Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ВАТ "Кривбасзалізрудком"), [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - [PERSON] Фонду), про стягнення заборгованості із щомісячних / страхових/ виплат відшкодування втраченого заробітку, компенсації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON]- [PERSON]О. суду в уточненому позові від 01 вересня 2010 року, зазначив, що позивач [PERSON] із ЗО. 10. 1985 року по 28. 10. 1986 року працював на шахті "Гвардійська" РУ ім. Рози Люксембург виробничого об'єднання з видобутку залізних руд підземним способом "Кривбасруда", (правонаступник ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат") підземним бурильником. 04 липня 1986 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві (акт від 05. 07. 1986р. № 27), наслідком якого стала втрата професійної працездатності. У 1987 році назву професії змінено. Згідно з ЄТКД (видання №4 1986 року) назва професії позивача - прохідник За результатами огляду МСЕК (виписки із актів огляду МСЕК за період з 1986 року до 2009 року позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності, вважаючи з 23 жовтня 1986 року до теперішнього часу. Відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, проводив відповідач -ВАТ "Кривбасзалізрудком", який у 1992 році зробив перерахунок щомісячних виплат відшкодування позивачеві втраченого заробітку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.1992 року № 276, визначивши базовим для подальших розрахунків розміру відшкодування шкоди фактичний середньомісячний заробіток за січень - квітень" 1992 року за професією "прохідник" у сумі - 10 242 крб., з урахуванням 25% втрати професійної лрацездатності визначив розмір відшкодування шкоди і проводив перерахунок на коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства і відповідно до спільних постанов адміністрації і профспілки, (коли з їх ініціативи, з урахуванням фінансових можливостей, проводився перерахунок розміру відшкодування потерпілим на виробництві без підвищення тарифних ставок працівників підприємства. У наступні роки відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" коректував розмір відшкодування шкоди відповідно до наказів по підприємству, спільним постановам адміністрації та профспілкових комітетів так, що на місяць передачі особової справи потерпілого [PERSON] до [PERSON] Фонду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області щомісячні виплати відшкодування [PERSON] 25% утраченого заробітку склали - 46. 15грн. що в перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку - 184. 60 грн., у той час, як фактична заробітна плата відповідного працівника шахти "Гвардійська" ще у травні 2000 року становила - 896. 43грн. згідно довідки відповідача, наданої суду. Згодом у позивача виникли сумніви щодо правильності зроблених відповідачем - ВАТ "Кривбасзалізрудком" перерахунків сум відшкодування шкоди, оскільки реальний заробіток відповідного працівника був явно вище розрахункового і тоді [PERSON] уповноважив його [PERSON] представляти його інтереси у суді. До 24 жовтня 1997 року перерахунок повинен проводитися без будь - яких обмежень розміру відшкодування шкоди, поза залежністю від середнього заробітку відповідного працівника на місяць перерахунку, відсутності росту рівня заробітної плати у зв'язку зі страйками, через неритмічну роботу підприємства, від дій керівників, що довели підприємство по банкрутства або форс-мажорних обставин. Лише після 24.10.1997 року, тобто набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.1997 року № 1100 (п. 9, абзац б п. 28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 1997року № 1100), при кожному новому перерахунку розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням тарифних ставок враховується розмір середнього заробітку відповідного працівника за місяць підвищення тарифних ставок, у перерахуванні на повний календарний місяць роботи, з урахуванням 1/12 винагороди за підсумками роботи за рік та вислуги років, але при цьому обчислений раніше розмір відшкодування шкоди коригуванню убік зменшення не підлягає. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 1997 року №1100, яка набрала чинності 24 жовтня 1997 року, внесені зміни і доповнення до п. 28 Правил, а саме: в разі перерахунку розміру утраченого заробітку у зв'язку з підвищенням тарифних ставок, слід дотримуватися вимог нового абзацу шостого п. 28. Згідно з цим абзацом перерахований розмір утраченого заробітку в перерахунку на 100% утрати професійної працездатності не може перевищувати середньомісячний заробіток відповідного працівника. У всіх випадках перерахунку раніше визначений розмір утраченого заробітку коригуванню в бік зменшення не підлягає (п. 9 Правил). Тобто підприємство не має права зменшувати розмір утраченого заробітку, що склався на час підвищення тарифних ставок, навіть якщо в перерахунку на 100% утрати професійної працездатності він перевищує середньомісячний заробіток відповідного працівника. Як убачається із довідки про середній заробіток позивача [PERSON] та коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів працівників ВАТ "Кривбасзалізрудком" відповідач при перерахунку позивачеві розміру щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку, неправомірно не застосував деякі коефіцієнти перерахунку розміру відшкодування шкоди і підвищення тарифних ставок працівників підприємства (К = 2. 55 з 1 листопада 1992р., К = 2. 0 з 1 липня 1994р., К = 2. 5 з 1 січня 1996р., К = 1. 25 з 1 червня 1997р.), що призвело до значного заниження належних позивачеві сум відшкодування шкоди. ВАТ "Кривбасзалізрудком" стало неправильно застосовувати або не застосовувати взагалі_ при перерахунках розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства, що привело до значного заниження сум щомісячних виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку, а саме: відповідач не виконав розпорядження генерального директора в/о "Кривбасруда", узгоджене з головою профспілкового комітету від 25. 12. 1992 року за ЖЕ 53/10-69 про перерахунок з 1 листопада 1992 року розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві, що були зайняті на підземних роботах, визначеного із розрахунку середньомісячного заробітку за січень - квітень 1992 року, на К = 2. 55 (перерахунок був здійснений із застосуванням коефіцієнтів 1.25 та 1. 75, тобто на К = 2. 1875, а не на К = 2. 55). з 1 липня 1994 року відповідно до наказу по в/о "Кривбасруда" від 10.08. 1994 року № 121 тарифні ставки працівників були підвищені в 2.0 рази, але розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві перерахований не був, незважаючи на опубліковане ЗМІ роз'яснення Мінпраці України від 12.10. 1994 року № 06 - 3683 "Про перерахунок розміру відшкодування шкоди у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 4 липня 1994 року №449". Крім того, відповідач через Державний комітет промислової політики України в жовтні 2000 року направив до Міністерства праці та соціальної політики України запит щодо застосування норм чинного законодавства при перерахунку розміру відшкодування шкоди (вих. № 13 /1-2-3019 від 25.ip.2000 року), на який була надана відповідь: у випадку підвищення тарифних ставок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.07.1994р. № 449 перерахунок розміру відшкодування шкоди проводиться шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склався на час чергового підвищення тарифних ставок на коефіцієнти їхнього фактичного підвищення. Іншого порядку перерахунку розміру утраченого потерпілими заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві чинним законодавством не передбачено. з 1 січня 1996 року відповідно до спільної постанови адміністрації та профспілок в/о "Кривбасруда" (СПАП) від 26.01.96р. № 1/6 тарифні ставки працівників були підвищені в 2,5 рази, але відповідач знаючи, що діє неправомірно, у порушення вимог статті 5 Закону України "Про колективні договори і угоди", яка забороняє включати в договори і угоди умови, що погіршують становище працівників в порівнянні з чинним законодавством та приписує такі мови вважати недійсними, розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві перерахував не на коефіцієнт підвищення тарифних ставок - 2,5, а на коефіцієнт підвищення ,середньої заробітної плати - 1,25; з 1 червня 1997 року відповідно до спільної постанови адміністрації та профспілок в/о "Кривбасруда" (СПАП) від 21.05. 1997 року » 3 /91/06 тарифні ставки працівників були підвищені в 1,25 рази, але знову - таки неправомірно розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві перерахований не був, нібито через відсутність зростання середньої заробітної плати. З урахуванням відкоригованого середньомісячного заробітку позивача (відповідного працівника - прохідника) за січень - квітень 1992 року - 10 242 крб., ступеня утрати професійної працездатності 25% відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком", починаючи з 01. 11. 1992 року і до зередачі особової справи [PERSON] до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний був виплачувати щомісячне відшкодування позивачеві утраченого заробітку що у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку - 715.00 грн. При підвищенні тарифних ставок працівників з 1 січня 1998 року на К = 1.3, з червня 1999 року на К = 1. 265, з 1 січня 2000 року на К = 1. 226 розмір відшкодування шкоди позивачеві в перерахуванні на 100% втрати працездатності - 727. 15 грн. перевищував, згідно довідки відповідача, заробіток прохідника шахти "Гвардійська" (420.66грн. за січень 1998р., 604.08грн. за липень 1999р., 713.26грн. за січень 2000р.) і таким чином, відповідно до законодавства (пункт 9 «Правил відшкодування ...») ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було продовжувати виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку в колишньому розмірі - 178. 75грн. щомісяця. При підвищенні тарифних ставок з 1 травня 2000 року на К = 1. 217 перерахований розмір щомісячних виплат відшкодування позивачеві втраченого заробітку дорівнює - 217.54 грн. (178.75грн. х 1.217 = 217.54грн.), що в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності відповідає середньомісячному розрахунковому заробітку позивача - 870. 17 грн. у той час, коли середній заробіток прохідника працюючого у травні 2000 року дорівнював 896. 43 грн. Таким чином, ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було виплачувати позивачу щомісяця - 217. 54 грн. до передачі особової справи [PERSON] до [PERSON]"Фонду України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. При передачі особової справи [PERSON] відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було надати [PERSON] Фонду довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку станом на 1 квітня 2001 року у розмірі - 217. 54 грн. ВАТ "Кривбасзалізрудком" із щомісячних виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку за період з 1 листопада 1992 року до 1 квітня 2001 року з 1 листопада 1992 року відповідно до розпорядження генерального директора в/о "Кривбасруда", узгодженого із головою профспілкового комітету, від 25.12. 1992р. № 53 /10 -69 (про перерахунок з 1 листопада 1992 року розміру відшкодування шкоди, визначеного з розрахунку середньомісячного заробітку за січень - квітень 1992 року потерпілим на виробництві: зайнятим на підземних роботах на К = 2. 55; зайнятим на відкритих роботах (кар'єр), на К = 2. 58;_щодо ДСФ та ЦЗФ на К = 2. 7; щодо промислового персоналу поверхових підрозділів на К = 2. 8; щодо непромислової групи на К = 3.3). відповідач зобов'язаний був проводити щомісячні виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку в сумі - 6529 крб. (10 242крб. х 25% х 2. 55), фактично виплачено по - 5601крб. (10242крб. х 25% х 1. 25 х 1. 5), недоплата за місяць склала 928крб., заборгованість за 2 місяці - 1856 крб. з 1 січня 1993 року відповідно до листів в/о "Кривбасруда" від 02. 02. 1993 року № 53 /10-07 і від 16. 03. 1993 року № 53 /10-11 спільною постановою адміністрації і профспілкових комітетів в/о "Кривбасруда" (СПАП) від 17.03. 1993 року № З/З тарифні ставки працівників були збільшені на К = 1. 3333 х 1. 5 = 1.99995 і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі -13058крб. (6529крб. х 1. 99995), фактично виплачено по - 11174крб. (5601крб. х 1. 33 х 1. 5). недоплата за місяць становила 1884крб., заборгованість за 5 місяців 1 - 9420крб. з 1 червня 1993 року у відповідності до СПАП від 01. 07. 1993 року № 13/9 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2. 0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі - 26116 крб. (13058крб. х 2. 0), фактично виплачено по 22013крб. (11174крб. х 1.97), недоплата за місяць становила 4103 крб., заборгованість за 3 місяці - 12309 крб. з 1 вересня 1993 року у відповідності до СПАП від 23. 09. 1993 року № 17/12 / 42 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2. 89855 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 75699 крб. (26116крб. х 2. 89855), фактично виплачено по 64718 крб. (22013крб. х 2.94), недоплата за місяць становила - 10981крб., заборгованість за 2 місяці - 21962 крб. з 1 листопада 1993 року відповідно до спільної постанови адміністрації й профспілкових комітетів в/о "Кривбасруда" (СПАП) від 30. 10. 1993 року № 21/16/45 у зв'язку з ростом рівня заробітної плати, що перевищує нормативи, розмір відшкодування шкоди потерпілим на виробництві був збільшений на К = 2. 1 і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 158968 крб. (75699крб. х 2. 1), фактично виплачено по 135 908 крб. (64718крб. х 2. 1), недоплата і заборгованість за місяць - 23060 крб. з 1 грудня 1993 року у відповідності до СПАП від 24. 12. 1993 року № 24/12 / 48 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 3. 0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 476904 крб. (158968крб. х 3. 0), фактично виплачено по 407724 крб. (135908крб. х 3. 0), недоплата за місяць становила 69180 крб., заборгованість за 7 місяців - 484260 крб. з 1 липня 1994 року відповідно до наказу в/о "Кривбасруда" від 10. 08. 1994 року № 121 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2. 0^ рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 953808 крб. (476904крб. х 2. 0), але позивачеві перерахунок розміру відшкодування шкоди не проводився, фактично виплачено по 407724 крб., недоплата за місяць становила 546084 крб., заборгованість за 3 місяці - 1638252 крб. з 1 жовтня 1994 року відповідно до наказу в/о "Кривбасруда" від 02. 11. 1994року № 153 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2. 0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 1907616крб. (953808крб. х 2. 0), фактично виплачено по 815448крб. (407724крб. х 2. 0), недоплата за місяць становила 1092168крб.. заборгованість за 4 місяці - 4368672крб. _ з 1 лютого 1995 року у відповідності до СПАП від 27. 02. 1995 року №3/25/ 6 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 3.0 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 5 722 848 крб. (1907616 крб. х 3. 0), фактично виплачено по 2 446 344 крб. (815448 крб. х 3.0), недоплата за місяць становила 3 276 504 крб., заборгованість за 11 місяців 36 041 544 крб. з 1 січня 1996 року у відповідності до СПАП від 26. 01. 1996 року № 1/6 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені в 2. 5 рази і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 14307120 крб. (5722848крб. х 2. 5), фактично перерахунок було зроблено на К = 1. 25 і виплачено по 3057930 крб. (2446344крб. х 1. 25), недоплата за місяць становила 11 249 190 крб., заборгованість за 8 місяців - 89 993 520 крб. (Разом заборгованість ВАТ "Кривбасзалізрудком" із щомісячних виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку за період з 01. 11. 1992 року до 01.09.1996 року в карбованцях склала: 1856крб.+ 9420крб. + 12309крб. + 21962крб. + 23060крб. + 484260крб. + + 1638252крб. + 4368672крб. + 36041544крб. + 89993520крб. = 132 594 855 крб. 01.09.1996 року в Україні введено національну валюту - гривня. У приведенні до гривні станом на 01.09.1996року ВАТ "Кривбасзалізрудком" заборгувало позивачеві 1325.95 грн. з 1 вересня 1996 року ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити щомісячні виплати відшкодування [PERSON] утраченого заробітку в сумі - 143. 07 грн.. фактично виплачено по ЗО. 58 грн., недоплата за місяць становила 112.49 грн., заборгованість за 9 місяців - 1012.41 грн. з 1 червня 1997 року у відповідності до СПАП від 21. 05. 1997року № 3/91 / 406 тарифні ставки працівникам підприємства були збільшені на К = 1. 25 і ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 178. 75 грн. (143. 97грн. х 1. 25), але позивачеві перерахунок розміру щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку не провадився, виплачено по 30. 58 грн., недоплата за місяць становила-148.17грн., заборгованість за 7 місяців - 1037.19грн. з 1 січня 1998 року у відповідності до СПАП від 25. 12. 1997 року № 6 / 195 при збільшенні тарифних ставок працівникам підприємства в 1.3 рази ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування утраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі 178. 75грн. у зв'язку з тим, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав 715.00грн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в січні 1998 року (420. 66грн.), фактично виплачено по 30. 58грн. (у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 122. 32грн.. що у три із половиною рази менше фактичного заробітку прохідника шахти "Гвардійська" працюючого у січні 1998 року - 420. 66 грн. і спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата [PERSON] за місяць становила 148. 17 грн., заборгованість за 18 місяців - 2667. 06 грн. _ з 1 липня 1999 року у відповідності до СПАП від ЗО. 06. 1999 року № 11/13 / 5 при збільшенні тарифних ставок працівникам підприємства в 1. 265 рази ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі 178. 75грн. у зв'язку з тим, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав 715.00грн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в липні 1999 року (604. 08грн.), фактично відповідач перерахував позивачеві розмір відшкодування шкоди на К =1.15 та виплатив по 35.17грн. (30.58грн. х 1.15) (у перериванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 140. 68грн„ що у 4.3 рази менше фактичного заробітку прохідника шахти "Гвардійська" працюючого у липні 1999 року - 604. 08 грн. і спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила 143. 58 грн., заборгованість за 6 місяців - 861. 48грн. _ з 1 січня 2000 року у відповідності до СПАП від 28.12. 1999 року №16/20 /11 при збільшенні тарифних ставок на К = 1. 226 ВАТ "Кривбасзалізрудком'] зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку в колишньому розмірі в сумі - 178. 75 грн. у зв'язку з трім, що розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав 715.00грн. і перевищував середній заробіток відповідного працівника в січні 2000 року (713. 26грн.), фактично відповідач перерахував позивачеві розмір відшкодування шкоди на К = 1. 1 та виплатив по 38.68грн. (35. 17грн. х 1.1) у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 154. 72грн., що у 4. 6 рази менше фактичного заробітку прохідника шахти "Гвардійська" працюючого у січні 2000року - 713. 26 гри, і спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила 140. 07грн., заборгованість за 4 місяці - 560. 28грн. з 1 травня 2000 року відповідно до наказу по ДП "КДЗРК" від 29. 05. 2000 року № 159 при збільшенні тарифних ставок на К = 1. 217 ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити позивачеві щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі 217. 54грн. (178.75грн. х 1.217) у зв'язку з тим, що перерахований на К =1.217 розмір відшкодування шкоди в перерахуванні на 100% втрати працездатності складав 870.17грн. (217. 5 грн. : 25% х 100%) і не перевищував середній заробіток відповідного працівника в травні 2000 року (896. 43ЭД^н.), фактично відповідач перерахував позивачеві розмір відшкодування шкоди на К = 1. 193 відповідно до наказу від 04. 08. 2000 року за № 229 та виплатив по 46. 15 грн. (38. 68грн. х 1. 193) (у перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає визначеному відповідачем розрахунковому місячному заробітку позивача - 184.60грн., що у 4.6 рази менше фактичного заробітку прохідника шахти "Гвардійська" працюючого у травні 2000року - 896. 43грн. ( спростовує ствердження відповідача, що перерахування розміру відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось у відповідності до законодавства), недоплата за місяць становила - 171. 39грн., заборгованість за 11 місяців (до 01.04.2001р.) - 1885.29 грн. Усього належить до стягнення з ВАТ "Кривбасзалізрудком" на користь [PERSON] заборгованість із щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку за період з 01 листопада 1992 року до 01 квітня 2001 року в сумі: 1325.95грн. + 1012.41грн. + 1037.19грн. + 2667.06грн. + + 861.48грн. + 560.28грн. + 1885.29грн. = 9349. 66грн. Також ВАТ "Кривбасзалізрудком" необхідно зобов'язати надати у затвердженому порядку до [PERSON] фонду нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку станом на 01.04.2001р. у сумі 217.54 грн. Страхові виплати відшкодування [PERSON] 25% утраченого заробітку, сплачені [PERSON] Фонду у 2001 - 2010 роки, (період) повинен бути ,- - з_ 01.04. 2001року до 01.03. 2002 року щомісячні страхові виплати відшкодування позивачеві утраченого заробітку плинні проводитися в сумі 217. 54грн., фактично Фонд виплатив по 46. 15 грн., недоплата за місяць склала 171. грн., заборгованість за 11 місяців -1885.29грн.; -з 01.03.02р. до 01.03.03р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 14.03.02р. № 3 на К = 1. 193 , повинні проводитися в сумі - 259. 53 грн., фактично Фонд виплатив по 55.06 грн., недоплата за місяць склала - 204.47грн., заборгованість за 12 місяців - 2453.64грн.; -з 01.03.03р. до 01.03.04р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 04.03.03 № 3 на К = 1. 182, повинні проводитися в сумі 306. 76грн., фактично Фонд виплатив по 65.08 грн., недоплата за місяць склала -241.68грн., заборгованість за 12 місяців - 2900.16грн.; -з 01.03.04р. до 01.03.05р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 22.02.04р. № 5 на К = 1. 152 , повинні проводитися в сумі 353. 39 грн., фактично Фонд виплатив по - 74.97 грн., недоплата за місяць склала 278.42 грн., заборгованість за 12 місяців - 3341.04грн.; -з 01.03.05р. до 01.03.06р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 28.02.05р. № 3 на К = 1. 238 , повинні проводитися в сумі - 437. 50 грн., фактично Фонд виплатив по 92. 81грн., недоплата за місяць склала - 344.69 грн., заборгованість за 12 місяців - 4136.28грн. -з 01.03.06р. до 01.03.07р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 06.03.06р. № 3 на К = 1. 203 , повинні проводитися в сумі 526. 31 грн., фактично Фонд виплатив по 111.65 грн., недоплата за місяць склала - 414.66 грн., заборгованість за 12 місяців -4975.92 грн. -з 01.03.07р. до 01.03.08р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 28.02.07р. № 9 на К = 1. 183 , повинні проводитися в сумі 622. 62грн., фактично Фонд виплатив по 132.09грн., недоплата за місяць склала 490. 53грн., заборгованість за 12 місяців -5886.36грн. -з 01.03.08р. до 01.03.09р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 28.02.08р. № 2 на К = 1. 125 , повинні проводитися в сумі - 700. 45 грн., фактично Фонд виплатив по 148.60грн., недоплата за місяць склала 551.85грн., заборгованість за 12 місяців -6622.20грн. -з 01.03.09р. до 01.03.10р. щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 26.02.09р. №2 на К=1.063, повинні проводитися в сумі 744. 58грн., фактично Фонд виплатив по 157.96грн., недоплата за місяць склала 586.62грн., заборгованість за 12 місяців - 7039.44 грн. - з 01.03. 2010 року до 01.09. 2010 року, щомісячні страхові виплати, з урахуванням їх перерахунку відповідно до постанови правління Фонду від 01.03.10р. № 1 на К = 1. 0, повинні проводитися в сумі - 744. 58 грн., фактично Фонд виплачує по 157.96грн., недоплата за місяць складає 586.62грн., заборгованість за 6 місяців - 3519.72грн. Стягненню на користь [PERSON] з [PERSON] Фонду підлягає заборгованість із щомісячних страхових виплат відшкодування 25% утраченого заробітку за період з 1 квітня 2001 року до 1 вересня 2010 року в сумі: 1885. 29грн. + 2453. 64грн. + 2900.16грн. + 3341. 04грн. + 4136. 28 + + 4975. 92грн. + 5886.36грн. +6622. 20грн. + 7039. 44грн. + 3519. 72грн. = 42760. 05грн. Починаючи з 1 вересня 2010 року [PERSON] Фонду зобов'язане проводити страхові виплати відшкодування [PERSON] 25 % утраченого заробітку в сумі -.744. 58грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат. Крім того, у обґрунтування спричиненої позивачеві [PERSON] моральної шкоди, його представник [PERSON] зазначив, що у теперішній час питання відшкодування моральної шкоди регулюються ст. 23, 1167, 1168 ЦК України. Ці норми застосовуються до цивільних правовідносин, до яких належать і правовідносини у сфері праці. Також у сфері трудових відносин застосовується стаття 237-1 КЗГТП України, нормами якої передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом заподіяної працівникові моральної шкоди, якщо порушення його законних прав спричинили моральні страждання, утрату нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року, передбачено відшкодування моральної шкоди відповідачем, якщо порушення прав працівника в сфері трудових відносин / у тому числі невиплата належних йому грошових сум / спричинили моральні страждання [PERSON] Відповідно до пункту 15 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо неправомірні дії (бездіяльність) відповідача, що завдають позивачеві моральні страждання, почалися до вступу в чинність акту законодавства, що встановлює відповідальність за заподіяння такої шкоди і тривають після введення в дію цього законодавчого акту. Таким чином, на сформовані між позивачем і відповідачем - ВАТ "Кривбасзалізрудком" правовідносини, норми статті 237-1 КЗПП України ( введена в дію 13 січня 2000 року) -поширюються, тому що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків регулюється законодавством про працю (страхуванням у сфері праці). На підставі цієї статті обов'язок відшкодування моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника або втрата ним нормальних життєвих зв'язків або потреба в додаткових зусиллях для організації свого життя є наслідком порушення роботодавцем законних прав працівника. Неправомірні дії відносно позивача, що завдають [PERSON] моральні страждання, почалися в 1992 році (позбавлений з вини відповідача професійної працездатності позивач [PERSON] достовірно дізнався про це лише у квітні 2008 році) і тривають до теперішнього часу, тому що належні йому грошові суми відшкодування утраченого заробітку дотепер не виплачені з вини ВАТ "Кривбасзалізрудком"). Позивач змушений тривалий час випробовувати моральні страждання, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, не одержуючи належні йому гроші відшкодування утраченого заробітку в повному обсязі і, як убачається із суми заборгованості -у розмірах, істотних для позивача, щодо забезпечення достатнього життєвого рівня. Цих негативних для позивача наслідків неправомірних дій відповідача могло й не бути, якби відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" забезпечив своєчасне нарахування та виплату відшкодування позивачеві шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я ( щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку) відповідно до законодавства про працю (страхуванням у сфері праці). Звернення до суду за захистом своїх законних інтересів і відновленням порушених відповідачем трудових* прав спонукало позивача змінити спосіб життя, не по призначенню використовувати особистий час і витрачати гроші на забезпечення правового захисту в суді, випробовувати психічно - емоційні перенапруги (стреси) , що негативно відображаються на здоров'ї людини та небезпечні для життя у віці й стані здоров'я позивача, що завдає йому нові моральні страждання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Представник позивача вважає, що не треба доказувати у суді, що людина також відчуває моральні страждання, що доведено науковими дослідженнями. Позивач та його представник [PERSON] вважають, що у даному випадку мова може йти лише про ступінь моральних страждань та розмір компенсації моральних страждань позивача у грошовій формі. Особливості цього виду шкоди полягають у тому, що тільки позивач наділений правом визначати наслідки порушеного відносно нього права і відносити їх до категорії моральної шкоди; саме позивачу надається пріоритет бути ініціатором порушення спору з приводу відшкодування цієї шкоди; розмір відшкодування шкоди, з одного боку, визначає і потім вимагає позивач, з другого - остаточно встановлюється за рішенням суду. Заподіяну відповідачем моральну шкоду позивач [PERSON] оцінив у 10 000 гривень які він и просить стягнути з відповідача ВАТ «КЗРК» На підставі вшцевикладеного позивач та його представник [PERSON] просять суд ; 1. Вважати перебіг позовної давності з листопада 2008 року (з дня звернення [PERSON] з позовом до ВАТ "Кривбасзалізрудком" про відшкодування шкоди). 2. Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь [PERSON] : заборгованість із щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку за період з 01. 11. 1992 року до 01. 04. 2001 року - 9349. 66грн.; компенсацію утрати частини відшкодування шкоди (заробітної плата, доходів) у зв'язку з порушенням строків виплати за період з 1 січня 1998 року до 1 вересня 2010 року в сумі,- _ 41232.42грн.; 3. Зобов'язати Відкрите Акціонерне Товариство "Криворізький залізорудний комбінат" надати до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку [PERSON] станом на 1 квітня 2001 року в сумі - 217 грн. 54 коп. 4. Визнати загальновідомими обставинами наявність моральних страждань людини при порушенні відносно неї права та спричиненні їй матеріальної шкоди. 5. Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, компенсацію в грошовій формі у розмірі - 10000. 00 гривень. 6. Стягнути з [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь [PERSON] : - заборгованість із щомісячних страхових виплат відшкодування 25% втраченого заробітку за період з 1 квітня 2001 року до 1 вересня 2010 року в сумі,- 42760.05грн.; 7. Зобов'язати [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області виплачувати [PERSON] , починаючи з 1 вересня 2010 року, щомісячні страхові виплати відшкодування 25% втраченого заробітку в сумі - 744. 58грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.. 8. Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення з відповідачів на користь [PERSON] заборгованості із щомісячних (страхових) виплат відшкодування 25% втраченого заробітку в межах суми місячного платежу - 744. 58грн. Представник ВАТ «КЗРК» позов [PERSON] не визнав у повному обсязі та суду зазначив, що, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими. ВАТ «КЗРК» у відповідності з діючими законодавчими нормами проводив нарахування та виплату позивачу [PERSON] сум у відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою ним працездатності. Тому нарахування [PERSON] усіх виплат, пов'язаних з втратою здоров'я проведені у відповідності до закону. Крім того, представник ВАТ « КЗРК » у своєму заперечені зазначив, що позивач та його представник не надали суду ніяких доказів тому, що [PERSON] пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цієї позовною заявою з поважної причини. Представник відповідача в справі - [PERSON] Фонду, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що виплати відшкодування шкоди Петров\' В.Б., тобто страхові виплати, [PERSON] Фонду виплачувало згідно документів, переданих йому підприємством і всі виплати були призначені ВАТ "Кривбасзалізрудком" до моменту передачі особової справи [PERSON] [PERSON] Фонду. Страхові виплати позивачу сплачуються [PERSON] Фонду регулярно, у строк, з урахуванням щорічних коефіцієнтів підвищення сум страхових виплат відповідно до постанов правління Фонду. Просив суд відмовити в позові в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] - [PERSON], та представників ВАТ «КЗРК» та [PERSON] Фонду, дослідивши матеріали цієї цивільної справи, дійшов висновку, що позов повинен бути задоволеним частково з наступних підстав; Судом встановлено, що цей спір виник з приводу неправильного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 1 листопада 1992 року, що потягло неправильне нарахування та виплату цих сум підприємством та страхових сум, які виплачує [PERSON] відділення Фонду з 01.04.200Іроку. Позивач [PERSON] тривалий час працював у шкідливих умовах праці із ЗО. 10. 1985 року по 28. 10. 1986 року на шахті "Гвардійська" РУ ім. Рози Люксембург виробничного об'єднання з видобутку залізних руд підземним способом "Кривбасруда", (правонаступник ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат") підземним бурильником. 04 липня 1986 року з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві (акт від 05. 07. 1986р. № 27), наслідком якого стала втрата професійної працездатності. За результатами огляду МСЕК (виписки із актів огляду МСЕК за період з 1986 року до 2009 року позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності, починаючи з 23 жовтня 1986 року до теперішнього часу. Відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, проводив відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком", який у 1992 році зробив перерахунок щомісячних виплат відшкодування позивачеві втраченого заробітку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.1992 року № 276, визначивши базовим для подальших розрахунків розміру відшкодування шкоди фактичний середньомісячний заробіток за січень - квітень 1992 року за професією "прохідник" у сумі - 10 242 крб., з урахуванням 25%о втрати професійної працездатності визначив розмір відшкодування шкоди і проводив перерахунок на коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства і відповідно до спільних постанов адміністрації і профспілки, (коли з їх ініціативи, з урахуванням фінансових можливостей, проводився перерахунок розміру відшкодування потерпілим на виробництві без підвищення тарифних ставок працівників підприємства. У наступні роки відповідач - ВАТ "Кривбасзалізрудком" коректував розмір відшкодування шкоди відповідно до наказів по підприємству, спільним постановам адміністрації та профспілкових комітетів так, що на місяць передачі особової справи потерпілого [PERSON] до [PERSON] Фонду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області щомісячні виплати відшкодування [PERSON] 25% утраченого заробітку склали - 46. 15 грн., . що в перерахуванні на 100% утрати професійної працездатності відповідає середньомісячному заробітку - 184. 60 грн., у той час, як фактична заробітна плата відповідного працівника шахти «Гвардійська» ще у травні 2000 року становила - 896. 43грн. згідно довідки відповідача, наданої суду. Суд вважає, що при перерахунку позивачеві сум відшкодування шкоди підприємство необгрунтовано не застосувало коефіцієнти росту тарифних ставок і посадових окладів неправомірно не деякі коефіцієнти перерахунку розміру відшкодування шкоди і підвищення тарифних ставок [PERSON] не були нараховані, а саме; К = 2.55 з 1 листопада 1992 року, К = 2.0 з 1 липня 1994 року, К = 2.5 з 1 січня 1996 року, К = 1.25 з 1 червня 1997 року, що призвело до значного заниження належних позивачеві сум відшкодування шкоди. Суд вважає, що розрахунки надані представником позивача, щодо невірного розрахунку виплат відшкодування шкоди [PERSON] є обґрунтованими та такими що відповідають вимогам закону. Так у приведених розрахунках позивачем зазначено, що станом на 01.09.1996 року ВАТ "Кривбасзалізрудком" заборгувало позивачеві [PERSON] у зв'язку невірною виплатою сум у відшкодування шкоди - 1325.95 гривень. з 1 вересня 1996 року ВАТ "Кривбасзалізрудком" зобов'язано було проводити щомісячні виплати відшкодування [PERSON] утраченого заробітку в сумі - 143. 07 грн.. фактично виплачено по 30. 58 грн., недоплата за місяць становила 112.49 грн., таким чином усього належить до стягнення з ВАТ "Кривбасзалізрудком" на користь [PERSON] заборгованість із щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку за період з 01 листопада 1992 року до 01 квітня 2001 року в сумі - 9349. 66 грн. ВАТ "Кривбасзалізрудком" станом на 01 квітня 2001 року при передачі особової справи до [PERSON] Фонду зазначило, що розмір щомісячних страхових виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку станом складає - 46. 15 грн., замість вірно визначеної суми - 217. 54 грн.. Тому другим відповідачем на протязі,- [PERSON] Фонду з 01 квітня 2001 року та до 1 вересня 2010 року, виплачувало суму страхових виплат [PERSON] у відшкодування шкоди у _ меншому ніж це передбачено законом розмірі. Стягненню на користь [PERSON] з [PERSON] Фонду підлягає заборгованість із щомісячних страхових виплат відшкодування 25% утраченого заробітку за період з 1 квітня 2001 року і до 1 вересня 2010 року в сумі, - 42760. 05 грн. Позивач та його представник [PERSON] просять суд стягнути вказані суми з обох відповідачів в справі на користь [PERSON], та зобов'язати ВАТ «КЗРК» надати нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат відшкодування [PERSON] утраченого заробітку станом на 01 квітня 2001 року в сумі - 217. 54 грн.. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 22 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 та від 18 липня 1994 року № 492; постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 102) послідовно відкоригувати його на коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників і відповідно до спільних постанов адміністрації та профспілкових комітетів ВАТ "Кривбасзалізрудком", якщо з їх ініціативи перерахунок провадився на більш пільгових умовах, чим передбачено законодавством. Розмір відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 03. 12.92р. № 676, від 26.01.93р. № 46, від 02.06.93р. № 392, від 02.12.93р. № 974, від 20.10.94р. № 720, від 08.02.95р. № 102, та абз. 5 п. 28 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 та від 18 липня 1994 року № 492, перераховують у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємства. Відповідно до зазначених нормативних актів, починаючи з 1 листопада 1992 року, перерахунок необхідно здійснювати шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склався на час чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) на коефіцієнти їх фактичного підвищення, якщо колективним договором не передбачено більш пільгові умови перерахунку. Ні Правилами, ні будь-якими іншими нормативно - правовими актами не передбачено, що у разі, якщо тарифні ставки на підприємстві зросли без збільшення при цьому фонду оплати праці, перерахунок розміру втраченого заробітку потерпілим на виробництві не повинен проводитися. У разі підвищення тарифних ставок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 липня 1994 року № 449 перерахунок розміру відшкодування проводять аналогічно, про що Міністерством праці України надані роз'яснення у листі від 12. 10. 1994 року № 06-3683. До 24 жовтня 1997 року перерахунок повинен проводитися без будь - яких обмежень розміру відшкодування шкоди поза залежністю від середнього заробітку відповідного працівника на місяць перерахунку, відсутності росту рівня заробітної плати у зв'язку зі страйками, через неритмічну роботу підприємства, від дій керівників, що довели підприємство до банкрутства або форс - мажорних обставин. Лише після 24 жовтня 1997 року (п.п. 9, 28 "Правил відшкодування власником підприємства, установи й організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 1997 року №1100;) при кожному новому перерахунку розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням тарифних ставок враховується розмір середнього заробітку відповідного працівника на місяць підвищення тарифних ставок, у перерахуванні на повний календарний місяць роботи й з урахуванням 1/12 винагороди за підсумками роботи за рік та вислуги років, але при цьому обчислений раніше розмір відшкодування шкоди коригуванню убік зменшення не підлягав. Таким чином, діючими на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правовими актами визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у зв'язку із ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Госпрозрахункове підприємство ВАТ «КЗРК», виходячи із своїх фінансових можливостей, самостійно визначало зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження, та як доведено позивачем письмовими доказами наданими суду, _ не застосовувало відносно [PERSON] підвищення тарифних ставок та посадових окладів, коефіцієнти росту тарифних ставок і посадових окладів - К = 2.55 з 1 листопада 1992 року, К = 2.0з 1 липня 1994 року, К = 2.5 з 1 січня 1996 року, К = 1.25 з 1 червня 1997 року, що призвело до значного заниження належних позивачеві сум відшкодування шкоди. Суд перевіривши надані позивачем в справі розрахунки згідно яких [PERSON] відповідачами в справі виплачувалось щомісячне відшкодування утраченого заробітку у вказаних розмірах, вважає, що вони визначені відповідно до вимог закону, однак задоволенню ці вимоги позивача- не підлягають тому що ним пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цими вимогами. Так згідно пункту 22 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ... призначені, але не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок / наприклад ,за відсотками втрати працездатності/ сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Тому суд вважає, що у даному випадку не можуть бути стягнуті недоплачені виплати [PERSON] за період більше ніж за три роки з часу коли позивач звернувся до суду з цим позовом. Сам позивач у своєму позові просив суд вважати перебіг позовної давності з листопада 2008 року (з дня звернення [PERSON] з позовом до ВАТ "Кривбасзалізрудком" про відшкодування шкоди). Тому позов на думку суду може бути задоволеним тільки за три роки до звернення позивача до суду, тобто з листопада 2005 року. Згідно розрахунків наданих суду позивачем, розмір щомісячних страхових виплат відшкодування йому 25 % утраченого заробітку станом на 01 квітня 2001 року суд вважає вірним в сумі - 217. 54 грн.. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за період з 1 квітня 2001 року до 1 вересня 2010 року [PERSON] Фонду не з своєї вини недоплатило позивачу [PERSON] страхові виплати відшкодування втраченого заробітку у сумі в сумі,- 42760.05грн. Однак ця сума не може бути у повному обсязі стягнута з вказаного відповідача починаючи з 01 квітня 2001 року, як це просить позивач, з наведеної вище судом причини. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] Фонду повинно бути стягнуто недоплачені [PERSON] страхові виплати відшкодування втраченого заробітку, починаючи з листопада 2005 року і до вересня 2010 року в сумі - 29 422 гривні 40 копійок . Також на думку суду підлягають задоволенню вимоги позивача [PERSON] щодо зобов'язання [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області виплачувати [PERSON] щомісяця, починаючи з 1 вересня 2010 року, страхові виплати відшкодування 25 % втраченого заробітку в сумі,- 744 гривні 58 копійок до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат. А також вимоги про зобов'язання керівництва Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» щодо надання до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті [PERSON] нової довідки про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку [PERSON] станом на 01 квітня 2001 року в сумі, - 217 гривень 54 копійки. Не підлягають на думку суду задоволенню вимоги позивача в справі щодо відшкодування йому моральної шкоди. Суд вважає ці вимоги позивача не доведеними і не може визнати загальновідомими обставинами наявність моральних страждань [PERSON], при заподіянні шкоди здоров'ю, порушенні відносно нього права та спричиненні йому матеріальної шкоди. Відповідно до роз'яснення п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. А пунктом - 4 цієї ж Постанови визначено, що відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (не-майнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем ці вимоги ст. 137 ЦПК України не виконані, а він у своїй позовній заяві вказав, що наявність моральних страждань [PERSON], суд згідно ст. 6і ЦПК України може визнати загальновідомими обставинами. Виходячи в вище зазначеного моральна шкода підлягає доказуванню на загальних підставах під Час розгляду справи. А оскільки ця вимога закону позивачем не виконана, то лозов у цій частині задоволенню не підлягає у повному обсязі. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] на думку суду також не підлягають задоволенню з наведених судом вище причин.

Outcome: partial