Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення збитків в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що згідно вироку Народного суду Комсомольського району м.Херсона від 17.10.1984 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди 09.07.1981 року за ч.2 ст.215 КК УССР, внаслідок цього [PERSON] одержала тяжкі тілесні ушкодження і визнана інвалідом 1-шої групи безстроково. На підставі цього вироку та рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03.12.1984 року з Херсонського морського торгівельного порту, як з власника джерела підвищеної небезпеки проводилось стягнення відшкодування на користь [PERSON] в зв»язку з тим, що при скоєнні ДТП [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ 69», державний номер № 91-93, який належав ХМТП. Відповідно до діючого законодавства на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди нанесеної здоров»ю, відшкодовувалась щомісячно, починаючи з 05.11.1981 року втрати працездатності у сумі 48 карб.48 коп. При зміні відповідного діючого законодавства портом проводилось збільшення відшкодування внаслідок ушкодження здоров»я. В зв»язку з тим, що [PERSON] працював в ХМТП, то згідно його заяви про добровільне відшкодування заподіяної ним шкоди, з його заробітної плати відраховувались відповідні кошти, які портом відшкодовувались на користь [PERSON] У лютому 2005 року [PERSON] звільнився з Херсонського МТП в зв»язку з виходом на пенсію, але Херсонський МТП продовжував сплачувати кошти на користь [PERSON] внаслідок одержаного каліцтва. Згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.02.2006 року із [PERSON] стягнуто на користь ХМТП в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 793,88 грн. та судових витрат у сумі 51 грн. Згідно рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 03.05.2007 року із [PERSON] стягнуто на користь ХМТП в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 1915,31 грн. та судових витрат в сумі 81 грн. Сума належна до виплати [PERSON] встановлена наказом ХМТП №130 А від 24.03.2005 року, що складає 107,21 грн. на місяць. Адміністрацією порту із березня 2007 року по березень 2009 року кожен місяць виплачувалася сума 107,21 грн., загальна сума сплати за вказаний період складає 2680,25 грн. З березня 2009 року по теперішній час позивач продовжує здійснювати відшкодування шкоди [PERSON], сума сплачена їй за період з квітня 2009 року по березень 2010 року становить 1286 грн. 52 коп. У зв»язку з чим, просив суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу на їх користь відшкодовані кошти [PERSON] в розмірі 1286, 52 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, по слухання справи був повідомлений належним чином, в тому числі в порядку ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствах, установам, організаціям їх працівниками», винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу перед підприємством за нормами трудового законодавства. Статтею 134 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність працівника в повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, в разі якщо така шкода завдана діями працівника, які мають ознаки діянь переслідуваних у кримінальному порядку. Судом встановлено, що відповідач, перебуваючи у трудових відносинах з позивачем вчинив злочин. Відповідно вироку Народного суду Комсомольського району м.Херсона від 17.10.1984 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди 09.07.1981 року за ч.2 ст.215 КК УССР, внаслідок цього [PERSON] одержала тяжкі тілесні ушкодження і визнана інвалідом 1-шої групи безстроково. Відповідно рішення Суворовського народного суду м.Херсона від 03.12.1984 року з Херсонського морського торгівельного порту, як з власника джерела підвищеної небезпеки проводилось стягнення відшкодування на користь [PERSON] в зв»язку з тим, що при скоєнні ДТП [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ 69», державний номер № 91-93, який належав ХМТП. У лютому 2005 року [PERSON] звільнився з Херсонського МТП в зв»язку з виходом на пенсію, але Херсонський МТП продовжував сплачувати кошти на користь [PERSON] внаслідок одержаного каліцтва. Адміністрацією порту із березня 2007 року по березень 2009 року кожен місяць виплачувалася сума 107,21 грн., загальна сума сплати за вказаний період складає 2680,25 грн., яка відповідно до рішення Комсомольського райсуду м.Херсона від 06.07.2009 року була стягнута в порядку регресу з відповідача на користь Херсонського МТП. За період з квітня 2009 року по березень 2010 року адміністрацією порту кожен місяць виплачувалася сума 107,21 грн., загальна сума сплати становить 1286 грн. 52 коп. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті в порядку регресу відшкодовані кошти [PERSON] в розмірі 1286 грн. 52 коп. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved