Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відносно дитини, сина [PERSON], [INFO], вказуючи, що відповідач не займається вихованням та утриманням дитини, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав не заперечував проти їх задоволення, про що надана заява. Представник третьої особи - виконкому Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування виконавчого комітету - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Представник прокуратури [PERSON] у судовому засіданні позов позивачки підтримала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до 4.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], являється батьком [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії І-ЖД №048097 місце реєстрації відділ реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області, актовий запис №243/. Відповідач не займається вихованням та утриманням своєї дитини. Має заборгованість по сплаті аліментів. Після розірвання шлюбу з позивачкою, життям дитини не цікавився. Тривалий час за рішенням суду знаходився у розшуку за несплату аліментів. Згідно рішення Білгород-Дністровського міського суду від 17.05.2001 року [PERSON] по відношенню до доньки від першого шлюбу [PERSON], [INFO], позбавлений батьківських прав. Відповідач [PERSON] постійного місця проживання та місця роботи не має. Вихованням, утриманням, лікуванням, розвитком та іншими проблемами дитини займається позивачка [PERSON], яка створила необхідні умови для всебічного розвитку сина. У звязку з чим відповідач [PERSON] самоухилився від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновку виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 30.06.2010 року № 32/2054, в якому ставилось питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина: [PERSON], [INFO], виконком вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобовязаний піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобовязаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави- учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З огляду на зазначене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та доведені, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved