Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

Позивачка у січні 2010 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 22.01.2007 р. між нею та відповідачем був укладений договір про внесення вкладу члену кредитної спілки на депозитний рахунок, за яким вона зобовязалася передати відповідачеві грошові кошти у розмірі 5.350, 00 грн., а останній зобовязався один раз на рік виплачувати їй проценти виходячи зі ставки у розмірі 30% річних. У подальшому [PERSON] у період до 13.04.2007 р. на підставі додаткових угод до вищезазначеного договору збільшила розмір свого внеску до 50.900, 00 грн. Оскільки у позивачки виникла потреба у грошових коштах, вона на протязі 2008 р. та 2009 р. неодноразово зверталася до відповідача з заявами про повернення внеску, що були задоволені лише частково, а після закінчення строку дії договору їй не були виплачені як сума внеску, так і нараховані проценти за 2009 рік. Вважаючи такій дії відповідача неправомірними, позивачка просила суд стягнути з нього на її користь залишок внеску у розмірі 40.900, 00 грн., нараховані за 2009 рік проценти у розмірі 12.500, 00 грн. та 15.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Відповідач явку свого представника до суду не забезпечив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 43, 44), що є підставою для вирішення справи у заочному порядку. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.01.2007 р. між сторонами був укладений договір № 056-98 про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за яким позивачка зобовязалася внести грошові кошти у розмірі 5.350, 00 грн. на строк до 22.01.2010 р., а відповідач зобовязався один раз на рік виплачувати проценти за користування ними за ставкою 30% річних (а.с. 9). У період з 07.02.2007 р. до 13.04.2007 р. між сторонами були укладені додаткові угоди до зазначеного договору за №№ 1-5, якими внесок був збільшений на, відповідно, 3.300, 00 грн., 2.850, 00 грн., 8.500, 00 грн., 11.400, 00 грн., 19.500, 00 грн., у звязку з чим загальна його сума склала 50.900, 00 грн. (а.с. 10-14, 19, 20). Після закінчення строку дії договору внесені позивачкою грошові кошти, залишок яких склав 40.900, 00 грн. (а.с. 35), їй повернуті не були, а також відповідачем не були виплачені проценти за 2009 рік. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку про наступне. Так, згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, положень цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем був порушений його обовязок у визначений договором термін повернути позивачці внесені нею грошові кошти та проценти за користування ними, цивільне право позивачки є порушеним та підлягає захисту шляхом стягнення зазначених сум на її користь. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають як такі, що у спірних правовідносинах не ґрунтуються на законі. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню позивачці з відповідача судові витраті у справі в частині витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 2) та на правову допомогу (а.с. 36), судовий збір, від якого позивачка звільнена, підлягає стягненню з відповідача в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial