Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнень від 25 жовтня 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) за померлим членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» та в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 грудня 1997 року померла його тітка [PERSON], яка проживала в [INFO] з 1925 року по 1982 рік та з 1939 року була членом різних колгоспів, оскільки село Лікнеп входило з 1961 року по 1973 рік до колгоспу «Україна», з 1974 року по 1990 рік - до колгоспу імені Леніна, членом якого при виході на пенсію була і [PERSON], а з 1991 року знову ввійшло до колгоспу «Україна». Загальний трудовий стаж [PERSON] як колгоспниці становив 27 років 10 місяців, але, будучи пенсіонеркою, за станом здоровя вона змушена була змінити місце проживання та виїхала на постійне місце проживання в [INFO], продовжуючи перебувати в відносинах членства з колгоспом, оскільки заяви про вихід із колгоспу вона не подавала, а будь-яких дій за які згідно статуту можна виключити з членів колгоспу вона не вчиняла, що зобовязувало відповідачів враховувати ці обставини при реорганізації у 1994-1995 роках колгоспу «Україна» в КСП та розпаюванні землі і майна у 1996-1997 роках, оскільки Указом Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» підтверджено право на земельну частку, в тому числі і пенсіонерів, які раніше працювали в ньому. Відповідачі офіційно не запрошували [PERSON] на збори, де розглядалися питання про розпаювання землі, а документи з особового складу колгоспу «Україна» на зберігання в районній архів не передавалися і місце знаходження їх невідоме, на підставі чого він вважає, що земельна частка розміром 7,96 га в землях КСП «Україна» була безпідставно не надана померлій [PERSON], яка була помилково не внесена в списки членів КСП, які мали право на земельну частку(пай) та після смерті якої він являється єдиним спадкоємцем за заповітом, згідно якого померла заповіла йому все своє майно, в тому числі і право на земельну частку(пай), тому він звертався за вирішенням цього питання до Солонянської районної державної адміністрації у 2009 році, якою не було вирішено питання визнання за померлою [PERSON] як членом КСП «Україна» на земельну частку(пай), тому він змушений звернутися до суду за захистом порушеного права як померлої [PERSON], так і свого права як спадкоємця, оскільки вирішити питання оформлення спадкових прав на земельну ділянку в позасудовому порядку через нотаріальну контору неможливо в звязку з відсутністю у померлої правовстановлюючого документа про право на спірне спадкове майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив визнати право власності на земельну частку (пай) як за померлим 08 грудня 1997 року членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» [PERSON], яка є його тіткою, так і за ним в порядку спадкування за заповітом, пояснивши, що його тітка померла в селі Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, куди змушена була переїхати за станом здоров'я в 1988 році з села Лікнеп Солонянського району через чотири роки після виходу на пенсію в 1978 році, при цьому на цей період вона була членом колгоспу ім.Леніна, а в 1991 році цей колгосп було розділено, в тому числі і на колгосп Україна', який став окремим господарством та яке в 1995 році було реорганізовано в КСП «Україна», членом якого автоматично згідно статуту КСП стала і [PERSON] Він звертався в 2007 році до Малозахаринської сільської ради та в 2009 році до Солоняської районної державної адміністрації по питанню виділення земельної частки паю його померлій тітці, але позитивної відповіді так і не отримав, в звязку з чим змушений був звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, пояснивши, що померла [PERSON] працювала в колгоспі майже 28 років та заяву про вихід з колгоспу не подавала, тому автоматично стала членом КСП Україна і має повне право на виділення їй земельної частки паю. Про порушення права на земельну частку померлої [PERSON], а відповідно і його як спадкоємця позивачеві стало відомо в 2008 році, що свідчить про те, що він не пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. Представник відповідача - Солонянської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, пояснивши, що позов не підлягає задоволенню, оскільки визнати право на земельну частку(пай) за [PERSON] неможливо в зв'язку з її смертю. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів членства померлої в КСП «Україна» на день передачі землі у колективну власність членів КСП «Україна», оскільки вона не числиться ні в списках членів КСП до державного акту на право колективної власності на землю, ні в списках на паювання земель, а сертифікат про право на земельну частку (пай) їй не видавався. Померла [PERSON] втратила членство в колгоспі «Україна» в звязку з вибуття з його території на інше місце проживання, а в члени КСП «Україна» її не приймали, а відповідно у неї не виникло право на земельну частку, як не виникло такого права і у позивача як її спадкоємця. Представник відповідача - Малозахаринської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що померла [PERSON] після виходу на пенсію по старості виїхала з території колгоспу, а коли було розпаювання земель КСП Україна в 1997 році на території колгоспу не проживала та в затверджених загальними зборами списках членів КСП, які мали право на земельну частку, не значиться. Відповідач - КСП «Україна» в судове засідання не зявилися, оскільки згідно довідки державного реєстратора та ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2002 року КСП Україна ліквідоване(а.с,16, 53), в єдиному державному реєстрі юридичних осіб відсутня інформація щодо реєстрації КСП Україна Солонянського району Дніпропетровського!' області(а.с.27), а СТОВ «Аграрно-виробнича спілка «Діон» Солонянського району Дніпропетровської області згідно статутних документів(а.с.85-91) не є його правонаступником. Суд, заслухавши пояснення позивача його представника, представників відповідачів, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що померла [PERSON], яка в період з 1925 року по 1982 рік проживала в [INFO], згідно трудової книжки, витягами з по господарської книги(а.с.12,13) та матеріалів пенсійної справи на її ім'я(а.с.8-11,14) з 1939 року працювала та була членом колгоспу Україна Солонянського району Дніпропетровської області, який в послідуючому реорганізувався в колгосп ім.Леїгіна, а потім знову в КСП «Україна», правонаступником якого був створений в 1995 році КСП «Україна»(а.с.43-51). В 1978 році [PERSON] вийшла на пенсію віком, яка їй була призначена за поданням колгоспу ім.Леніна Солонянського району Дніпропетровсьвої області(а.с. 14), членом якого вона була на той період, а в 1987 році стала власником житлового будинку №5 по вул.Зеленій в селі Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, куди вона вибула після виходу на пенсію з території колгоспу на постійне проживання(а.с.58-61), де і померла 08 грудня 1997 року, а після зміни місця проживання звязків з колгоспом ім.Леніна, а в послідуючому і з колгоспом «Україна» з цього часу не підтримувала, в зв"язку з чим втратила членство в колгоспі згідно ст.6 Ііримірного статуту колгоспу, а тому стати автоматично членом КСП «Україна», в який було реорганізовано колгосп «Україна» в 1995 році, згідно п.3.2-3.4 розділу 3 Статуту КСП «Україна» вона не могла, про що свідчить і та обставина, що вона не значиться як член КСП в списках до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» ДП СЛ №00000 від 15 березня 1995 року, реєстраційний №9(а.с.18). Заяви про вступ до членів КСП Україна не подавала, рішення загальних зборів про прийом її в члени КСП не приймалось,що свідчить про те,що у відповідності до ст.7 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство,ст.5 ЗК України, ст.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8.08.1995 року, відповідно до якого, право на земельну частку в землях КСП належить його членам, в тому числі і пенсіонери, які залишились членами КСП відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] не набула права на земельну частку в землях колективної власності КСПУкраїна, оскільки не була членом КСП на день передачі земель в колективну власність згідно державного акту. [PERSON] померла 08 грудня 1997 року в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, після смерті якої було відкрито спадкову справу №439\\98 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою(а.с.55-62) за заявою позивача як спадкоємця за нотаріально засвідченим 18 жовтня 1988 року секретарем виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстром №345 заповітом померлої(а.с. 17,58), якому 07 серпня 1998 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом(а.с.62). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження докази, про необхідність надання яких позивачеві неодноразово розяснялось судом, доводи позивача про членство [PERSON] в КСП «Україна» на день видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП»Україна» Солонянського району Дніпропетровської області, в звязку з чим у неї не виникло право на земельну частку(пай) розміром 7.96 в умовних кадастрових гектара(а.с.18) в землях колективної власності КСП «Україна», як не виникло такого права і у позивача як спадкоємця за заповітом, який прийняв спадок у встановленому законом порядку, в звязку з чим позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed