Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві зазначив, що з 01.10.2007р. відповідно до наказу головного лікаря «ЗОКЛ» №186-0 від 01.10.2007р. він працює заступником головного лікаря з хірургічної допомоги в КУ «ЗОКЛ» Наказом №161 від 27.03.2009р. на підставі комісійної перевірки управління охорони здоровя Запорізької держадміністрації (наказ №41 від 19.01.2009р.) на нього було накладено дисциплінарне стягнення догана за неналежне виконання своїх посадових обовязків, а саме грубе порушення субординації, основних принципів медичної етики деонтології, що призвело до встановлення неіснуючого діагнозу, неправильної тактики лікування, передчасної виписки хворої із стаціонару в тяжкому стані з рекомендаціями протипоказаної променевої терапії. Позивач вважає, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення є незаконним, оскільки ґрунтується на неправдивих перекручених обставинах, за порушення яке ним не здійснювалось, та не відноситься до його функціональних обовязків, крім того воно застосовано з порушенням установлених КЗпП України норм, а саме відсутня його вина в зазначеному проступку, стягнення накладено з пропуском строку. Позивач не погоджується з висновками комісії, щодо виявлених порушень та заперечує наявність в його діях порушень. Комісія складалась з осіб, які не обізнані в питаннях, повязаних з лікуванням, члени комісії не мають для такої перевірки необхідного досвіду та компетенції. Таким чином, вважає, що перевірка була здійснена не професійно, некваліфікованим та некомпетентним складом комісії, однобоко, неповно та не обєктивно, висновки комісії є такими, що не відповідають дійсності. Також позивач вказує, що ухвалюючи наказ №161 від 27.03.2009р. в частині притягнення його до відповідальності адміністрація - головний лікар [PERSON] припустився порушення вимог статті 148 КЗпП України, порушив місячний термін для його ухвалення. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №161 від 27.03.2009р. в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та стягнути з обох відповідачів моральну шкоду в розмірі 1грн. солідарно. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали. Представник КУ «ЗОКЛ», та гол. лікаря [PERSON] позов не визнав, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а також на те, що накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани було здійснене у повній відповідності до вимог чинного законодавства, та просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 3-тя особа [PERSON] охорони здоровя Запорізької державної адміністрації у судове засідання не зявилась, надіславши суду лист №01Ш/3004 від 24.12.2009р. про розгляд справи в відсутності його представника, тому суд у відповідності до ст.169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: [PERSON], працював заступником головного лікаря з хірургічної допомоги в Комунальній установі «Запорізька обласна клінічна лікарня» з 01.10.2007р. згідно наказу головного лікаря КУ «ЗОКЛ» №186-0 від 01.10.2007р. Наказом №161 від 27.03.2009р. на підставі висновку комісійної перевірки управління охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації (наказ №41 від 19.01.2009р.) на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення - догана, за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, а саме грубе порушення субординації, основних принципів медичної етики і деонтології, що призвело до встановлення неіснуючого діагнозу, неправильної тактики лікування, передчасної виписки хворої із стаціонару в тяжкому стані з рекомендаціями протипоказаної променевої терапії. Судом встановлено, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення є обґрунтованим оскільки ґрунтується на правдивих фактичних обставинах, дисциплінарне стягнення накладено за порушення, яке було здійснено [PERSON] Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення - догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Підставами для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, фіксування самого факту порушення. Відповідно до посадової інструкції заступника головного лікаря з хірургічної допомоги до функціональних обовязків відноситься зокрема організація та контроль за діагностикою, лікуванням та культурою обслуговування пацієнтів в стаціонарі; організовує та проводить контроль за прийомом та випискою пацієнтів; контроль за своєчасним проведенням та якістю обстеження, лікування та догляду за хворими. Відповідно до ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення позивачу було накладено із дотриманням строків, передбачених ст. 148 КЗпП України оскільки про проступок відповідачу стало відомо 18.03.2009р., про що свідчить надана в матеріали справи копія супровідного листа [PERSON] Охорони здоровя ЗООДА, відповідно до якого адміністрації лікарні було надано відомості та матеріали перевірки, щодо порушень з боку [PERSON], а тому наказ №161 був ухвалений 27.03.2009р., тобто в продовж місяця з дня коли стало відомо про скоєння порушення трудової дисципліни позивачем. