Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 березня 2008 року помер його брат [PERSON] Після його смерті залишили лося спадкове майно: житловий будинок в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області по вул. Карла Маркса, 2, дві земельні ділянки площею по 4,76га, які належали спадкодавцю на праві власності на підставі державних актів, земельна ділянка площею 0,17га. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого спадкове майно заповідав йому. В заповіті спадкодавець заповідав право на земельні частки (пай) згідно земельних сертифікатів, однак за життя ним були отримані державні акти на земельні ділянки. Нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на зазначене майно, оскільки розпорядження щодо земельних ділянок спадкодавцем зроблено не було. Вважає, що поскільки [PERSON] за життя висловив свою волю, що він має право спадкувати земельні ділянки, то за ним повинно бути визнано право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування. Крім того, позивач зазначає, що оскільки він успадкував після смерті спадкодавця житловий будинок № 2 по вул. Карла Маркса в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, то з набуттям права власності до нього повинна перейти у власність земельна ділянка площею 0,16га для обслуговування цього будинку. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,16га, яка була надана у власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку. В іншій частині позовні вимоги не визнала, так як в заповіті [PERSON] розпорядився щодо спадкування на земельну частку (пай), а не на земельну ділянку. В звязку з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] ще за його життя, земельні сертифікати втратили свою чинність і спадкування наступає за законом, а не за заповітом. Спадкоємцем першої черги є відповідачка [PERSON] донька померлого. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 13 березня 2008року в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується актовим записом за № 13 від 17 березня 2008року, зробленим Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської області. 29 березня 2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яким останній заповідав майно, а саме: жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Карла Маркса, 2 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області та земельні сертифікати на право на земельну частку (пай) [PERSON] За життя спадкодавець отримав державні акти серії ЯГ № 616206, ЯГ № 616205, ЯГ № 016607 на право власності на дві земельні ділянки площею по 4,76га, земельну ділянку площею 0,17га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Відповідно до ч. 2 п. 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Викладене свідчить, що з часу отримання [PERSON] державних актів на право власності на землю він набув статусу власника земельної ділянки, у звязку з чим змінився предмет, на який на момент своєї смерті спадкодавець розпорядження не зробив. Тому одержання права власності на зазначені спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом можливе лише при волевиявленні спадкодавця. Такого волевиявлення спадкодавця не було, а тому спадкування на земельні ділянки наступає за законом, а не за заповітом. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2010р. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на жилий будинок № 2 по вул. Карла Маркса в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області за заповітом після смерті [PERSON] Ч. 3 ст. 1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно державного акту на право власності на землю серії І-МК № 043710 виданого Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської області 04.03.1996р. у приватну власність [PERSON] передано 0,16га землі, з них 0,05га під будівлі та обслуговування будинку; 0,11га для ведення присадибного господарства. В заповіті щодо земельної ділянки площею 0,16га спадкодавцем ніяких розпоряджень не зроблено. Таким чином до позивача, як спадкоємця житлового будинку, переходить право власності на земельну ділянку площею 0,05га, яка зайнята під будівлею та необхідна для її обслуговування. На іншу частину земельної ділянки площею 0,11га (ріллю) відкривається спадщина за законом.

Outcome: partial