Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить нежила будова ( будова автовокзалу), що знаходиться за адресою: м.Волноваха, вул.Леніна, буд. 26, загальною площею 439,7 кв.м. 31.01.2009 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір оренди будівлі, за яким вона передала в оренду відповідачці зазначену будівлю терміном на 1 рік з 01.02.2009 року до 13.10.2010року, розмір орендної плати визначили в сумі 15000 гривень. За лютий та березень 2009 року вона отримала орендну плату в загальній сумі 30000 гривень, що підтверджується розписками про отримання зазначених сум. З 01.04.2009 року відповідачка більше не вносила орендну плату, про розірвання договору не заявляла. В зв"язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь заборгованість з орендної плати за період з 01.04.2009 року по 31.01.2010 року в сумі 150000 гривень, неустойку у розмірі подвійної ставки у сумі 270000 гривень за період з 01.02.2010 року до 13.10.2010 року, витрати зі сплати судового збору в сумі 1700 гривень, ІТЗ - 250 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень, а також зобов"язати відповідачку викупити приміщення по вартості, визначеній в п. 11 договору оренди від 31.01.2009 року за 6 млн. гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні в повному обсязі наполягала. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнана, пояснила, шо , дійсно, 31.01.2009 року вона з [PERSON] уклала договір оренди нежилої будови, розташованої за адресою: м.Волноваха, вул. Леніна, буд. 26, з терміном дії договору з 01.02.2009року до 31.01.2010 року. Підписали 31.01.2009 року один варіант договору, в кому зазначили орендну плату в розмірі 900 гривень, в березні 2009 року підписали другий варіант договору, де орендна плата була зазначена в розмірі 15000 гривень. Насправді орендна плата була оговорена в сумі 15000 гривень на місяць. Вона сплатила за лютий та березень 2009 року 30000 гривень орендної плати. З 01.04.2009 року вона перестала платити, оскільки перестала користуватися приміщенням. Про розірвання договору не заявляла позивачці. Позивачка не перешкоджала в користуванні будівлею. В звітні 2009 року вона дізналася, що орендована будівля знаходиться в іпотеці "ОТП Банку", з яким [PERSON] уклав кредитний договір. В вересні 2009 року вона передала ключі від орендованої будівлі представникам "ОТП Банку" та державної виконавчої служби, які на підставі ухвали суду описали та арештували будівлю та майно, що знаходилося в приміщенні будівлі та належало [PERSON] Позов не визнає в повному обсязі тому, що не користувалася приміщенням з 1 квітня 2009 року. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав в повному обсязі в зв"язку з тим, що нежила будівля ( будова автовокзалу), розташована за адресою: м.Волноваха, вул. Леніна, буд. 26, за договором оренди не передавалася відповідачі згідно умов договору оренди від 31.01.2009 року, підписаного між позивачкою та відповідачкою, оскільки на підставі п. п.3.1 - 3.5 договору об"єкт оренди передається за актом прийому- передачі двохсторонньою комісією. Оскільки такий акт не складався та не підписувався, то договір укладений не був. Отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також представник відповідачки вважає, що даний спір підсудний господарському суду, оскільки і позивачка, і відповідачка зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, як суб"єкти підприємницької діяльності. Представник третьої особи на стороні позивачки - ЗАТ "ОТП Банку" в судовому засіданні позов не підтримав. Третя особа на боці відповідачки - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що 31.01.2009 року його дружина - [PERSON] уклала договір оренди нежитлової будівлі автовокзалу з [PERSON], розмір орендної плати визначили 15000 гривень, з 1 квітня 2009 року його дружина - [PERSON] орендованою будівлею не користувалася, заплатила за той час, коли користувалася: за лютий-березень 2009 року 30000 гривень. В вересні 2009 року його дружина віддала ключі від будівлі автовокзалу представникам ДВС та "ОТП Банку", які описали та арештували будівлю. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.01.2009 року між фізичними особами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди нежилої будови - будови автовокзалу, розташованого за адресою: м.Волноваха, вул. Леніна, буд. 26, загальною площею 439.7 кв.м, яке належить на праві власності орендодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2003 року, засвідченого приватним нотаріусом Волноваського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1201, зі строком дії договору з 01.02.2009 року до 31.01.2010 року. Підписано було, та це не заперечують сторони, два примірники договору: перший - 31.01.2009року , в якому зазначено розмір орендної плати - 900 гривень на місяць, та другий, де розмір орендної плати встановлено 15000 гривень. Відповідачка та її представник не заперечували того, що дійсний розмір орендної плати складає 15000 гривень, згідно наданих розписок нею сплачено позивачці за лютий - березень 2009 року орендну плату за користування будовою 30000 гривень, по 15000 гривень за місяць. Договір оренди від 31.01.2009 року відповідає вимогам закону, відповідачкою не був оскаржений, отже відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним, укладеним згідно з вимогами ч.1 ст. 793 ЦК України в письмовій формі. На підставі ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 01.06.2009 року по цивільній справі № 2-1779/09 за позовом ЗАТ "ОТП Банк" до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно за кредитним договором 10.09.2009року державним виконавцем в присутності понятих, в тому числі, відповідачки [PERSON], за участю представника ЗАТ "ОТП Банк" було описано та арештовано майно: нежитлова будова автовокзалу та майно, що знаходиться в приміщенні будівлі, належні на праві власності іпотекодавцю [PERSON] З кредитного договору № CM - SME 101/039/2008 від 14.02.2008 року вбачається, що ЗАТ "ОТП Банк" надав [PERSON] кредит у розмірі 236600 доларів США зі строком повернення 14.02.2018 року. Даний кредитний договір був забезпечений договором іпотеки № РМ-БМЕ 101/039/2008 від 14.02.2008 року, укладеним з [PERSON], яка є майновим поручителем [PERSON], де предметом іпотеки стала нежитлова будова автовокзалу, що знаходиться за адресою: м.Волноваха, вул. Леніна, буд.26, та належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві власності. Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму ( оренди) наймодавець передає або зобов"язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частина 5 ст. 762 ЦК України передбачає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Протягом двох місяців лютий-березень 2009 року відповідачка користувалася орендованою будівлею, вносячи своєчасно орендну плату, визнаючи, тим самим, договір оренди укладеним, дійсним, правомірним. Тому суд не бере до уваги пояснення представника відповідачки щодо відсутності акту прийому-передачі будівлі на підтвердження не укладення договору. Відповідачка не заявляла вимогу про розірвання договору оренди до спливу строку, на який укладено договір. Судом встановлено, та це не заперечують сторони, що позивачка не перешкоджала відповідачці в користуванні об"єктом оренди. Відповідно до вимог ч.6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд визнає арешт нежитлової будівлі автовокзалу 10.09.2009 року державним виконавцем на підставі ухвали суду обставиною, за яку наймач майна - орендар нежитлової будівлі автовокзалу [PERSON] не відповідає, отже вона звільняється від плати за весь наступний час дії договору оренди: з 10.09.2009 року до 31.01.2010 року. Отже, стягненню на користь позивачки підлягає заборгованість з орендної плати за період з 01.04.2009 року до 09.09.2009 року: 15000 гривень х5 міс. +15000грн./30 днів х 9 днів = 79500 гривень. На підставі ст. 509, ч.2 ст.11 ЦК України зобов"язання виникають з договорів та інших правочинів, створення літературних художніх творів тощо, завдання майнової ( матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки в розмірі подвійної ставки у сумі 270000 гривень не підлягають задоволенню, оскільки договором оренди , як підставою виникнення зобов"язання, укладеним між позивачкою та відповідачкою 31.01.2009 року, неустойка не передбачена. Виходячи з положень Цивільного Кодексу України, істотними умовами договору найму є: об"єкт найму, термін, на який укладається договір оренди, орендна плата, відновлення майна та умови його повернення, виконання зобов"язання, відповідальність сторін. Оскільки ані договором оренди, ані законом не передбачено істотною умовою зобов"язання викупити будівлю, то позовні вимоги в частині зобов"язання відповідачки викупити орендовану нежитлову будівлю автовокзалу по вартості, визначеній в договорі 6 мільйонів гривень, не підлягають задоволенню в зв"язку з необгрунтованістю. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачки щодо наявності господарського спору, оскільки договір оренди укладений між фізичними особами, доказів, які б спростували даний факт, суду надано не було. Враховуючи викладене вище, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, судовий збір - в сумі 321 гривень 79 копійок, інформаційно-технічного забезпечення - в сумі 47 гривень 32 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. На підставі ст.ст. 11, 204, 509, 759, ч.5,6 ст. 762, ч.1 ст. 793 ЦК України,

Outcome: partial