Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ агрофірма «Україна» про визнання недійсним договору оренди землі № 932 від 27.12.2006 року укладеного від його імені та СТОВ агрофірма «Україна» відносно земельної ділянки розміром 2,94 га, розташованої в адміністративних межах Врадіївської селищної Ради Миколаївської області, скасування державної реєстрації цього договору у державному реєстрі земель за записом № 040701200222 від 04.06.2007 року. Позивач зазначив, що 28.03.2000 року між ним та СТОВ агрофірма «Україна» був укладений договір оренди земельної частки(паю) терміном на 10 років до 01.01.2010 року, згідно якого в користування СТОВ агрофірма «Україна» перейшла земельна частка в розмірі 3.8 умовних кадастрових гектарів. На підставі отриманого ним державного акта серії АВ № 420648 від 25.12.2006 року, він став власником земельної ділянки, загальною площею 2,94 га яка розташована в адміністративних межах Врадіївської селищної Ради Миколаївської області. Восени 2009 року він попередив директора СТОВ агрофірма «Україна» про те, що має намір самостійно використовувати свою земельну ділянку для ведення особистого сільськогосподарського виробництва. Однак у відповідь від директора він дізнався, що від його імені як орендодавця та СТОВ агрофірма «Україна» уже укладений наступний договір оренди землі терміном на 20 років і що земельна ділянка яка належить йому на праві власності відповідно до цього останнього договору передана в оренду в червні 2007 року. Однак оскаржуваний ним договір оренди землі №932 від 27.12.2006 року він особисто не підписував та нікого не уповноважував від свого імені підписувати такий договір. При даних обставинах він вважає, що СТОВ агрофірма «Україна» незаконно заволоділа його земельною ділянкою чим такими діями порушує його конституційне право як власника землі на право володіння, користування та розпорядженням своєю власністю.. В зв'язку з цим позивач просив визнати недійсним оспорюваний ним договір оренди землі та повернути в його користування земельну ділянку. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд визнати недійсним договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року укладеного від його імені з СТОВ агрофірма «Україна», скасувати державну реєстрацію цього договору у державному реєстрі земель за записом № 040701200222 від 04.06.2007 року, та повернути йому земельну ділянку яка є його власністю і яка незаконно та безпідставно станом на 2010 рік знаходиться в користуванні СТОВ агрофірма «Україна». Оскільки даний договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року, він не підписував та не уповноважував нікого на укладення такого договору від свого імені, що при даних обставинах такий договір є не що інше як підробленням, фальсифікацією такого договору зацікавленими особами в своїх власних інтересах з метою подальшого використання його земельної ділянки для власних потреб. Тому при даних обставинах, вищезазначений договір оренди землі є підробленим та сфальсифікованим який не відповідає його власним інтересам та суперечить його волевиявленню як власника землі, та крім цього, суперечить також вимогам ст. 203 ЦК України, а тому є всі правові підстави для визнання такого договору недійсним. Посилаючись на викладене , позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що 28.03.2000 року між [PERSON] та СТОВ агрофірма «Україна» був укладений договір оренди земельної частки(паю) терміном на 10 років. 25.12.2006 року [PERSON] отримав державний акт серії АВ № 420648 на право власності на земельну ділянку , загальною площею 2,94 га в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області. Восени 2009 року [PERSON] попередив директора СТОВ агрофірма «Україна» про те, що строк оренди землі згідно дії договору оренди земельної частки(паю) від 28.03.2000 року закінчується 01.01.2010 року, і що він як власник земельної ділянки з цього часу має намір самостійно використовувати свою земельну ділянку для ведення особистого господарства. Однак [PERSON] було повідомлено, що земельна ділянка яка належить йому на праві власності не може бути повернута йому в користування оскільки між ним та СТОВ агрофірма «Україна» був укладений договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року, терміном на 20 років. Незважаючи на такі твердження відповідача про укладення такого дговору оренди землі № 932 від 27.12.2006 року, даний договір [PERSON] не підписував і нікого не уповноважував на укладення такого договору від свого імені. Як доказ того, що [PERSON] не укладав зазначений договір, є висновок експерта № 1543 від 14.07.2010 року, згідно якого підписи від імені [PERSON] в графі „Орендодавець дговору оренди землі № 932 від 27.12.2006 року ,Земельну ділянку передав акту про передачу та прийому земельної ділянки від 04.06.2007 року, не відповідають підпису [PERSON] в графі підпис власника паспорту виданого паспорту на імя [PERSON] серії ЕО №539313. Тому зазначені обставини у відповідності до приписів п.3 ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 , ч.1 ст. 216 ЦК України є підставою для визнання вищезазначеного договору оренди землі № 932 від 27.12.2006 року недійсним, зі скасуванням державної реєстрацією цього договору у державному реєстрі земель за записом № 040701200222 від 04.06.2007 року та повернення земельної ділянки позивачу в володіння як законному власнику. Відповідач СТОВ агрофірма «Україна» не направило свого представника в судове засідання для участі в розгляді даної цивільної справи, з невідомих суду причин, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак, надіслав на адресу суду свої письмові заперечення відносно позовних вимог в яких зазначив, що договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року який був укладений між СТОВ агрофірма «Україна» та [PERSON] був укладений у відповідності до чинного законодавства України. На думку директора СТОВ агрофірма «Україна» який надіслав заперечення, позивач не надав ніяких доказів на обґрунтування своїх позовних вимог які б підтверджували факт, що договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року був укладений з порушенням чинного законодавства. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача. Представник третьої особи Врадіївського районного відділу земельних ресурсів Миколаївської області в судове засідання не зявився. Однак від нього до суду надійшла заява в якій він просить справу розглядати за відсутності їх представника та прийняти рішення по справі на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства України. Представник третьої особи Миколаївської регіональної філії ДП „Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсам в судове засідання не зявився, звернувся з письмовою заявою до суду в якій просить розглядати справу в його відсутності та проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши поясненні сторін , дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку. Так в судовому засіданні встановлено, що 28.03.2000 року між [PERSON] та СТОВ агрофірма «Україна» був укладений договір оренди земельної частки(паю) терміном на 10 років дія якого закінчується 01.01.2010 року.( договір оренди земельної частки(паю) від 15.03.2010 року укладений між [PERSON] та СТОВ агрофірма «Україна»). 25.12.2006 року [PERSON] отримав державний акт серії АВ № 420648 на право власності на земельну ділянку , загальною площею 2,94 га в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області.( державний акт серії АВ № 420648 від 25.12.2006 року на право власності на земельну ділянку виданий на імя [PERSON]М.). 04.06.2007 року Миколаївською регіональною філією ДП „Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсам був зареєстрований договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року укладений між [PERSON] та СТОВ агрофірма «Україна», за реєстраційним №040701200222. (договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року укладений між [PERSON] та СТОВ агрофірма «Україна»). 04.06.2007 року був складений акт про передачу та прийом земельної ділянки, розміром 2,94 га, орендодавцем [PERSON] орендарю СТОВ агрофірма «Україна».( акт про передачу та прийом земельної ділянки від 04.06.2007 року.). Восени 2009 року [PERSON] попередив директора СТОВ агрофірма «Україна» про те, що строк оренди землі згідно дії договору оренди земельної частки(паю) від 28.03.2000 року закінчується 01.01.2010 року, і що він як власник земельної ділянки з цього часу має намір самостійно використовувати свою земельну ділянку для ведення особистого господарства. ( пояснення [PERSON] ). Договір оренди земельної частки(паю) від 15.03.2010 року укладений від імені [PERSON] та СТОВ агрофірма «Україна» [PERSON] не підписував та не уповноважував нікого на укладення такого договору від свого імені. ( пояснення [PERSON]М.) Згідно висновку експерта № 1543 від 14.07.2010 року, підписи від імені [PERSON] в графі „Орендодавець дговору оренди землі № 932 від 27.12.2006 року ,Земельну ділянку передав акту про передачу та прийому земельної ділянки від 04.06.2007 року виконанні не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] в графі „Орендодавець дговору оренди землі № 932 від 27.12.2006 року ,Земельну ділянку передав акту про передачу та прийому земельної ділянки від 04.06.2007 року не відповідають підпису [PERSON] в графі підпис власника паспорту виданого паспорту на імя [PERSON] серії ЕО №539313. ( висновок експерта №1543 судово - почеркознавчої експертизи від 14.07.2010 року). Згідно ст. 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до приписів ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року який оформлений від імені [PERSON] з СТОВ агрофірма «Україна», [PERSON] не підписував і нікого не уповноважував на укладення такого договору від свого імені, що підтверджується як поясненнями самого [PERSON] так і висновком експерта №1543 судово - почеркознавчої експертизи від 14.07.2010 року. Таким чином, позивач не підписував вказаний вище договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року, тобто відсутнє було його волевиявлення на вчинення угоди. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановленні частинами першою - третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. У зв'язку з тим, що на момент укладення договору оренди землі, були недодержані відповідачем вимоги, які передбачені ч.3 ст. 203 ЦК України, а тому при даних обставинах договір оренди землі № 932 від 27.12.2006 року необхідно визнати недійсним. При цьому, вразі визнання судом правочину недійсним такий правочин згідно приписів ч.1 ст. 236 ЦК України, є недійсним з моменту його вчинення. Статтею 216 ч.1 ЦК України, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих , що повязанні з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,\~ відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно розяснення п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9, згідно якого реституція як спосіб захисту цивільного права ( частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемний чи який визнаний недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Таким чином, при даних обставинах відповідач повинен повернути позивачу в його володіння земельну ділянку яка належить позивачу на праві приватної власності. З огляду вищенаведеного, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими як такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також понесені позивачем затрати за надану йому фахівцем права юридичну допомогу з урахуванням кількості судових засідань в яких приймав участь фахівець права як представник позивача при розгляді справи та з урахуванням складності самої справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved