Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до УПФУ в м. Славутичі про перерахунок пенсії та стягнення недоплаченої суми. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач безпідставно відмовив йому у переході на пенсію по інвалідності 2 групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. При нарахування та виплаті додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та сум доплати (підвищення) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, відповідач не дотримувався вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в зв'язку з чим розмір отриманих ним сум пенсійного забезпечення був і значно нижчим, ніж передбачено діючим законодавством. Свої права вважає порушеними та просить суд : Визнати дії відповідача про відмову у переведенні його на пенсію по інвалідності 2 групи захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, згідно з Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" незаконними; Визнати дії відповідача про розрахунок його пенсії як інваліду 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою з 01.01.2008 року такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов'язати відповідача перевести його з 26.05.2010 року на пенсію по інвалідності 3 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії і нарахувати йому з 26.05.2010 року як інваліду 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою у розмірі, передбаченому ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та виплатити їй недосплачену суму пенсії як інваліду 2 групи за період з 26.05.2010 року у сумі 1638,43 гривень. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок та нарахувати йому з 01.01.2008 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі віднесеній до категорії 1 по 2 групі інвалідності у розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та виплатити їй перераховану суму додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 01.01.2008 року по 01.06.2010 року у сумі 8906,10 гривень. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок та нарахувати йому з 01.01.2008 року щомісячну доплату (підвищення) до пенсії, як непрацюючому, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та виплатити суму щомісячної доплати (підвищення) до пенсії як непрацюючому, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.2008 року по 01.06.2010 року у сумі 10616,30 грн. Зобов'язати відповідача проводити з 01.01.2008 року розрахунок його пенсії як інваліду 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою та виплачувати пенсію щомісячно у розмірах, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить у задоволенні їх відмовити у повному обсязі. У зв'язку з цим за правилами ст.168-173 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності позивача та представника відповідача. Відповідач подав суду письмові заперечення на позовну заяву, пояснив суду, що позивач знаходиться на обліку у Пенсійному Фонді України м. Славутича, як одержувач пенсії по інвалідності у розмірі, визначеному Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Позовні вимоги повністю вважає такими, що не підлягають задоволенню. Мотивує свої доводи тим, що нарахування та виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за вказаний період проводилася у розмірах, передбачених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року; № 861 від 25.07.2001 року; № 530 від 28.05.2008 року. Суми доплати як не працюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю нараховуються та виплачуються на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року. А тому свої дії вважає правомірними. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач стоїть на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Славутичі як отримувач пенсії по інвалідності з 1999 року. Відповідно до посвідчення серія А № 006083 від 22.12.1992 року, та вкладки до нього № 170696, копія яких долучена до матеріалів справи (а.с.2), позивач [PERSON] є особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, віднесена до категорії 1 та відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільги встановлені зазначеним законом. Згідно довідки серія КИО-1 № 101062 витягу із акту огляду МСЕК від 03.11.1999 року, копія якої знаходиться у матеріалах справи ( а.с. 17) [PERSON] - позивачеві по справі встановлена 2 група інвалідності з 27.10.1999 року, захворювання якого пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на термін - довічно. Ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.16 ЦК України встановлено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема може бути : визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а також відшкодування збитків та завданої шкоди. Із оглянутих у ході судового засідання матеріалів Пенсійної справи № 104410 видно, що [PERSON] - позивач по справі в даний час є отримувачем пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з січня місяця 20086 року, яка обрахована йому на підставі поданої ним письмової заяви № 329 від 14.01.2008 року. У матеріалах Пенсійної справи знаходиться письмова заява позивача [PERSON] від 26.05.2010 року якою він просить перевести його на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом № 1145/3 від 26.05.2010 року, копія якого знаходиться і в матеріалах справи ( а.с.18) відповідач відмовив йому у переведенні його на пенсію по інвалідності 2 групи у розмірі фактичних збитків на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як пенсія після проведення перерахунку зменшується. Ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року передбачено, що умови та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються Законом України «Про статус ї соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п.13 розділу ХУ Прикінцеві Положення Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України ,,,, зокрема і Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Вибір позивача, як слідує із вищевикладеного, зроблено, як виходить із матеріалів пенсійної справи, на користь пенсії по інвалідності, яка нараховується та виплачується у розмірах, встановлених Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». За таких обставин відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію по інвалідності у розмірі, визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» є порушенням його права та позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюється у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну - пенсію. Ч .4 ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з втратою годувальника, визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком. Згідно ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-УІ від 28.12.2008 року було внесено зміни в ст.ст. 50 та ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та було встановлено розміри пенсії як основної, так і додаткової особам, віднесеним до категорії 1 інвалідам 3 групи у інших розмірах Зазначена норма діяла в період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, так як рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року в зв'язку з тим, що Закон про Державний бюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, визнано зазначені вище зміни, внесені законом України № 107-У1 від 28.12.2007 року неконституційними. Дане рішення Конституційного Суду набуло чинності з дня ухвалення рішення, а тому Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-УІ від 28.12.2008 року, які визнані неконституційними, втрачають чинність з цієї дати, а норми Закону Україні діють "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема ст. ст. 50, 54 у попередній редакції, а тому, починаючи з 22.05.2008 року розмір пенсії, особам, віднесеним до категорії 1 інвалідів 2 групи , щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю повинен бути установлений у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" основні державні соціальні гарантії та порядок визначення їх розмірів, до числа яких відноситься мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. З введенням в дію Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до ст. 28 зазначеного закону з 01 червня 2004 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, вихідним критерієм для розрахунку державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ст.58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-УІ від 28.12.2008 року затверджено прожитковий мінімум, зокрема також і для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2008 року - 470 гривень; з 01.04.2008 року - 481 гривня; з 01.07.2008 року - 482 гривні; з 01.10.2008 року - 498 гривень. Ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" визначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних груп населення, встановлюється в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" № 1646-УІ від 20.10.2009 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, в тому числі для осіб , які втратили працездатність : з 01.11.2009 року - 573 гривні, з 01.01.2010 року - 695 гривень, з 01.04.2010 року - 706 гривень, з 01.07.2010 рок - 709 гривень, з 01.10.2010 року - 723 гривні; з 01.12.2010 року - 734 гривні. Згідно ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Таким чином, для позивача як інваліда 2 групи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, розмір основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоджу, заподіяну здоров'ю повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів. Як видно із матеріалів Пенсійної справи, розмір основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача нараховувався та виплачувався відповідачем у значно меншому розмірі, ані ж передбачено вищевикладеними нормами законодавчих актів. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач при здійсненні своїх повноважень щодо виплати основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю діяв неправомірно, то є підстави для поновлення права позивача на отримання належних сум Пенсійного забезпечення. Виходячи з вищевикладеного, поновлення права на отримання основної пенсії по інвалідності повинно відбутися з моменту звернення позивача до відповідача з відповідною заявою, тобто з 26.05.2010 року по день розгляду справи судом, а не з 01.01.2008 року, як визначено позивачем у своїх позовних вимогах; поновлення права на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з меж позовних вимог та терміну дії законодавчих актів, можливе з 22.05.2008 року, а не з 01.01.2008 року, як визначено позивачем у своїх позовних вимогах. Зазначене є підставою вважати, що неправомірними діями відповідача, пов'язаними з неправильним обрахуванням та виплатою сум пенсійного забезпечення, позивачеві спричинено матеріальні збитки у вигляді недоотриманих сум, належних до сплати: основної пенсії за віком з 26.05.2010 року, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з 22.05.2008 року по день винесення рішення судом. Ст.1174 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Не застосовуючи зазначені вище норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" при розрахунку пенсійних виплат відповідач порушив права позивача, тому його дії у цій частині є неправомірними і його слід зобов'язати провести відповідний перерахунок та сплатити, перераховані суми : основної державної пенсії по інвалідності 2 групи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за визначені вище судом періоди, з урахуванням фактично виплачених сум. Позовні вимоги в частині стягнення недоотриманих сум пенсійних виплат задоволенню не підлягають, оскільки їх розрахунки не є достатньо обґрунтованими. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що розмір пенсії як основної по інвалідності, додаткової за шкоду, заподіяну здоров'ю, обчислений відповідно до вимог законодавства, виходячи з норм, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України, виходячи з такого. Ст.8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноваження та у спосіб, що встановлюється Конституцією та законами України. Ч.1,2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвижчу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції Україні і повинні відповідати їй. Ч.4 ст.8 ЦПК України передбачено, що у разі невідповідності правового акту, Закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Оскільки Закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при наявності колізії необхідно застосовувати положення Законів України, так як вони є пріоритетними у відношенні до підзаконних актів, а отже при нарахуванні та виплаті сум : основної державної пенсії за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю необхідно керуватися Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постановами Кабінету Міністрів України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та нарахувати йому з 01.01.2008 року щомісячну доплату (підвищення) до пенсії, як непрацюючому, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та виплатити суму щомісячної доплати (підвищення) до пенсії як непрацюючому, який проживає у зоні посиленого радіологічного контролю із 01.01.2008 року по 01.06.2010 року у сумі 10616,3 грн., суд виходив із такого. За змістом базових норм ч.1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Постановою Кабінету міністрів України № 106 від 23.07.1991 року м. Славутич віднесено до зони посиленого радіологічного контролю. Ч.З ст.10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У своїх позовних вимогах позивач стверджує, що він є непрацюючим пенсіонером, який проживає на території посиленого радіологічного контролю, але ніяких доказів ні періоду непрацездатності ні фактичного періоду проживання на території посиленого радіологічного контролю суду не надав. А тому підстав для задоволення вимог позивача в зазначеній частині немає. За правилами ст.88 ЦПК України суд вирішує питання, пов'язані зі сплатою та розподілом судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial