overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.10.1988 року Миронівською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області, актовий запис № 23.Причиною розірвання шлюбу стало те, що в психологічному плані вони були не сумісні, в сім'ї виникали сварки та скандали, які привили до того що спільне життя стало не можливе, та суперечить його інтересам. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має Суперечки про майно подружжя не має. В судове засідання позивач не зявився, просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилась, була допитана Г лобинським районним судом Полтавської області з позовними вимогами згодна, просить справу розглядати без її участі, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.10.1988 року Миронівською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області, актовий запис № 23. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. На даний час подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що суперечки про майно подружжя немає. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України суд з'ясував, що позивач бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.З ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивачка у жовтні 2010 року звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Кіцманського районного суду від 25 квітня 2005 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки стягнуто аліменти в розмірі по 70 грн. щомісячно. Вказує на те, що на даний час її матеріальне становище погіршилося і аліментів, що сплачує відповідач, не вистачає на утримання дитини, тому просила збільшити розмір стягуваних аліментів і стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 350 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років, а тому визнає позовні вимоги в сумі 250 грн.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. З відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно до повноліття дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, який на даний час становить 941 грн., та реальної можливості відповідача сплачувати аліменти в цьому розмірі, оскільки він є працездатний. При цьому суд також враховує, що у відповідача на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, однак визначений розмір аліментів забезпечить лише мінімальні потреби дитини і його зниження може призвести до негативних наслідків для її інтересів. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, вказуючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Вказує на те, що відповідач матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, хоча він має таку можливість, оскільки є працездатним та інших утриманців у нього немає, а тому просила позов задовольнити. Відповідач визнав заявлені вимоги у визначеному позивачем розмірі. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивачки звернулися до суду з позовом до відповідачки про визнання договору міни дійсним, в позовній заяві вказали, що 08.05.1997р. між ними та відповідачкою був укладений договір міни житла, який було зареєстровано Херсонською товарною Біржею «Смарагд-Південь» за реєстровим номером №474. Відповідно до зазначеного договору міни, позивачки стали власниками житлового будинку №33 по вул. Менжинського в м. Запоріжжя, а відповідачка - власником квартири [ADDRESS]. Право власності на житловий будинок було зареєстровано в ОП ЗМБТІ, про що видано відповідне свідоцтво. На теперішній час виникла необхідність у продажу вказаного майна, однак при звернені до нотаріуса для реєстрації правочину, позивачам було відмовлено, оскільки предмет договору міни будинок був зареєстрований та товарній біржі ( в порушення ст. 227 ЦК України в ред. 1963р.) Відповідно до розпорядження Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя №371 від 17.04.1997р. був наданий дозвіл на обмін частини квартири [ADDRESS], від імені [PERSON] від імені неповнолітньої дочки [PERSON] Також в архіві збереглася довідка про відсутність арештів на нерухоме майно та письмова згода чоловіка відповідачки про згоду на укладання договору міни, у відповідності до чинного на той момент законодавства. Відповідно до ст.15 ЗУ від 10.12.1991р. «Про товарні біржі» укладений договір був зареєстрований ХТБ «Смарагд-Південь» в журналі реєстрації під №474. Оскільки договір між сторонами, був укладений у письмовій формі, та відповідав нормам чинного на той час цивільного законодавства, та був спрямований на виникнення права власності на нерухоме майно, просить визнати укладений договір дійсним. У судовому засіданні позивачки підтримали позов в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, поважних причин неявки не повідомила, про час розгляду справи повідомлялася своєчасно. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, поважних причин неявки не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності на підставі наявних матеріалів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що між сторонами 08.05.1997р. був укладений договір міни, згідно з умовами якого, кожна із сторін отримала відповідне житло, та виконала всі умови укладеного та посвідченого (в межах діючого на той час цивільного законодавства ЦК України в ред. 1963р.) договору. Сторони в межах строку позовної давності не зверталися до суду з заявами про визнання їх договору недійсним. На теперішній час, існує необхідність посвідчення договору в нотаріальному порядку, та визнання його дійсним в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, і свої вимоги мотивує тим, що з 19 жовтня 2001року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], яка мешкає з позивачкою. Просить шлюб розірвати, оскільки шлюбні та сімейні відносини не підтримують з 2008 року,продовжувати спільне життя з відповідачем не бажає в звязку з тим, що між ними відсутні взаєморозуміння і довіра. В судове засідання сторони не зявилися, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки вони повідомлені про час та місце розгляду справи та подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка вимоги підтримала, відповідач вимоги визнав в повному обсязі. У звязку з чим, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2001року сторони зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 1297, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач ( а.с. 5). З 2008 рокусторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, сімя існує формально. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин та згідно ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. За таких обставин подальше збереження сімї сторін неможливе, а їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

11.09.2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 31.07.2008 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2010 року, 04.06.2010 року шлюб між ними розірвано. Відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому позивачка просить стягнути з відповідача по справі на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 600грн. на місяць на її користь. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 300грн. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 31.07.2008 року сторони перебували у шлюбі, який 04.06.2010 року розірвано за рішенням суду (а.с.8). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка проживає разом з позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач, будучи батьком дитини позивачки, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, ніде не працює, інших дітей на утриманні не має, стягнень по виконавчим документам з нього не здійснюється. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач обґрунтував наступним: 14.02.2005 р. позивач з відповідачкою одружилися, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.02.2005 р. зроблено відповідний запис за №02, місце реєстрації шлюбу Виконком Червоноярської сільради Кілійського р. Одеської області. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя, на вирішення побутових питань,у позивача з відповідачкою виникло непорозуміння у звязку з цим. Фактично шлюбні відносини вже припинилися, спільне господарство з відповідачкою не ведеться. З 05 грудня 2009 р. позивач з відповідачкою проживає окремо. Примирення з відповідачкою чи подальше сумісне життя, збереження сім*ї позивач вважає неможливим. Спорів про поділ сумісно нажитого майна немає. Від шлюбу позивач та позивачка мають неповнолітнього сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з відповідачкою. Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до судового засідання зявився. Суд, ознайомившись та дослідивши наявні матеріали справи і надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається. що 14.02.2005 р. позивач з відповідачкою одружилися, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.02.2005 р. зроблено відповідний запис за №02, місце реєстрації шлюбу Виконком Червоноярської сільради Кілійського р. Одеської області. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя, на вирішення побутових питань,у позивача з відповідачкою виникло непорозуміння у звязку з цим. Фактично шлюбні відносини вже припинилися, спільне господарство з відповідачкою не ведеться. З 05 грудня 2009 р. позивач з відповідачкою проживає окремо. Примирення з відповідачкою чи подальше сумісне життя, збереження сім*ї позивач вважає неможливим. Спорів про поділ сумісно нажитого майна немає. Від шлюбу позивач та позивачка мають неповнолітнього сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з відповідачкою. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб між жінкою та чоловіком ґрунтується на їх доброї волі. Відсутність бажання одного із подружжя припинити шлюбні відносини є підставою для припинення таких відносин за умов неможливості одну зі сторін змушувати перебування в сімейних стосунках з іншою. Підстав для відмови в розірвання шлюбу передбачених ч. 2, ст. 110 Сімейного Кодексу України судом встановлено не було.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. З відповідачкою [PERSON] позивач зареєстрував шлюб 25.10.1986 р., у другому Приморському відділі РАЦСУ Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 1088 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №-125546. Від спільного життя позивач та відповідач мають сина [INFO]. У позивача шлюб перший. Продовж сумісного життя зясувалося, що різне розуміння поняття шлюбу, та відсутність спільних інтересів зробили позивача та відповідача чужими людьми. Протягом двадцяти років позивач з відповідачкою не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть та проживають окремо. Розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідачка відмовляється. Позивач вважає, що воз*єднання сімї не можливе, тому просить строк на примирення не давати. Майнового спору між позивачем та відповідачем немає. У судове засідання зявився позивач, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином. Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та існуючі у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що з відповідачкою [PERSON] позивач зареєстрував шлюб 25.10.1986 р., у другому Приморському відділі РАЦСУ Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за №-1088 та видано свідоцтво про шлюб серії1-ЖД №-125546. Від спільного життя позивач та відповідач мають сина [INFO]. У позивача шлюб перший. Продовж сумісного життя зясувалося, що різне розуміння поняття шлюбу, та відсутність спільних інтересів зробили позивача та відповідача чужими людьми. Протягом двадцяти років позивач з відповідачкою не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть та проживають окремо. Розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідачка відмовляється. Майнового спору між позивачем та відповідачем немає. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб між жінкою та чоловіком ґрунтується на їх доброї волі. Відсутність бажання одного із подружжя припинити шлюбні відносини є підставою для припинення таких відносин за умов неможливості одну зі сторін змушувати перебування в сімейних стосунках з іншою. Підстав для відмови в розірвання шлюбу передбачених ч. 2, ст. 110 Сімейного Кодексу України судом встановлено не було.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Прокурор Гайворонського району в інтересах [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до комунального підприємства «Надра Кіровоградщини» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати. В судовому засіданні прокурор та позивач підтримав позовні вимоги, просить суд стягти з відповідача з комунального підприємства «Надра Кіровоградщини» 1896,51 грн. заборгованості по заробітній платі. В судовому засіданні позивач пояснив, що працював сторожем Гайворонського паливного складу комунального підприємства «Надра Кіровоградщини» і при звільнені 01.10.2009 року підприємством порушено строки розрахунків по заробітній платі, внаслідок чого станом на 08.09.2009 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед ним складає 1896,51 грн. Представник відповідача в судовому засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно, заперечень на позов суду не надав. Оцінюючи докази по справі суд приходить до висновку що позов доказаний і підлягає задоволенню так як позивач працював у відповідача по день звільнення і відповідно до наданої довідки № 43/5-598 від 08.09.2009 року відповідач заборгував заробітну плату в сумі 1896,51 грн., яка підлягає стягненню. В силу ст. 116 КЗ п П України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де прохала стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 25% з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 14 жовтня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала з підстав в ньому зазначених. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони з мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №098789 видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 11 серпня 2009 року (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, згідно довідки КП ЖЕО №4 за №2412 від 13 жовтня 2010 року (а.с.2). Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у заявленому неї розмірі, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де прохала стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неподаткового мінімуму у місяць до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала з підстав в ньому зазначених. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони з 24 вересня 1993 року по 08 травня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №107623 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави 08 травня 2003 року (а.с.3). Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO], котрий проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.2, 7). Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у заявленому неї розмірі, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved