Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] у якому просила розірвати шлюб із відповідачем, залишити їй прізвище [PERSON], неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати із нею. А також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років., починаючи з дня подання позовної заяви 10.09.2010. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що у неї з відповідачем сімейне життя не склалось, мають різні погляди на життя та виховання дітей, часто виникають конфлікти, сварки, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відносини фактично припинились, спільне господарство не ведеться з липня 2010 року. Також відповідач ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання, у той же час він здоровий, працездатний, має постійне місце роботи та заробіток. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. При цьому повністю визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, залишення дитини на проживання з матірю, щодо її прізвища, а також про стягнення аліментів на утримання дитини. Іншу частину позовних вимог, зокрема про стягнення аліментів на утримання дружини та покладення на нього судових витрат не визнав. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 23.08.2008 року між сторонами укладено шлюб (а.с.5), під час якого у них народилася дитина: - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з матірю [PERSON] по вул. Кооперативній 4 селища Решетилівка Полтавської області (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення». Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову... В судовому засіданні зясовано, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON], що має істотне значення. Окрім того, встановлено, позивачка [PERSON] займається утриманням і вихованням неповнолітнього [PERSON] із липня 2010. ' ' За таких обставин, визнання відповідачем позову у цій частині позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та виходить до висновку про те, що шлюб підлягає розірванню, а неповнолітню дитину слід залишити доживати з матірю. Виходячи з вимог ст. 180 СК України: Батьки зобовязані утримувати дитину до досягненні нею повноліття. Судом також встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю, водночас батько дитини, яким є відповідач [PERSON] ( а.с.6) ухиляється від витрат на її утримання, у звязку з чим суд уважає за необхідне стягнута і відповідача аліменти на утримання дитини на користь [PERSON] У цій частині позовних вимог суд також приймає визнання відповідачем позову та уважає їх такими, що підлягають до задоволення у визначеній позивачем частці 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.09.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід; частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значенні, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України: „Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За встановленими у судовому засіданні даними, зважаючи, що сторони проживають окреме, і відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачці на її утримання та утримана неповнолітньої дитини не надає, хоча вони потребують такої допомоги, оскільки позивачка ніде з працює та інших доходів не має. Водночас відповідач має задовільний стан здоровя, постійне роботи та регулярний дохід на рівні мінімальної заробітної плати, інших осіб на утриманні не має тому може надавати визначену позивачкою допомогу, виходячи з засад розумності та справедливості. Суд також вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved