Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

В серпні 2010 року Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» далі ПАТ «Банк «Демарк»/ звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 26 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 496-057, згідно якого останній був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 65000 доларів США, зі сплатою 17% річних, з кінцевим строком повернення 25.10.2017 року, для придбання квартири. В забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 26.10.2007року, на підставі якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], яка належить ії на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року. Відповідачка умови договору виконала частково, однак систематичні порушення в подальшому вказаних умов, призвели до того, що у останній склалася заборгованість за кредитом, яка складає 73827,66 доларів США, а також нарахована та несплачена пеня в сумі 16135 грн. за прострочені проценти, які позивач просив стягнути з [PERSON], та судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1700 /тисяча сімсот/ грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 120 /сто двадцять/ 00 грн. Представник «Банк «Демарк» [PERSON] діюча за довіреністю від 18.10.2010 року (а.с.27) в судовому засіданні підтримала доводи позову і просила ухвалити рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Демарк» задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги ПАТ «Банк «Демарк» визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, про що надала відповідну заяву (а.с.26) Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 582420 від 05.11.2009 року Відкрите акціонерне товариство «Банк «Демарк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство ««Банк «Демарк», який є правонаступником щодо прав і зобовязань ВАТ «Банк «Демарк» та належним позивачем у справі /а.с.10/. Судом встановлено, що між ВАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 26.10.2007 року № 496-057, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 65000 доларів США, зі сплатою 17% річних відповідно до п.3.1 договору з кінцевим терміном повернення кредиту 25.10.2017р., для придбання квартири /а.с.5/. В забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 26.10.2007 року, згідно якого позичальник передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] /а.с. 7/. За згодою сторін вартість предмету іпотеки була встановлена 13336,00(тринадцять тисяч триста тридцять шість)гривень. Відповідно до іпотечного договору від 26.10.2007р іпотекою забезпечуються: повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, неустойки, сплата пені, відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимог за основним зобовязанням. Зазначена квартира належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 4788 /а.с.7/. Через невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором від 26.10.2007 р. № 496-057, склалася заборгованість перед ПАТ «Банк «Демарк» яка складається з: - заборгованості за кредитом в сумі 61353,26 доларів США; - заборгованості по відсоткам в сумі 12474,40 доларів США; - штрафу за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 120 грн.; - пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом в сумі 16015,73 грн. Вказані факти підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору від 26.10.2007 р. № 496-057/а.с.11-14/. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач звертався до відповідачки з повідомленням про виконання зобовязань по Договору кредиту в добровільному порядку, але остання свої зобовязання не виконувала, що підтверджується вимогою банку про повернення заборгованості,відправленої на адресу /а.с. /. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушених умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту, для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за Договором кредиту та судових витрат, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до довідки Національного Банку України офіційний курс гривні до іноземної валюти, станом на 02.11.2010 року, складає за 100 доларів США=791,87 гривень /а.с.28/. Таким чином сума заборгованості за кредитним договором 73\~827 (сімдесят три тисячі вісімсот двадцять сім) доларів США 66 центів еквівалентна сумі 584613(пятсот вісімдесят чотири тисячі шістсот тринадцять) гривень 86 копійок, та з урахуванням суми пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 16015,73 гривень, загальна сума заборгованості за договором від 26.10.2007 року складає 600754 (шістсот тисяч сімсот пятдесят чотири) гривні 82 копійки. Крім того, суд враховує, що відповідачка повністю визнала позовні вимоги, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовій збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Outcome: approved