overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

У червні 2010 року КП „Полтававодоканал звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, посилаючись на те, що відповідач проживає за адресою: [INFO], та користуються послугами підприємства з водопостачання та водовідведення, але не розраховуються за вказані послуги, в звязку з чим у відповідачів утворилась заборгованість за період з березня 2007 року по червень 2010 року в розмірі 3102 грн. 71 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] та користуються послугами з водопостачання та водовідведення, які надаються їм КП „Полтававодоканал відповідно до „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до п. 18 „Правил... споживачі зобовязані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Проте відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання перед позивачем. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В звязку з тим, що відповідачі в повному обсязі не виконують покладені на них зобовязання та не сплачують у визначені строки послуги з водопостачання та водовідведення, позовні вимоги КП ПОР Полтававодоканал є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати в сумі 81 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни. За постановою Кролевецького районного суду 2009 року, було визнано протиправною бездіяльність управлінння ПФУ в Кролевецькому районі щодо не нарахування та не виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни і зобовязано нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком по квітень 2009 року включно. Однак, починаючи з травня 2009 року і до цього часу відповідач продовжує ігнорувати вимогу Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і з 1 травня 2009 року виплачує підвищення до пенсії в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, чим порушує гарантовані державою права на соціальний захист. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою і просить встановити той факт, що вона проживала з [PERSON] однією сім'єю з січня 2005 року по березень 2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що 19.03.2010 р. померла її тітка [PERSON], з якою вона проживала однією сім'єю з січня 2005 року. Спадкоємців у померлої [PERSON] не має, тому для оформлення спадщини, її потрібно встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON], у зв'язку з чим, вона звернулася з заявою до суду. У судовому засіданні заявниця наполягала на задоволенні заяви і пояснила, що вона проживала з [PERSON] однією сім'єю з січня 2005 року по березень 2010 року. 19.03.2010 р. її тітка померла. Вони вели спільне господарство, малі спільний бюджет. Більше рідних у померлої не має. Представник Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав заяву, якою вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі і просив справу розглянути за його відсутністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знає [PERSON] тривалий час, після смерті сина [PERSON] у 2005 р., [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім'єю, [PERSON] часто хворіла та її було важко весті господарство, крім [PERSON] більше родичів у неї не було. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона знає тривалий час, вони проживають у одному селі, заявниця часто допомагала [PERSON] та її сину, який помер у 2005 р., після чого вони почали проживати однією сім'єю. Заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 19.03.2010 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.5). Згідно довідки №2168 від 12.07.2010 р. виданої Усатівської сільської радою, [PERSON] по день смерті 19.03.2010 р. проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO],(а.с.7) відповідно до довідки №2436 від 02.08.2010 р. виданої Усатівської сільської радою, [PERSON] проживала та вела спільне господарство з тіткою [PERSON], яка померла 19.03.2010 р., була похована за власні кошті [PERSON]М.(а.с. 6). Як вбачається з листа [PERSON] від березня 2010 р., завіреного головним лікарем Усатовської лікарні, останнім її бажанням було залишити усе її майно племіннице [PERSON] (а.с. 8). Встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно заявниці для оформлення права на спадщину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазнаяеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти винесення рішення в попередньому судовому засіданні. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі свідоцтва про народження [PERSON], який народився 12 серпня 2004 року що сторони є його батьками. Відповідачем не оспорювався факт проживання з позивачкою дитини, це також підтверджується довідкою заступника голови квартального комітету №24 від 27.07.2010 року. Також, відповідачем не оспорюється факт ненадання на утримання дитини матеріальної допомоги з його боку. Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримування свого сина до досягнення ним повноліття, оскільки він не надає йому матеріальної допомоги в добровільному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, тому що в подружжя різні характери, різні погляди на життя. В результаті між позивачкою та відповідачем були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спору щодо поділу майна немає, просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, на примирення не згоден. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Сімейне життя не склалося, тому що в подружжя різні характери, різні погляди на життя, втратилося почуття поваги та любові, що призвело до неможливості подальшого сімейного життя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

