Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області 21 травня 1999 року, актовий запис № 147. В обґрунтування позову зазначається, що позивач з відповідачем у шлюбі перебувають понад одинадцять років, однак сімейне життя у них не склалося. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Стосунки між подружжям погіршилося. [PERSON] не цікавиться життям сімї. Останні два роки припинено спільне проживання й ведення спільного господарства, повністю втрачено відчуття поваги та любові один до одного, позивач та відповідач стали чужими людьми. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, а відповідач позов не визнав. З копії свідоцтва про одруження від 21 травня 1999 року (а.с.5) вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 21 травня 1999 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області 21 травня 1999 року зроблено актовий запис № 147. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Судом за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам було надано строк на примирення. Сторони не примирилися. Заслухавши позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя [PERSON] з [PERSON] не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на викладене, суд, враховуючи, що у наданий строк для примирення у відносинах сторін нічого не змінилося, відповідач [PERSON] за час, який надавався судом, для примирення подружжя нічого не зробив, а позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу. Згідно із п.4 ст.2, п.п.«б» п.5 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-92 (з наступними змінами та доповненнями) державне мито справляється за реєстрацію актів громадянського стану, а також видачу громадянам повторних свідоцтв про реєстрацію актів громадянського стану і свідоцтв у звязку із зміною, доповненням, виправленням і поновленням записів актів громадянського стану. За реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, якщо обоє з подружжя перебувають у першому шлюбі сплачується державне мито від 0,5 до 01 неоподатковуваного мінімуму доходів з громадян з одного або обох із подружжя. Відповідно до Закону України № 889 IV від 22 травня 2003 року розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в Україні з 01 січня 2004 року становить 17 грн. У судовому засіданні [PERSON] просила покласти на неї сплату державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відноситься й витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 17 грн. 00 коп. судового збору та 30 грн. 00 коп. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved