Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

До суду з позовом звернувся Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (назва позивача в подальшому змінена на - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Трал» про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 01 квітня 2008 року за №1 [NUMBER], Договором поруки від 01 квітня 2008 року за №193548 та Договором поруки від 01 квітня 2008 року за №193437. Позивач ПАТ «УкрСиббанк» в підтвердження своїх вимог вказував, що 01 квітня 2008 року між банком та громадянином України [PERSON] (відповідачем 1) було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11326083000, у відповідності до якого позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75000,00 (сімдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів. У п. 1.2 Додаткової угоди №2 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту за №11326083000 від 01.04.2008 року відмічено, що позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 27 березня 2034 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов Договору. Згідно з н. 1.3.1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 14,0% (чотирнадцять) відсотків річних, відповідно до п.1.3.3. Договору проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих Банком Позичальнику згідно умов даного Договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність Банку та у відповідності до п. 13.3. Проценти нараховуються методом «факт/360», відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (НБУ) та чинного законодавства України. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще неповернуті останнім у власність відповідно до умов даного Договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Відповідно до п. 1.3.4 Договору термін сплати процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. В порушення прийнятих на себе зобов'язань Позичальник/відповідач в повній мірі не виконав. Станом на 10 серпня 2009 року він не повернув частину отриманого кредит) (прострочені платежі) у відповідності до графіка погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору, а саме у розмірі 72496,00 (сімдесят дві тисячі чотириста дев'яносто шість) доларів США 00 центів; також не сплачено прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 5691,16 (п'ять тисяч шістсот дев'яносто один) доларів США 16 центів. Відповідно до п. 6.1.2 Договору у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж один місяць, та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або Заставодавцем та'або Поручителем та/або Гарантом умов укладеного з банком щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому в розділі 6 договору. Згідно з п. 6.1 Договору відповідно до ст. ст. 525, 661 ЦКУ України сторони погодила, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, шо настав, згідно з п. 6.1.2 цього договору. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. У будь-якому випадку новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку не може перевищувати 40 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику. Позивач вказав, що вважаючи термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення, 13 травня 2009 року направив відповідачу 1 вимогу №132-3/461-11 -198 щодо погашення простроченої заборгованості за договором та її виконання протягом 31-го денного терміну з моменту отримання такої вимоги. Проте зазначену вимогу та існуючу заборгованість відповідачем 1 не було погашено. Згідно п. 4.1 Договору, за порушення Позичальником погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту(всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: *в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; *пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів); - банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого договором; - згідно п. 4.3 договору позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку за порушення своїх зобов'язань (в тому числі і за порушення термінів виконання зобов'язань) у розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 коп. Згідно із наданими позивачем уточненнями позовних вимог 14.09.2010 року станом на вказану дату заборгованість у відповідача 1 за кредитним договором становить: *сума простроченої заборгованості по кредиту - 72496,00 (сімдесят дві тисячі чотириста дев'яносто шість) доларів США 00 центів., що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 року становить 573312.8" (п'ятсот сімдесят три тисячі триста дванадцять) гривень 87 копійок; *сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами - 16758.96 (шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят вісім) доларів США 96 центів, що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 року становить 132522,21 (сто тридцять дві тисячі п'ятсот тридцять три) гривень 21 коп.: *пеня у розмірі 16175,98 (шістнадцять тисяч сто сімдесят п'ять) гривні 98 коп.; *неустойка у розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень 00 коп.. Загальна сума заборгованості станом на 14.09.2010 року - 722522.06 (сімсот двадцять дві тисячі п'ятсот двадцять дві) гривень 06 копійок. Як стверджував у своїх вимогах позивач, стягнути відповідну заборгованість необхідно також солідарно із поручителів. Адже, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. 01.04.2009 року між банком та відповідачами [PERSON] і ТЗОВ «Трал» були укладені договори поруки №193437 та №193548. За цими договорами вказані відповідачі взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком який видав кредит відповідачу 1, за виконання усіх його зобов'язань по кредиту в повному обсязі. 13 травня 2009 року банк направляв вимоги №132-3/461-11-198 та №132-3/461-11-198 тоді погашення простроченої заборгованості за договором відповідачам [PERSON] і ТзОВ «Трал». Але зазначені вимоги та існуюча заборгованість відповідачами не погашені. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Додатково суду пояснили, що дійсно між позивачем та відповідачем 1 було укладено Кредитний договір, згідно з яким відповідачу 1 було надано можливість отримання кредиту на суму 75000,00 (сімдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів., терміном до 27 березня 2034 року. Відповідачем з моменту отримання кредиту своєчасно сплачувались кошти як по тілу кредиту, так і по відсоткам. Однак з квітня 2009 року відповідач перебуває під вартою, а тому позбавлений можливості своєчасно проводити оплату коштів по вищенаведеному кредитному договору. Зустрічний позов представника ТзОВ «Трал» визнав повністю, пояснивши при цьому, що дійсно при укладенні кредитного договору, ним [PERSON], в якості поручителя було запрошено директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Трал», при цьому питання про залучення ТзОВ «Трал» в якості поручителя на загальних зборах учасників ТзОВ «Трал» необговорювалась і навіть не ставилось до відома останніх. Представник відповідача 2 - позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Трал», [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги за первинним позовом не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов свого довірителя підтримав та просив суд задоволити його позовні вимоги. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та директором ТзОВ «Трал» договір поруки від 01 квітня 2008 року за № 193437 має бути визнаний судом недійсним. Оскільки, такий договір було укладено тодішнім директором товариства із перевищенням своїх повноважень. Як зазначено у позові, предметом договору поруки є взяття ТзОВ «Трал» зобов'язання перед наведеним банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з договору про надання споживчого кредиту за № 11326083000 від 01.04.2008 року. Як вбачається із Статуту ТзОВ «Трал» (п. 4.6), директор Товариства, зокрема розпоряджається майном товариства у межах, визначених статутом; укладає угоди. Відповідно до п. 5.1 статуту для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників товариства створюється статутний капітал в розмірі 40172 грн. 00 коп. Як видно із договору про надання споживчого кредиту за №11326083000 від 01.04.2008 року, укладеного між банком (відповідачем за зустрічним позовом) і ТзОВ «Трал», останній взяв кредит на загальну суму триста сімдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят грн.. 00 коп. (75000,00 доларів США). Укладаючи спірний договір поруки, директор ТзОВ «Трал» взяв від імені товариства обов'язок відповідати за вказаними зобов'язаннями, а саме - своєчасно повернути вказану суму. Відповідно, наведені обставини свідчать про те, що директор ТзОВ «Трал» 01.04.2008 року уклав угоду, яка не відповідає вимогам статуту і з перевищенням своїх повноважень, а як результат й чинному законодавству України. Оскільки, відповідно до статуту, прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, виключно приймається зборами учасників товариства. Проте, такого рішення зборами учасників товариства не приймалося, збори учасників товариства з цього приводу не проводилися. Колишній директор ТзОВ «Трал» (який на даний час помер) не маючи на те відповідних повноважень уклав спірний договір поруки без попереднього рішення та відома про це учасників товариства Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи. суд вважає, що первинний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трал», до задоволення повністю. Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між банком та громадянином України [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11326083000, у відповідності до якого позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75000,00 (сімдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів. У п. 1.2 Додаткової угоди №2 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту за №11326083000 від 01.04.2008 року відмічено, що позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 27 березня 2034 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного термін) (достроково) відповідно до умов Договору. Згідно з п. 1.3.1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 14.0% (чотирнадцять) відсотків річних, відповідно до п.1.3.3. Договору проценти нараховуються на сум) кредитних коштів, фактично наданих Банком Позичальнику згідно умов даного Договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність Банку та у відповідності до п. 13.3. Проценти нараховуються методом «факт/360», відповідно до вимог мативно-правових актів Національного банку України (НБУ) та чинного законодавства України. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і ще неповернуті останнім у власність відповідно до умов даного Договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Відповідачем 1/Позичальником порушені умови Договору, сума заборгованості станом на 14.09.2010 року перед Банком становить: *сума простроченої заборгованості по кредиту - 72496,00 (сімдесят дві тисячі чотириста дев'яносто шість) доларів США 00 центів., що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 року становить 573312,87 п»ятсот сімдесят три тисячі триста дванадцять) гривень 87 копійок; *сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами - 16758,96 шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят вісім) доларів СІІІА 96 центів, що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 року становить 132522,21 (сто тридцять дві тисячі п'ятсот тридцять три) гривень 21 коп.; *пеня у розмірі 16175,98 (шістнадцять тисяч сто сімдесят п'ять) гривні 98 коп.; *неустойка у розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень 00 коп.. Загальна сума заборгованості станом на 14.09.2010 року - 722522,06 (сімсот двадцять дві тисячі п»ятсот двадцять дві) гривень 06 копійок. Одним з видів забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 1 квітня 2008 року за №11362797000 є порука фізичної особи - громадянина України [PERSON] та Товариством з Обмеженою відповідальністю «Трал» в особі директора [PERSON], які 1 квітня 2008 року уклали договори поруки №193437 та №193548. За цими договорами вказані відповідачі взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком, й видав кредит відповідачу 1, за виконання усіх його зобов'язань по кредиту в повному обсязі. На підставі п.1.3. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, і Позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному Кредитному договорі, та на підставі п.2.2. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань по Кредитному договору Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання на 3 (третій) ь з моменту невиконання своїх зобов'язань Позичальником по Кредитному договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не :ступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однак на думку суду, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та директором ТзОВ «Трал» 01 квітня 2008 року договір поруки за № 193437 не повідає вимог Закону а тому підлягає визнанню не дійсним. Як вбачається із Статуту ТзОВ «Трал» (п. 4.6), директор Товариства, зокрема розпоряджається майном товариства у межах, визначених статутом; укладає угоди. Відповідно до п. 4.1 Статуту Товариства вищим органом товариства є загальні збори учасників. До компетенцїї загальних зборів учасників, зокрема належить прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства. При цьому, вказане повноваження відповідно до статуту належить виключно до компетенції загальних зборів учасників і не можуть бути передані ними для вирішення директору товариства. Пунктом 4.3. статуту встановлено, що рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, приймається більшістю голосів, але не менш як 75 відсотків голосів учасників товариства. Згідно п. 4.4 статуту загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини належних їм повноважень до компетенції директора, з врахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством та цим статутом. Станом на день укладення спірного правочину (договору поруки) та на час розгляду справи передачі повноважень від зборів учасників товариства до директора товариства не було і відповідно до вимог статуту не могло бути. Тим більше, відповідно до вказаних пунктів статуту питання про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, приймається більшістю, але не менше як 75 відсотків голосів учасників товариства. Тобто, це є виключним повноваженням зборів учасників товариства Відповідно до п. 5.1 статуту для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників товариства створюється статутний капітал в розмірі 40172 грн. 00 коп. Як видно із договору про надання споживчого кредиту за №11326083000 від 01.04.2008 року, > кладеного між банком (відповідачем за зустрічним позовом) і ТзОВ «Трал», останній взяв кредит на загальну суму триста сімдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят грн.. 00 коп. (75000,00 доларів США). Укладаючи спірний договір поруки, директор ТзОВ «Трал» взяв від імені товариства обов'язок відповідати за вказаними зобов'язаннями, а саме - своєчасно повернути вказану суму. Відповідно, наведені обставини свідчать про те, що директор ТзОВ «Трал» 01.04.2008 року уклав угоду, яка не відповідає вимогам статуту і з перевищенням своїх повноважень, а як результат й чинному законодавству України. Оскільки, відповідно до статуту, прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, виключно приймається зборами учасників товариства. Проте, такого рішення зборами учасників товариства не приймалося, збори учасників товариства з цього приводу не проводилися. Колишній директор ТзОВ «Трал» (який на даний час помер) не маючи на те відповідних повноважень уклав спірний договір поруки без попереднього рішення та відома про це учасників товариства. Свідок [PERSON], показав, що з 2007 року є одним з учасників ТзОВ «Трал», проте що ТзОВ «Трал» є поручителем по кредитному Договору [PERSON], йому стало відомо тільки в 2010 році у зв'язку з даною цивільною справою. Відповідно до сг.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першої-третьої ст.203 ЦК України. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявністю інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] в квітні 2009 року обрано запобіжний захід тримання під вартою у зв'язку з підозрою у вчиненні кримінально карного діяння, на даний час є засудженим і перебуває під вартою а тому неспроможний фізично сплачувати кредит. За таких обставин суд приходить до переконання про можливість звільнення Відповідачів від відповідальності за порушення по виконанню кредитних зобов'язань, а саме від сплати пені в розмірі 16175,98 грн. та неустойки за порушення зобов'язань в сумі 500 грн.. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 2,15,526, 553, 554,611,612 ЦК України,

Outcome: partial