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен відібрати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається з наданих до суду матеріалів, доказів по справі а саме: наказу №161 від 27.03.2009р., супровідного листа [PERSON] охорони здоров'я, довідки по перевірці скарги [PERSON], посадової інструкції [PERSON], пояснень свідків професора [PERSON], професора [PERSON] були встановлені наступні обставини: відповідно до скарги гр. [PERSON], [PERSON] охорони здоров'я Запорізької ОДА створило комісію у складі: зав. кафедрою онкології професора [PERSON] , проректора ЗМАПО професора [PERSON], зав відділенням третьої міської клінічної лікарні [PERSON] В період з 29.01.2009р.- 02.02.2009р. була проведена перевірка фактів викладених у листі [PERSON], щодо недоліків лікування його жінки [PERSON] Комісією було встановлено наступне: « Лечащий врач и исполняющий обязанности зав. ЛОР отделением С.Н. [PERSON] сознательно минует клинический диагноз - обострение правостороннего хронического гнойного среднего отита, состояние после санирующей общеполостной операции, отогенного менингита, левостороннего хр. риносинусита вне обострения, на рак слизистой левой основной пазухи. Этот диагноз поставлен не правильно, без соответствующей верификации. Начмед КУ «ЗОКБ», [PERSON] вместо того, чтобы принять меры к обоснованию столь грозного диагноза и его верификации дает распоряжение выписать больную в тяжелом состоянии по месту жительства и проведения курса лучевой терапии в онкодиспансере г. Мелитополя», крім цього за результатами розгляду скарги, комісія здійснила наступні висновки: а саме на п.1 та 5 висновків категорично зазначають, що « п. І.В ведении больной [PERSON] допущено грубое нарушение субординации, основных принципов медицинской этики и деонтологии со стороны администрации больницы в лице зам. главного врача по медицинской части [PERSON], лечащего врача, и.о. заведующего ЛОР-отделением [PERSON] и радиолога обл. онкодиспансера - Тимашова.; п.5. Комиссия обращает внимание главного врача больницы [PERSON] на вышеуказанные факты, выявленные при проверке жалобы для принятия мер дисциплинарного воздействия в установленном законом порядке. Таким чином, суд вважає, що провина позивача та факт скоєння дисциплінарного проступку підтверджується довідкою [PERSON] охорони здоров'я та висновками викладеними у цій довідці. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили провину на той час заступника головного лікаря [PERSON] Крім того зясовано, що комісія провадилась на підставі наказу обласного [PERSON] здоров'я від 19.01.2009р. №41, а висновки комісії надійшли до адміністрації КУ «ЗОКЛ» супровідним листом 18.03.2009р., що підтверджено копією супровідного листа, наявного в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] як головний лікар, діючий як посадова особа, наділена повноваженнями щодо прийняття та звільнення працівників лікарні, застосував до позивача заходи дисциплінарного стягнення у відповідності до положень ст.147,147-1 КЗпП України, та застосував його у місячний строк з моменту, як про нього стало відомо адміністрації лікарні. Тобто адміністрацією виявлено порушення з дати надходження матеріалів (18.03.2009р.); 27.03.2009р. ухвалений наказ №161, а 30.03.2009р. з ним був ознайомлений позивач, що не заперечував сам позивач у позові та судовому засіданні, тобто дана обставина не підлягає доведенню. До застосування дисциплінарного стягнення передувала вимога надання пояснень, та відмова від їх надання, про що складений акт відмови, проти чого позивач не заперечував. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку Суд вважає, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 149 КЗпП України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника власник або уповноважений ним орган повинен враховувати лише при обранні виду стягнення, тобто при виборі - оголошувати догану чи звільняти, так як інших видів стягнення трудове законодавство не передбачає. Оскаржувати ж догану, посилаючись на те, що власник не врахував перелічені фактори, не можна, оскільки догана це найменш суворий вид стягнення, який власник має право застосувати за будь-яке порушення трудової дисципліни, а зобовязати власника при оголошенні догани враховувати тяжкість проступку та інші обставин означало б взагалі позбавити власника застосовувати стягнення при наявності порушення. Таким чином, притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності було здійснено відповідачем з дотриманням вимог статей 147-149 КЗпП України, факти виявлених порушень з боку позивача посадової інструкції знайшли своє документальне підтвердження в ході судового розгляду справи, у звязку з чим підстав для скасування наказу №161 від 27.03.2009 р. «Про винесення догани » суд не вбачає. Підстави для стягнення з відповідачів моральної шкоди також відсутні.

Outcome: dismissed