Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою в інтересах повнолітньої непрацездатної доньки ,[PERSON], - про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну доньку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, укладеним 26.12.1987 року мають доньку, [PERSON], [INFO], яка є психічно хворою дитиною, інвалідом дитинства 1 групи. Разом однією сімєю прожили до 21 вересня 1993 року, з того часу сімя фактично розпалась. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою в іншому місті, матеріально доньку не забезпечує, через що позивачці одній дуже важно і матеріально і фізично виховувати доньку. Вона неодноразово зверталась з проханням про надання матеріальної допомоги до відповідача, але він відгукувався негативно, через що вимушена звертатися до суду з даним позовом. У відкритому судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки у розмірі 30% частини заробітку/доходу/ відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, проти позову подав письмове заперечення, в котрому вказав, що він фінансово неспроможний приїхати на засідання суду та просить провести судовий розгляд без його участі та врахувати положення Сімейного Кодексу України та життєві обставини, які склались після розірвання шлюбу з позивачкою, а саме ,що ним було створено нову сімю , в якій у його жінки народилася дитина. На цей час на його утриманні знаходиться сімя з 4-х осіб. А позивачка ніде не працює, фактично живе за рахунок державної допомоги на доньку, тому доцільно було б стягувати з нього аліменти у розмірі 10% від всіх видів його доходу/заробітку/. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що змінені позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі % частини заробітку/доходу/підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом шлюб сторін був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21 вересня 1993 року зроблено актовий запис № 72 /а.с.2/. Віл шлюбу сторони мають двох дітей : доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Донька сторін - [PERSON], згідно довідки МСБ № 001924 від 8 жовтня 2003 року є інвалідом з дитинства першої групи безстроково та потребує постійного стороннього догляду /акт огляду у МСЕК № 1532/. Рішенням Білопільського районного суду від 6 травня 2010 року [PERSON], 05.10. [INFO], визнано недієздатною і призначено її опікуном позивачку по даній справі, [PERSON] . Позивачка по справі на даний час проживає за адресою: [INFO], та має такий склад сімї : доньку, [PERSON], 05.10. [INFO], інваліда дитинства першої групи та сина, [PERSON]. [INFO], який не працює та не навчається на даний час, переніс операцію, про що позивачка надала суду довідку Білопільської ЦРЛ та пояснила, що оплату за проведення операції вносила вона. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною-інвалідом, доглядає за нею постійно, так як доньку не можна залишати одну взагалі, а не тільки на тривалий час, на придбання для доньки-інваліда ліків щомісячно витрачає по 70-80 грн. Згідно довідки Білопільської ЦРЛ від 28.10.10 р. донька позивачки потребує постійного амбулаторного лікування. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої непрацездатної доньки-інваліда першої групи, усі витрати на її утримання позивачка несе самостійно. Відповідач на день звернення позивачки з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої недієздатної доньки працював машиністом електровоза підземного З розряду , а за наказом № 1078 ку від 13.10.2010 року був звільнений за ст.З8 КЗпП України за власним бажанням. Тобто причина звільнення з роботи відповідача не була пов'язана з ініціативою адміністрації підприємства ,стан здоров'я не перешкоджає відповідачу працевлаштуватися на роботу. Суд критично оцінює надану відповідачем довідку від 21.10.2010 рок-\\ за 1035 Удачненської селищної ради Красноармійського району Донецької області шодо того, що відповідач займається вихованням малолітньої [PERSON], [INFO], так як відповідач не є батьком цієї дитини, а матір дитини - [PERSON]. [INFO],співмешканка позивача, сама утримує свою доньку, працюючи прибиральницею виробничих приміщень філії « Обогатительная фабрика «Свято- Варваринская » ЗАО «ДМЗ », що підтверджується довідкою про доходи. До того ж даних про те, що дитина , [PERSON] , не відвідує дитячий садочок відповідач суду не надав. Відповідач не надав доказів того, що має, крім рідної доньки, [PERSON], інших дітей, які потребують матеріальної допомоги. У відповідності зі СТ.198 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » , за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідною позовною заявою . Таким чином, суд вважає, що з урахуванням вищевказаного, відповідач може надавати матеріальну допомогу, тому вимоги позивачки обгрунтовані , позов підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку для непрацездатної доньки до зміни матеріального становища сторін. Також необхідно з відповідача стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. За правилами ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня предявлення позовної заяви в суд, вданому випадку з 25.05.2010 року. Відповідно до п.17 постанови № З Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини що мають істотне значення.» Але розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначено в .2ст. 182 Сімейного Кодексу України - не меншим, ніж 30% для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved