Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачка заборгувала йому 8640 гривень та 500 доларів СІЛА , про що видала 20.10.2004 року та 16.07.2006 року власноруч написані розписки, де строк повернення було встановлено до 1 серпня 2005 року та 1 вересня 2006 року відповідно. Однак в указаний строк відповідачка боргу не повернула, мотивуючи скрутним матеріальним становищем та відсутністю коштів. В зв»язку з викладеним позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачки 12640 гривень заборгованості за договором, проценти за період з 01.09.2006 року до 01.07.2010 року 4223,20 гривень, суму інфляції 7999,40 гривень, 3% річних - 1453,60 гривень. В судове засідання позивач не з"явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів ( суму позики)... Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей... Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України. ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 20 жовтня 2004 року та 16 липня 2006 року між позивачем та відповідачкою було укладено договори позики, за якими позивач передав відповідачці у власність 8640 гривень та 500 доларів СІЛА відповідно. Ці факти підтверджуються наданими розписками, власноруч написаними відповідачкою, за якими термінами повернення боргу визначено - до 1 серпня 2005 року та 1 вересня 2006 року. Однак в указані строки борг повернуто не було, і відповідачка не заперечувала цей факт. Станом на момент розгляду справи в суді грошове зобов»язання відповідачкою не виконано, тому суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги частково. Підлягає стягненню з відповідачки сума боргу за договором позики 8640 гривень. Окрім того, підлягає стягненню з відповідачки сума за договором позики з урахуванням офіційного курсу , встановленого НБУ, гривні по відношенню до доларів США, за 100 доларів США станом на момент розгляду справи 29.10.2010 року встановлено 7,91 гривні, а саме 500 доларів США складає 3955 гривень, а всього 8640 грн.+3955 грн.= 12595 гривень. Підлягає стягненню з відповідача сума боргу за договорами позики 12595 гривень з урахуванням індексу інфляції 7974,62 гривень становить 20569 гривень 62 копійки, а саме, індекс інфляції становить: 8640 грн.х110,3% ( 2005 рік): 100; - 8640 грн. =889,92 грн.:12х5 = 370,80 грн.; 8640 грн.х111,6 %(2006 рік): 100 % - 8640 грн.= 1002,24 грн.:12 х8 = 668,16 грн.; 12595 грн.х111,6 % (2006 рік): 100% - 12595 =1461,02 грн.: 12x4=487 грн.; 12595 грн.хі 16,6 %(2007 рік) :100% - 12595 = 2090,77 грн.; 12595 грн.х122,3%(2008 рік): 100% - 12595 = 2808,69 грн.; 12595 грн.х112,3%(2009 рік): 100% - 12595 =1549,2 грн. Підлягає частковому задоволенню позовні вимоги щодо стягнення 3% річних, виходячи з наступного: 12595 грн. х 3% :12 міс. х 46 міс.= 1448 гривень 43 копійки. Щодо позовних вимог в частині стягнення процентів за період з 01.09.2006 року до 01.07.2010 року, то суд зазначає наступне. Відповідно до п.6 ст. 4 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року надання коштів ( грошових) у позику є фінансовою послугою. Пункт 5 ч.1 ст. 1 зазначеного закону передбачає, що фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також суб»єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. З урахуванням викладеного та положень ст. 625 ЦК України вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення процентів задоволенню не підлягають, оскільки чинне законодавство, окрім стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, в даному випадку не передбачає права фізичної особи на отримання процентів. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики і позивач має право на відшкодування суми боргу з урахуванням індексу інфляції та З % річних від заборгованої суми, яка становить 20569 гривень 62 копійки + 1448 гривень 43 копійки = 22018 гривень 05 копійок. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково, згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати: судовий збір в сумі 177,2 гривень, з позивача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 42,98 гривень. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 ЦК України, п.6 ст. 4, п.5 ч.І ст.1 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року,

Outcome: partial