Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

позивач просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності на спадковий житловий будинок № 21 по вул.. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, посилаючись на те, що 02 квітня 1993 року, у віці 69 років, померла її мати, [PERSON], яка до дня смерті проживала у власному будинку № 21 по вул.. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області. Вказаний будинок є спадковим майном, яке фактично перейшла до неї, її дочки, єдиного спадкоємця за її заповітом. Спадщина нею прийнята шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, його охорону та утримання в належному технічному та санітарному стані, обробітку земельної ділянки. Про те, оформити спадкові права на будинок після смерті заповідача вона не має змоги, так як вказаний будинок, що належав померлій на праві власності та віднесений до спадкового майна, нею в установленому порядку в БТІ зареєстрований не був, а відтак відсутній правовстановлюючий документ на обєкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підлягає обовязковій державній реєстрації. За таких умов, коли спадкодавець за життя не оформила та не зареєструвала право власності на даний будинок, БТІ, як реєстратор права власності на нерухоме майно, не може видати їй витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Станом на даний час, Кагарлицьким БТІ здійснена інвентаризація належного спадкодавцю житлового будинку в звязку з тим, що відповідно до п.2.3, п.3.3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року заяву для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно подає власник (власники) або особа, яка належним чином ним (ними) уповноважена. Враховуючи, що власник нерухомого майна, спадкодавець, померла і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може подати від свого імені заяву до органу реєстрації права власності на нерухоме майно чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію, виникла необхідність звернутися до суду для визнання права власності на обєкта нерухомості, а саме: житловий будинок № 21 по вул.. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області за нею, спадкоємцем за її заповітом. Відповідач позовні вимоги позивача визнала частково та пояснила, що вона вважає, що також має право на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], яка є також її матірю. Про існування заповіту вона не знала. Доглядала за матірю та проживала з нею разом, тому вона має право на частину спадкового майна. Іншого житла у неї немає, хоча на даний час вона проживає у свого сина. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи документах. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги позов задовольнити повністю. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 квітня 1993 року, у віці 69 років, померла мати позивача та відповідача, [PERSON], яка до дня смерті проживала у власному будинку № 21 по вул.. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, про підтверджується довідкою № 160 від 18.06.2010 року видана виконкомом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району, на підставі о\\рахунка № 178 погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки. Вказаний будинок є спадковим майном, яке фактично перейшло до позивача, її дочки, спадкоємиці за заповітом. За життя [PERSON] склала заповіт, який був 12.01.1985 року посвідчений секретарем виконкому Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Згідно вищевказаного заповіту заповідач [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, все, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право, належану їй її частину всього заповідаю у власність її дочці [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-БК № 255042 від 09 лютого 1972 року [PERSON] матірю зазначена [PERSON]. 18 травня 1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який було розірвано 22 лютого 1994 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва, про що свідчить копія довідки Головного управління юстиції у Київській області Кагарлицького управління юстиції відділу реєстрації актів цивільного стану від 22 січня 2008 року за № 20/02.03-45. Отже, згідно ст.. 524 ЦК в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.. 534 ЦК в редакції 1963 року вказує, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом , а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадщина позивачем прийнята шляхом охорони та утримання спадкового житлового будинку в належному технічному і санітарному стані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, обробітку присадибної ділянки, що підтверджується довідкою № 159 від 18 червня 2010 року. Тобто, позивачем вчинено дії, що свідчать про прийняття спадщини, що зазначені у ст.. 549 ЦК в редакції 1963 року. Позивач не має змоги спадковий житловий будинок переоформити на себе, оскільки при житті спадкодавця він був не зареєстрований у визначеному законом порядку, а тому в позивача відсутній документ про право власності на вище вказаний будинок, що і змусило позивачів звернутися до суду. 10 липня 2009 року Кагарлицьким БТІ було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний будинок, однак у наданні витягу з реєстру прав на нерухоме майно відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок, який крім того, в БТІ не зареєстрований у встановленому порядку. Отже, право на спадкування згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України мають особи, які визначені в заповіті. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені, зокрема із право чинів. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які засвідчують право власності. Станом на даний час, Кагарлицьким БТІ здійснена інвентаризація належного спадкодавцю житлового будинку в звязку з тим, що відповідно до п.2.3, п.3.3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року заяву для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно подає власник (власники) або особа, яка належним чином ним (ними) уповноважена. Враховуючи, що власник нерухомого майна, спадкодавець, померла і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може подати від свого імені заяву до органу реєстрації права власності на нерухоме майно чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію, виникла необхідність звернутися до суду для визнання права власності на обєкта нерухомості, а саме: житловий будинок № 21 по вул.. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області за нею, спадкоємцем за її заповітом. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач в дійсності доглядала за своєю матірю, про спадщину відповідач нічого не говорила. Останні дні [PERSON] проживала у відповідача, а коли померла, то її поховали у с. Бендюгівка. Суд не може до уваги взяти той факт, що спадщина після смерті [PERSON] повинна бути поділена між сторонами позивачем та відповідачем, оскільки заповіт, який був складений 12.01.1985 року [PERSON] та посвідчений секретарем виконкому Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області не скасований і не визнаний не дійсним, що підтверджується наданим позивачем копією даного заповіту, де зроблена відмітка секретарем Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що цей заповіт станом на 02.04.1993 року ніким не змінений і не скасований. Окрім того, суд приходить до висновку, що житловий будинок № 21 вул. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області дійсно належав померлій 02.04.1993 року [PERSON], що підтверджується копією виписки з протоколу № 2 виконавчого комітету Бендюгівської сільської ради від 15 серпня 1995 року та довідкою № 160 від 18 червня 2010 року виданою виконкомом Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Вказане у позовній заяві позивачем в судовому засіданні дані підтверджується наявними в справі доказами, а саме: копією паспорта [PERSON]; копією свідоцтва про народження на [PERSON]; копією довідки про шлюб на [PERSON]; копією свідоцтва про смерть на [PERSON]; копією заповіту; копією виписки з протоколу № 2 виконавчого комітету Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області; довідками із сільської ради № 160 від 18.06.2010 року та № 159 від 18.06.2010; копією технічного паспорта на будинок № 21 вул. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, а тому суд визнає за [PERSON] право власності на спадковий житловий будинок № 21 вул. Бащенка в селі Бендюгівка Кагарлицького району Київської області.. На підставі викладеного та

Outcome: approved