовною заявою до Свитазівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, в позовній заяві вказав, що 17.03.2009 р. помер його батько [PERSON], який все своє майно заповів позивачу. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок площею 0,9392 га та 0,0756 га., які розташовані на території Свитазівської сільської ради. Позивач звернувся в суд з даним позовом, оскільки є розбіжності у документах, так в Державному акті та свідоцтві про смерть вказано прізвище «Никін» , а в свідоцтві про народження в графі батько «Некін». Він постійно проживав з батьком до дня його смерті. Просить визнати право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить задовольнити, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте подав в суд заяву в якій вказує, що позов визнає, справу просить розглядати без участі представника сільської ради.. Заслухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Як встановлено з оглянутого в судовому засіданні заповіту посвідченого секретарем Свитазівської сільської ради від 07.07.2007 р. [PERSON] все своє майно заповів сину [PERSON] Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №079168 та серії ЛВ №022106 виданих 25.09.2007 року, встановлено, що [PERSON] належить право власності на земельні ділянки площею 0,9391 га. та 0,0756 га, що розташовані на території Свитазівської сільської ради. Як встановлено з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії 1-СГ №167919 17.03.2009 року помер [PERSON]. З оглянутого свідоцтва про народження серія ІV-ЯР №340054 23.11.1958 р. народився [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] Також згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що позивач як спадкоємець за заповітом має право на спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

27.09.2010 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.12.2003 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, від якого дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2010 року з причини повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, спільне господарство не підтримується, проживають вони окремо. Позивачка вважає, що примирення між ними не можливо, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої причини, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 26.12.2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції донецької області, актовий запис №413 (а.с.9). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2010 року з причини повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини. Сторони спільне господарство не підтримують, проживають окремо, спору майнового характеру на даний час немає, примирення між ними неможливо. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якому вказала, що з відповідачем вони одружені з 16.07.2005 року, шлюб зареєстрований Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 247. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя аліменти на утримання дітей стягнуті. Позивачка у своїй позовній заяві вказала, що їх сімя фактично розпалася з 18 квітня 2008 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач не приймає участь у вихованні дітей, шлюбних відносин не підтримують. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторони фактично припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з»явився, ніяких заперечень проти позову суду не надав. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з 18 квітня 2008 року, ніяких відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що родину зберегти не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона, [PERSON](дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], народилася 27 серпня 1948 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження. У свідоцтві про народження батьками заявниці вказані [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками заявниці був зареєстрований в 1942 році і після реєстрації шлюбу мати [PERSON] узяла собі прізвище чоловіка і стала [PERSON]. В 1953 році шлюб між батьками заявниці було розірвано і мати повернула собі своє дошлюбне прізвище «Бабіч». Але документально підтвердити перехід прізвища матері з «Бабіч» на «Гаркавенко», а потім із «Гаркавенко» знову на «Бабіч» заявниця не може, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про одруження батьків та свідоцтво про розірвання шлюбу. Отримати в органі РАЦС свідоцтво про одруження та свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], заявниця не може, оскільки Книги реєстрації актів про розірвання шлюбу за 1952-1968 роки не збереглися і також не збереглися Книги реєстрації актів про шлюб за 1939-1945 роки, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану. [PERSON] вирішала звернутися до суду, для того щоб мати можливість в повному обсязі користуватися правами, пов'язаними із родинними відносинами, для цього їй необхідно в судовому порядку встановити факт, що [PERSON] дійсно є її матір'ю. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин, знайшов підтвердження у суді. Крім цього відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт, про вставлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення. Усі ці обставини у своїй сукупності підтверджують факт, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 13 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/028/2008, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 98 966,97 (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот шістдесят шість дол. СІЛА, 97 центів) доларів США. що підтверджується кредитною заявкою від 13 лютого 2008р. Згідно п. 1.1. Частини №2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі. Порядок виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлений пунктом 1.5. частини №2 кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. частини №2 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому кредитним договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів. Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2. пункту 1.4. частини №2 кредитного договор) , відповідно до якого, проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів, кожного календарного місяця па фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до п. 1.5. кредитного договор) . Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення кредиту та сплат процентів у розмірі та строк не відбувається. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на пресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась у Гайворонський районний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що відповідач являється батьком її сина -[PERSON], [INFO]. Після народження дитини з відповідачем проживали 5 років, після чого шлюбні відносини припинили і стали проживати окремо. З того часу, на протязі двох років відповідач не бере участі у фізичному та духовному розвитку дитини, не цікавиться здоров'ям дитини не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, крім коштів які сплачує як аліменти. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач не цікавиться життям дитини, не бачиться з нею, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивачка позов підтримав, просить позбавити відповідача батьківських прав, пояснила, що відповідач не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться як росте дитина, не вітає її з днем народження та не купує дитині речей і не забезпечує її необхідним харчуванням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, проти позову позивачки заперечує, пояснив що позивачка створила умови при яких він не може спілкуватись з дитиною, матеріальну допомогу надає так як сплачує аліменти, купує також подарунки. Представник органу опіки і піклування позов не підтримала, пояснив, що орган опіки і піклування Гайворонської райдержадміністрації не підтримує позов про позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON]. Даючи оцінку доказам по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд приходить до висновку, що оскільки позбавлення відповідача батьківських прав не бути сприяти позитивному впливу на долю дитини, є недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини те, що відповідач має бажання і можливість спілкуватися та брати участь у вихованні та утриманні сина. Відмовляючи в задоволенні позову, суд в обґрунтування свого рішення покладає висновок органу опіки та піклування, яким позбавлення батьківських прав відповідача визнано недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини. Зазначений висновок постановлено з запрошенням позивачки і відповідача на засідання органу опіки і піклування, де вони мали можливість надати свої пояснення. Статтею 164 СК України визначено, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою позбавлення батьківських прав. Разом з тим, судом враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суду не надано позивачкою достатніх та переконливих доказів про те, що відповідач своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню малолітньої дитини не виконує, злісно уклоняється від надання допомоги.

Outcome: dismissed