Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: доньки Дар»ї, [INFO], в розмірі 2 000 гр. на місяць Посилається в позові на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Солом»янського районного суду м. Києва 25.02.2010 року. Від шлюбу мають малолітню доньку Дар»ю, [INFO]. Виходячи з того, що домовленості з відповідачем щодо утримання дитини не досягнуто, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини , хоч працює та є суб»єктом підприємницької діяльності, дитина знаходиться на її утриманні, просить задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилається на те, що відповідачка не дає йому та його батькам можливості спілкуватися з дитиною. По мірі можливості до певного часу він надавав допомогу на утримання дитини в вигляді продуктів харчування,одягу,тощо. Він не працює з травня 2009 року та не є суб»єктом підприємницької діяльності, як стверджує позивачка, має нерегулярний, мінливий дохід в сумі прожиткового мінімуму - 900гр., і,крім того, хворіє на бронхіальну астму. Виходячи з цього, просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов частково обґрунтованим, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний в Солом»янським районним судом м. Києва 25.02.2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Дар»ю, [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. Судом встановлено і це підтвердили в судовому засіданні сторони, такої домовленості до звернення до суду вони не досягли, як і в процесі розгляду справи судом. Ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатн чоловіка, дружини, батьків, дітей. Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати утримувати свою дитину, зобовязаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню відповідача, суд враховує наступне. Дійсно, з відповіді ДПІ у Солом»янському р-ні м. Києва вбачається, відповідач перебуває на обліку як СПД з 26.02.2010 року. Діяльність здійснює за спрощеною системою оподаткування і згідно поданих звітів доходів в 1 кварталі 2010 року не отримував. Довідка ТОВ »Новатор-Н» підтверджує, що відповідач влітку 2009 року звертався за працевлаштуванням, однак йому було відмовлено в зв»язю відсутністю вакантних місць. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що при розірванні шлюб- лютому 2010 року відповідач в судовому засіданні вказував саме це міс роботи, а саме ТОВ »Новатор-Н». Крім того, спростовуючи твердження відповідача щодо ж матеріального становища та відсутність постійної роботи, послалася на - що він має у власності автомобіль «ПЕЖО», і на його обслуговування утримання ним затрачається набагато більша сума в місць, ніж він вказує, - місячний дохід. З довідки Солом»янського районного центру зайнятості вбачається цього не спростовував відповідач, він за допомогою в працевлаштуванні : центру зайнятості не звертався. / а.с.19; 25; 27-29/ Тобто, з цього випливає, що відповідач, маючи обов»язок по утримань дитини, не маючи роботи, не намагається працевлаштуватися, не звертаєть. до державного центру зайнятості, перебування на якому уже дає право отримання допомоги по безробіттю. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку, що відповід. працевлаштований, допомоги держави з приводу працевлаштування не потребує, а тому його твердження в судовому засіданні є лише небажання утримувати дитину в зв»язку з перешкодами позивачки в його спілкуванні з донькою. Відповідач в судовому засіданні в обґрунтування своєї позиції щодо пред»явленого позову посилався на те, що мін має разові заробітки, при цьому де, в якому вигляді, у кого та в яких розмірах не повідомляє з метою перевірки даної інформації судом, і його дохід в місяць складає в межах 900гр., тобто законодавчо встановленого прожиткового мінімуму. З наданого відповідачем консультативного висновку вбачається, що він в 2008 році пройшов обстеження в Інституті фтізіатрії і пульмонології і за результатами обстеження йому поставлено діагноз: бронхіальна астма. Відповідач в судовому засіданні не заперечував,що інвалідність йому не встановлювалася, тобто він є працездатною особою. Виходячи з цього, дані обставини, з точки зору ст. 182 СК України, не можуть враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та їх стягнення з нього в мінімально допустимому законом розмірі, і права дитини в зв»язку з цим на матеріальне утримання порушуватися не можуть. Крім того, наряду з обов»язком суду враховувати стан здоров»я і матеріальне становище платника аліментів, ст.182 Сімейного кодексу України зобов»язує суд також має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини. Позивачка суду пояснила, що вона працює в районній адміністрації і має невелику заробітну плату. З наданих нею медичних документів вбачається, що не тільки відповідач, а й донька сторін уже в її віці має проблеми зі здоров»ям, які вимагають як медичного втручання, так і догляду і лікування, а, виходячи з цього, і матеріальних затрат. / а.с.ЗЗ 34 / Ст. І85 Сімейного кодексу України передбачено обов»язок того з батьків, з якого стягнуто аліменти, нести додаткові витрати на дитину. Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач, зареєструвавши шлюб та народивши дитину, зобов»язаний нарівні з матір»ю, з якою проживає дитина, нести матеріальні витрати на утримання дитини. Суд також вважає,що обставини, приведені відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову, не можуть бути підставою для звільнення його від обов»язку утримувати дитину. Крім того, дитина не може бути заручником протистояння батьків з приводу участі в її вихованні та позбавлена права на задоволення потребує виходячи з її віку, стану здоров»я, відпочинку, розвиток її здібностей, а також для вирішення інших питань, пов»язаних з її розвитком та вихованням. Крім того, з точки зору закону обов»язки батьків утримувати дитину не можуть обмежуватися лише аліментними зобов»язаннями і, більше того, відповідач, як батько дитини, здорова та працездатна особа, не визнана інвалідом, не має права розраховувати на розмір щомісячного утримання дитини виходячи з мінімального відсоткового відношення до розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Суд не приймає до уваги заперечень відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦГЇК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч.4 ст.59 ЦПК України передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Крім того, ч.2 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України 29.12.11976 року Про судове рішення Із наступним змінами /передбаче що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення мс бути обгрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному закон порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Виходячи з викладеного вище, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу заперечення відповідача в судовому засіданні. Відповідно до ч.З ст.181 СК України за рішенням суду кошти утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього, відсутності даних в розпорядженні суду про постійне працевлаштування відповідача та постійного фіксованого заробітку, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000гр. на місяць.

Outcome: partial