Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] про визнання неправомірними дій командування по нарахуванню та виплаті надбавок,в якому просить суд стягнути з військової частини недоплачену йому надбавку за безперервну військову службу з урахуванням коефіцієнта інфляції. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що незважаючи на внесення в чинне законодавство України змін щодо грошового забезпечення військовослужбовців надбавка за безперервну військову службу у розмірі 30% грошового утримання передбачена Указом Президента України № 389 від 05.05.2003 року « Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління Державної охорони України за безперервну військову службу », на отримання якої він мав право, оскільки прослужив у Збройних Силах України понад 8 календарних років, відповідно з метою економії грошових коштів йому нараховувалась та виплачувалась дана надбавка в заниженому розмірі, внаслідок чого були порушені його права так як він не мав жодних дисциплінарних стягнень та добросовісно проходив військову службу. Позивач в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві підтримав просить її задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав не заперечує проти його задоволення, та пояснив що вказана сума не виплачувалася із-за відсутності коштів. Судом встановлено, що позивач добросовісно проходив військову службу у Збройних Силах України, де прослужив більше 9 календарних роки, що підтверджується наданим суду витягом з послужного списку позивача, в зв`язку з чим останній мав право на отримання надбавки за безперервну службу згідно Указу Президента України № 389 від 05.05.2003 року « Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління Державної охорони України за безперервну військову службу » в розмірі 30% грошового утримання. Судом не встановлено жодних підстав до зменшення розміру надбавки для позивача, оскільки він добросовісно проходив військову службу, не притягувався до відповідальності, до нього не застосовувались жодні дисциплінарні стягнення. - в період служби позивача зазначена надбавка військовою частиною [NUMBER] яка йому виплачувалась в зниженому розмірі відповідно до довідки військової частини, що суперечить вимогам ст.ст.2 та 9 Закону України « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ». За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимогам ст.ст.2 та 9 Закону України « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей » передбачено, що ніхто не має права обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах визначених законодавством України, і Держава гарантує матеріальне та інше забезпечення військовослужбовців у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі, а право позивача на отримання надбавки за безперервну службу у розмірі 30 % визначене п.1 Указу Президента України № 389 від 05.05.2003 року « Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та управління Державної охорони України за безперервну військову службу », в зв`язку з чим різниця між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою, на отримання якої мав позивач, підлягає стягненню на його користь. Відповідно до Наказу Міністра оборони України № 308 від 30.07.2004 року, щомісячна надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України в повному обсязі виплачувалась тільки військовослужбовцям структурних підрозділів центрального апарату Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, що є порушенням прав позивача, який добросовісно проходив військову службу і не мав дисциплінарних стягнень. В зв`язку з цим суд вважає, що вказаний наказ Міністра оборони України та будь-які інші розпорядження Міністра Оборони України не можуть бути підставою до невиплати позивачеві надбавку у розмірі визначеному Указом Президента України № 389 від 05.05.2003 року, оскільки даним Указом Президента України Міністру оборони України надано право визначати лише порядок і умови виплати надбавок, а не розмір. Крім того відсутність коштів та бюджетних асигнувань ніяким чином не вплинуть на встановлення максимального розміру надбавки військовослужбовцям Міністерства оборони України та військовослужбовцям Генерального штабу Збройних Сил України ( Наказ МО № 308 від 30.07.2004 року). Фактично Міністр Оборони України видав два накази на виконання Указу Президента України № 389 від 05.05.2003 року, а саме наказ № 149, яким зменшив розмір надбавки одним військовослужбовцям та наказ № 308, яким надав переваги іншим, встановивши їм максимальний розмір надбавки

Outcome: approved