Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

21.05.2010 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому вказала, що відповідачі згідно ордеру від 23.05.2008 року отримали жиле приміщення чотирьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], однак з часу отримання цієї квартири не проживають в ній та житлом не користуються без поважних причин. Позивачка знаходиться в пільговій черзі на отримання житла, а виконавчий комітет Черняхівської селищної ради не виконує обовязків по забезпеченню її житлом через відсутність вільного житла. З цих підстав просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування виділеним їм житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивачка предявлений позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, зазначила, що перебуває на пільговій черзі по забезпеченню житлом як помічник прокурора Черняхівського району згідно Закону України «Про прокуратуру». Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували, посилалися на те, що позивачка не має права на звернення до суду із зазначеним позовом. В своїх поясненнях суду ствердили, що не мали поважних причин для не проживання у спірному житловому приміщенні. Третя особа виконавчий комітет Черняхівської селищної ради надіслав лист, згідно якого просив справу слухати без її участі, заявлений позов підтримав в повному обсязі (а.с.42). Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази на умовах змагальності в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи із наступного. З ордеру на житлове приміщення вбачається, що спірне житло виділялося сімї [PERSON], яка складалась з чотирьох осіб і до складу якої також ввійшли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З листа управління економіки Черняхівської РДА вбачається, що дане житло у приватній власності не знаходиться і є неприватизованим (а.с.7-8), ці ж обставини підтверджували сторони в судовому засіданні. З цих підстав спірні відносини мають регулюватися ЖК УРСР. З актів Черняхівської селищної ради від 23.03.2010 року, 01.10.2009 року, 24.01.2008 року вбачається, що з 2006 року в квартирі ніхто не проживає, квартира доведена до антисанітарного стану, для проживання є непридатною (а.с.4-6, 48). Адресними довідками обласного адресного бюро УМВС стверджено, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у спірній квартирі (а.с.9-11). З листа Черняхівської селищної ради від 20.05.2010 року слідує, що остання не може забезпечити позивачку житлом внаслідок відсутності вільного житлового фонду та через відсутність фінансування (а.с.12). З роздруківок фотознімків обстановки спірної квартири вбачається, що вона непридатна для проживання, стіни квартири обдерті, наявні в ній меблі розкидані, серед них є пляшки обладнані для куріння наркотичних засобів, туалетні та ванні кімнати не мають сантехніки, труби опалення та водопостачання демонтовані (а.с.49-58). Вищевикладене стверджено і показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали суду, що неодноразово в складі комісій обстежували спірну квартиру, під час обстежень встановлено, що в квартирі ніхто не проживає і вона доведена до стану непридатного для проживання. До показів свідків [PERSON] та [PERSON], які вказали, що [PERSON] періодично приїжджав з м.Києва та проживав у спірній квартирі суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються показами інших свідків та матеріалами справи, які обєктивно свідчать, що проживання у квартирі є неможливим. Більше того, самі відповідачі у своїх поясненнях вказали, що тривалий час зі своїми сімями проживають за межами смт.Черняхова і поважних причин для цього вони не мали. Відповідно до статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. \~ Цією ж нормою визначено випадки зберігання жилого приміщення за тимчасово відсутнім. Таких випадків при розгляді справи в суді не встановлено. Згідно абз.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не мали поважних причин для непроживання у спірному жилому приміщенні, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням згідно вимог ст.72 ЖК УРСР. До спірних правовідносин суд не застосовує положення ст.107 ЖК УРСР, оскільки доказів вибуття відповідачів на інше постійне місце проживання до суду не представлено. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки це такий спосіб захисту прав позивачки не передбачений законом. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Доводи відповідачів про те, що позивачка не має права на звернення до суду суд вважає непереконливими, оскільки дії відповідачів, які не звільняють та не користуються житловим приміщенням, яке виділено їм для цієї мети, безмовно порушують права осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Судові витрати, які помилково позивачкою не були сплачені при зверненні до суду, суд стягує з відповідачів на користь держави.

Outcome: partial