11 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 23.12.2005 року у РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №615. Це у сторін не перший шлюб, від якого дітей вони не мають. Сімейне життя в них не склалось через несумісність характерів, та проживання відповідача з іншою жінкою, у зв'язку з чим шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась і з жовтня 2008 року вони фактично не проживають разом. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка обставини справи підтвердила, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив також розірвати шлюб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 23.12.2005 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №615 (а.с. 4). У сторін це перший шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають, спільно нажите майно відсутнє. З наданих в ході судового розгляду пояснень сторін вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Починаючи з жовтня 2008 року шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., та державне мито при реєстрації розірвання шлюбу, за згодою сторін, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить винести рішення про визнання доньки [PERSON], 20.09Л 964р.н., недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном. В обґрунтування заяви покликається на те, що донька захворіла на тяжку психічну хворобу, перебуває на обліку у Львівському психоневрологічному диспансері, а також лікувалася у психіатричній лікарні. Внаслідок психічного захворювання донька не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки. Заявник хоче встановити опіку над нею. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, зменшивши вимоги в частині призначення його опікуном. Просить задовольнити заяву, покликаючись на викладені у ній обставини та висновок експертизи, визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. Заслухавши пояснення заявника, думку представника органу опіки та піклування, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви з таких мотивів. [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON] в м.Львові по вул.Очаківській,6. З 07.05.2007р. [PERSON] перебуває на обліку у Львівському психоневрологічному диспансері, що стверджується копією довідки від 17.09.2007р. За висновком психіатричної МСЕК від 28.10.2009р. [PERSON] визнана інвалідом 11-ї групи повторно, що підтверджується долученою копією довідки. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 319 від 30.04.2010р. [PERSON] страждає стійким хронічним хворобливим розладом психічної діяльності у формі параноїчної шизофренії з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона участі у судових засіданнях брати не може. Заявник хоче встановити над донькою опіку, однак документів про можливість здійснювати обовязки опікуна ним не надано. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації виконкому Львівської міської ради в судовому засіданні висловив думку про доцільність визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підставна і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся до суду з заявою, в якій просить винести рішення про визнання [PERSON], 30.03.1970р.н., недієздатною. В обґрунтування заяви покликається на те, що [PERSON] є одинокою, проживає сама. Її поведінка є неадекватною, вона не може правильно орієнтуватися і оцінювати життєві ситуації. З 1996р. вона хворіє психічними розладами, періодично лікується у Львівському психоневрологічному диспансері. Після смерті батьків нею опікуються сусіди. Вона потребує стороннього догляду та опіки. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав. Просить задовольнити заяву, покликаючись на викладені у ній обставини та висновок експертизи, визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви з таких мотивів. [PERSON], 30.03.1970р.н., зареєстрована та проживає одна в м.Львові по вул .Ожинова, 1/21. Львівським міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді проводилося соціальне інспектування за місцем проживання [PERSON], як,е виявило необхідність обстеження стану психічного здоровя [PERSON] Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 368 від 21.05.2010р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі параноїчної шизофренії, безперервно-прогредієнтного типу перебігу з вираженим змішаним дефектом, за своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона потребує опіки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підставна.і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить винести рішення про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилими приміщеннями належної йому на праві власності квартири [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що з 2003р> є власниками спірної квартири. Проживає у квартирі разом з матірю [PERSON] Відповідач є його батьком. Шлюб між батьками розірвано. Відповідач у квартирі не проживає без поважних причин, не приймає участі у її утриманні, оплаті комунальних послуг, його особистих речей квартирі немає. В судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просять задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що дійсно тривалий час, понад рік не проживав у спірній квартирі. Наміру проживати у цій квартирі разом з позивачем та третьою особою не має. Знятися з реєстрації в добровільному порядку не хоче, оскільки іншого місця, за яким він міг би бути зареєстровинй у нього немає. Відсутність реєстрації в м.Львові може негативно вплинути на можливість працевлаштування. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши представлені докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість прийняття відповідачем визнання позову та задоволення позову з таких мотивів. Спірна квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат, кухні та комунальних вигод, належить позивачу [PERSON] на праві власності за договором дарування від 22.09.2003р. У квартирі зареєстровані сторони та третя особа. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 11.112003р. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі впродовж тривалого часу визнаний самим відповідачем в судовому засіданні, підтверджується актами комісії ЛКП «Янів-405» від 17.12.2009р, 28.01.2010р., 02.03.2010р., у яких вказано, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2005р. Як вбачається з матеріалів справи, пояснень учасників процесу відповідач у цій квартирі не проживає, оплати за комунальні послуги не проводить, участі в утриманні квартири не приймає. Він залишив спірну квартиру добровільно. Даних про те, що , йому чинилися перешкоди у користування квартирою немає. В судовому засіданні доведено непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин понад один рік. Тому суд приймає визнання відповідачем позову, Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є підставним. Відтак відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири по вул..Яцкова,25/12 в м.Львові, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області (далі- УПСЗН). У позовній заяві вказує, що він є інвалідом 3 групи, інвалідність повязана з участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. У 2008, як ліквідатор 1 категорії отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 100 гривень. У 2009 як інвалід 3 гр., інвалідність якого пов»язана з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 90 грн. Позивач вважає, що допомога виплачена у меншому розмірі ніж це передбачено статею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі в рішенні- Закон №796). Тому просить визнати вказані дії УПСЗН протиправними та зобов»язати відповідача перерахувати і виплати йому допомогу на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, за 2009 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат. У запереченні на позов відповідач УПСЗН просить відмовити у позові. Підставою для відмови є те, що ст. 48 Закону №796, зокрема, передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в порядку та розмірах, встановлених КМУ. У відповідності із постановою КМУ №562 від 12.07.2005 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі- ПКМУ № 562) позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення у 2008 році як ліквідатору у розмірі 100 гривень, а у 2009 р. як інваліду 3 гр. 90 грн.. Крім того, ст.67 Закону №796 встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, встановлих цим Законом підвищуються КМУ. Також у запереченні зазначено, що коштів у розмірах, встановлених Законом №796, у Державному бюджеті України на 2009 рік не було передбачено. Позивач в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмовому запереченні. Заслухавши представника відповідача, у результаті повного, всебічного і обєктивного дослідження наявних у справі доказів та

Outcome: partial