Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості недоотриманої суми одноразової компенсації інваліду 2 групи у розмірі 13260 гр. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої він має право на одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами. Позивач зазначив, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 3 групи інвалідності, а з 14.04.2010 року йому встановлено 2 групу інвалідності. У зв'язку з встановленням позивачу 2 групи інвалідності Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації нарахувало позивачу різницю у компенсаціях, на підставі постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 року у розмірі 94 гр. 80 коп., але до наступного часу вказана сума не виплачена. Позивач вказує на те, що Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації при виплаті спірної компенсації на підставі постанов КМУ, а не на підставі ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», значно звужує його право на отримання матеріальної допомоги, чим порушує ст. 22 Конституції України. Позивач надає розрахунок недоотриманої одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при встановленні другої групи інвалідності, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік", який становить 13260 гр. Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, із адміністративним позовом не погодилось та надало заперечення на позовну заяву, у яких в обгрунтування своїх заперечень посилався на ст. 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що порядок застосування Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання місцевими органами виконавчої влади. Крім того, ст. 95 Конституції України регламентує, що тільки Законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Оскільки управління праці та соціального захисту населення є бюджетною організацією та не має своїх коштів, воно має право сплачувати тільки ті кошти, які надходять по цільовому призначенню та в розмірах, які були закладені рішеннями Верховної Ради в державний бюджет. Позивач у судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача у судове засідання також не з*явився, у своїй письмовій заяві просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, просив суд відмовити у задоволенні позову та додав до заперечень довідку, із якої вбачається, що позивач у липні 2010 року отримав одноразову компенсацію у розмірі 94 гр. 80 коп. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: [PERSON] має статус постраждалого громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 2 групи інвалідності, що підтверджено посвідченням А №107402 та довідкою серії ДОН - 04 № 022002. Позивачу як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії Управлінням праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації у зв*язку з набуттям 14.04.2010 року 2 групи інвалідності нараховано різницю в одноразовій компенсації між 3 та 2 групами у сумі 94 гр. 80 коп., яка була виплачена відповідачем у липні 2010 року. Однак, позивач, не погодившись із розмірами вказаної суми, 25.10.2010 року звернувся до відповідача із заявою про виплату різниці у розмірі 15 мінімальних заробітних плат в зв'язку із встановленням йому групи інвалідності, яка належить до виплати, відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі Закон 796-ХІІ). Посилання відповідача на те, що законами України про Державний бюджет України на 2008 рік надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, є необгрунтованими, оскільки ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що права громадян встановлюються виключно законами України. Так, дійсно право на одноразову компенсацію (соціальну виплату), а також її розмір та право на отримання різниці між компенсаціями, при встановленні інвалідності групи встановлено ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Встановлений законом розмір одноразової компенсації (сорок п*ять мінімальних заробітних плат за 2 групу інвалідності) не повинен зменшуватись ніякими іншими нормативно-правовими актами (ні законами, ні підзаконними актами Кабінету Міністрів України та інших органів влади), оскільки ст. 22 Конституції України прямо це забороняє. Отже, і розмір різниці компенсації у разі встановлення інвалідності також не може бути зменшений. Відповідач,

Outcome: partial