Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та нарахувати (та виплатити) йому, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2009 року. В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що він як дитина війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішень Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року має право отримувати державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідач не виконує вимог Закону, чим порушує його права та законні інтереси. В 2008-2009 роках йому вказана надбавка виплачувалась частково, але не в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що й стало причиною звернення до суду. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач проти задоволення позову заперечує, просить відмовити в повному обсязі. Подав заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач має статус «Дитина війни», що також підтверджується довідкою №3280 від 17.01.06 року. Суд вважає, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімальної пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно віком відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення та законодавством України не встановленого іншого, крім передбаченого цією статтею мінімального розміру пенсії за віком. Доводи відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, та законодавством України не визначено з якого мінімального розміру пенсії за віком повинно нараховуватись 30% надбавка дітям війни та згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій „дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками. Суд зауважує, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань судом не приймається до уваги. Так, у справі „Кечко проти України Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Суди не повинні приймати до уваги обставини, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. І тому до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України № 107-VI „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України № 2195-VI викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік № 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV в новій редакції. Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закону України № 2195-ІV. Стаття 58 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн. Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в наступних розмірах: травень (481 грн. х 30%) : 31 х 10 = 144,3 : 31 х 10 = 46,55 грн.; червень 481 грн. х 30% = 144,3 грн.; липень вересень (482 грн. х 30%) х 3 міс. = 144,6 х 3 = 433,80 грн.; жовтень грудень (498 грн. х 30%) х 3 міс. = 149,4 х 3 = 448,2 грн. а всього з травня по 31 грудня 2008 року позивачеві необхідно було нарахувати та виплатити 1072,85 грн. Згідно поданої відповідачем довідки про розмір виплаченого підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни згідно із Законом України Про соціальний захист дітей війни, а саме: з 01 січня 2008 року 47 грн., з 22 травня 2008 року 48.10 грн., з 01 липня 2008 року - 48. 20 грн., з 01 жовтня 2008 року - 49.80 грн. Таким чином в травні 2008 року позивачеві виплачена надбавка в сумі більшій ніж належні 46 грн. 55 коп. Різниця між виплаченою та належною до виплати 30 % надбавкою дітям війни складає: в червні 2008 року 144.3 грн. 48.10 грн. = 96 грн. 20 коп. , за липень - вересень 2008 року 144.6 грн., - 48.20 грн., = 96 40 грн. Х 3 міс. = 289 грн. 20 коп., за жовтень грудень 2008 року 149. 4 грн., - 49.8 грн. + 99. 6Х 3 міс. + 288 грн. 80 коп. А всього з червня по 31 грудня 2008 року до виплати позивачеві підлягає 684 грн. 20 коп., зазначену суму потрібно зобовязати управління Пенсійного фонду у Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити позивачеві. Таким чином, суд вважає, що відповідач починаючи з 22 травня 2008 року неправомірно застосовує п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, якою встановлено, що „дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та „Про жертви нацистських переслідувань ) до пенсії виплачується підвищення у розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн., з 1 жовтня 49,8 грн., бо ці положення протирічать Закону України „Про соціальний захист дітей війни та рішенню Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року. Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного Суду України не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду. За період з 01 січня 2009 року по 31 листопада 2009 року позивачеві підлягає до виплати: Згідно до вимог ст. 54 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік № 835-УІ від 26.12.2008 року встановлено, що в у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних та демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудня 2008 року, тобто цей розмір складає 498 грн. Таким чином за час розрахунку за січень - грудень 2009 року необхідно застосовувати вищезазначений розмір. Суд не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону. Крім того, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення щодо призначення, донарахування пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов`язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача. Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що позов повинен бути задоволений. На підставі викладеного,

Outcome: partial