Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору купівлі-продажу та зобов'язання знесення самовільної побудови пункту охорони. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки, на якій без отримання дозвільних документів було самочинно побудовано пункт охорони. В подальшому на самовільну побудову без введення останньої до експлуатації було визнано право власності та укладено відносно цієї побудови договір купівлі-продажу. Наявність на належній позивачу земельній ділянці самовільної побудови порушує права останнього на дану ділянку. Вказане змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник третьої особи приватного підприємства «Мода» в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів та постановляє заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, представників третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи та докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка по пр-ту Ак. Глушка, 17-А значиться в межах містах Одеси. Відповідно до постанови Верховної ради України від 07.02.2002 року № 3064-Ш „Про зміну меж м. Одеси Одеської області" власником означеної земельної ділянки є позивач. Власником об'єкту нерухомого майна у вигляді будівлі дитячого садочку, розташованого в м. Одесі по пр-ту Ак. Глушка, 17-А, є третя особа - приватне підприємство «Мода». Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.09.2006 року та зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.09.2006 року під № 6231709. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 від 17.09.2004 року затверджена мирова угода за позовом [PERSON] до [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «В.B.C.» про визнання права власності на майно. Згідно даної ухвали визнано право власності за відповідачкою [PERSON] на майно у вигляді металевої огорожі довжиною 180 м, воріт двостулкових металевих (2 шт.), шлагбаума електричного, асфальтового покриття (майданчику) загальною площею 1800 кв.м., місток (крильце) металевого з навісом, розбірних навісів каркасних з металевих труб з покриттям з шиферного листа (550 шт.) для зберігання майна (автотранспорту), пункту охорони загальною площею 19,3 кв.м., електроустаткування майданчика, що складається із стовпів залізобетонних підпірних (2 шт.), прожекторів (3 шт.), плафонів фасадного освітлення навісів (9 шт.), електророзподільного щита з електролічильником, електричного пульта управління шлагбаумом, магістралі електропроводки довжиною 400 м., електрообігрівача, яке в цілому розташоване на автостоянці по пр-ту Ак. Глушка, 17- А в м. Одесі та належало товариству з обмеженою відповідальністю «В.В.С». Ухвалою Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 від 23.09.2005 року комунальн підприємство «МБТІ та РОН» було зобов'язано зареєструвати право власності на майно, перелічене Ухвалі Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 від 17.09.2004 року, за відповідачкою [PERSON] 23.10.2006 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 1.1, укладено договір купівлі продажу нежилого приміщення - пункту охорони загальною площею 19,3 кв.м., розташованого з; адресою: м. Одеса, пр-т Ак. Глушка, 17-А. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області по справі № 22ц-1453/09 від 03.06.2009 рою ухвала Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 від 17.09.2004 року скасовано та справ\ передано до нового розгляду. Цією ж ухвалою також скасовано ухвалу Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 вц 23.09.2005 року. 29.01.2010 року в зв'язку із тривалим нез'явленням у судові засідання без поважних причин позивачки [PERSON], Київським райсудом м. Одеси винесено ухвалу про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] та товариства обмеженою відповідальністю «В.B.C.» про визнання права власності на майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 317 ЦК України надає право виключно власникові володіти, користуватися ті розпоряджатися своїм майном. Підставою набуття права власності відповідачки [PERSON] на майно у вигляді пункт охорони загальною площею 19,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, пр-т. [PERSON], 17-А, і спірному договорі купівлі-продажу від 03.10.2006 року вказана мирова угода, що була затверджена ухвалою Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 від 17.09.2004 року. Оскільки Ухвалою Апеляційного суду Одеської області по справі № 22ц-1453/09 від 03.06.200е року ухвала Київського райсуду м. Одеси по справі № 2-5607 від 17.09.2004 року скасована, а будь-яких інших документів, які б підтверджували право власності відповідачки [PERSON] на спірне майно до суду не надано, то суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] уклала в якості продавця з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу майна у вигляді пункту охороні розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Глушка, 17-А, без законних на те підстав. Ст.ст. 24, 29 Закону України «Про планування та забудову територій» передбачають, що фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язанні отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Дозвіл на будівництво об'єкт містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації.. також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. У відповідності зі ст. 5 Закону України „Про основи містобудування" при здійснень містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів відповідно до вихідних даних на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єкт відповідно до затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації та проектів ш об'єктів; облік державних і суспільних інтересів при плануванні й забудові територій; врахувань; законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок і будинків, що оточують місце будівництва; захист прав громадян і громадських організацій відповідно до законодавства. Проведення будь-яких будівельних робіт до отримання дозволу забороняється та вважається самовільним із подальшим застосуванням цивільно-правових санкцій. Відповідачкою [PERSON] до суду не надано доказів, які б підтверджували законність зведення пункту охорони загальною площею 19,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, пр-т. [PERSON], 17-А. Закінчений будівництвом об'єкт до експлуатації введено також не було. Власником земельної ділянки по пр-ту Ак. Глушка, 17-А в м. Одесі є позивач. В користування відповідачам означена ділянка не надавалась. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи, знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно із ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Самочинне збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила, або за її рахунок. Враховуючи встановлені в судовому засіданні факти, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, а на користь позивача - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З урахуванням встановлених обставин, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 328, 376 ЦК України, ст. 212 ЗК України, ст.ст. 24, 29 Закону України «Про планування та забудову територій», ст. 5 Закону України «Про основи містобудування»,

Outcome: approved