Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

[PERSON] ввернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства « Райффайзен банк [PERSON]» третя особа на стороні позивача [PERSON], про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. Посилається [PERSON] в позові на те, що між нею та ВАТ «Райффайзен банк [PERSON]» реорганізованим в ПАТ « Райффайзен банк [PERSON]» 21 серпня 2008 року було укладено кредитний договір № 014/05/744 на суму 27000 доларів США. Згідно даного договору банк зобов'язався надати кредитні кошти готівкою через касу в сумі 27 000 доларів США на строк 84 місяців до 20 серпня 2015 року на споживчі цілі з оплатою 17,5 відсотків річних, та сплату одноразову комісію в розмірі 0,99% в день отримання кредиту. Також до кредитного договору складено і підписано сторонами графік погашення кредиту та відсотків від 22 серпня 2008 року згідно до якого сума щомісячного внеску складає 564 доларів США. В забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір іпотеки від 21 серпня 2008 року іпотекодавець [PERSON] з предметом іпотеки будинок в с Крупянск, вул. Кожубук, 18, Герцаївського району. Вважає позивачка, що договір кредиту та іпотеки суперечать цивільному законодавству України та слід іх визнати недійсними посилаючись на те, що відповідачем не було надано позивачу повної інформації про сукупну вартість кредиту та всіх витрат пов'язаних з ним. Неправильно визначена банком в додатку № 1 до кредитного договору сума щомісячного платежу в розмірі 564 доларів США, та з порушенням закону зазначено на проведення розрахунків в іноземній валюті. Також посилається позивачка в позовній заяві на укладення кредитного договору банком з використанням нечесної підприємницької діяльності, та ведення ії в оману, щодо обставин яки мають істотне значення для укладання даної угоди, та правочин укладений в порушення закону в іноземній валюті.. Просить в позовній заяві позивачка визнати недійсними кредитний договір № 014/05/744 від 21 серпня 2008 року , договір іпотеки № 014/05/744/712 від 21 серпня 2008 року та застосувати наслідки недійсності правочину. В судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ « Райффайзен банк [PERSON]» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченнях до позову, та додатково пояснив, що кредитний договір і договір іпотеки були укладені із дотриманням норм чинного законодавства. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні не з'явився будучі належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за місцем його проживання, і суд за клопотанням сторін ухвалив провести розгляд справи у його відсутності. Суд вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають задоволенню. Як встановлено належними доказами по справі відповідачка [PERSON] укладаючи кредитний договір №014/05/744 на суму 27000 доларів США від 21 серпня 2008 року з відповідачем на даний час ПАТ « Райффайзен банк [PERSON]» була повідомлена про всі істотні умови даного договору на яких вона погодилась про що свідчить підписання нею даного договору. В кредитному договорі №014/05/744 від 21 серпня 2008 року який укладений між сторонами та який оспарюється позивачкою [PERSON] зазначено на предмет та умови договору який полягає в тому, що банк кредитор надає фізичній особі позичальнику [PERSON] кредит за рахунок банківських коштів в сумі 27000 доларів США із сплатою 17,5 відсотків річних та сплатою одноразової комісії в розмірі 0,99% від суми кредиту. Згідно до ст.1054 за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі і на умовах встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачка по справі ознайомилась підписала і була згідна з умовами договору, в іноземній валюті та графіку погашення кредиту та відсотків якого вона підписала 22 серпня 2008 року . Безпідставні е посилання позивачки на порушення графіком повернення кредитних коштів від 22 серпня 2008 року умови договору, так як в даному графіку правильно визначена сума кредиту 27000 тисяч доларів США, а не помилково як зазначає позивачка в сумі - 26732,70 доларів США за мінусом комісійних. Згідно до повідомлення від 14 серпня 2008 року яке підписане [PERSON] вбачається що товариство « Райффайзен банк [PERSON]» ознайомив [PERSON] з умовами кредитного договору в тому числі і з тим, що за надання та обслуговування кредиту Банк встановлює комісійну винагороду комісійну винагороду в розмірі 0,99% від суми кредиту, що сплачується в гривнях одноразово при отримані виплати згідно кредитного договору. На підставі і умовах кредитного договору № 014/05/744 від 21 серпня 2008 року , укладений договір іпотеки № 014/05/744/712 від 21 серпня 2008 року який відповідає вимогам Закону України « Про іпотеку» і підстав для визнання його незаконним по справі немає. Безпідставні посилання позивачки на висновок бухгалтерської експертизи від 7 жовтня 2010 року гак як він складений без урахуванням умов кредитного договору, та без законних на то повноважень. У відповідності до заяви на видачу готівки № К10/2 від 22 серпня 2008 року [PERSON] отримала в ВАТ « Райффайзен банк [PERSON]» суму кредиту 27000 доларів США. Згідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, та сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання і іноземній валюті. Ст. 192 ч.2 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютною регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року N 15-93 Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом, тобто, операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк мас право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. При цьому аналіз положень статті 47 Закону про банки "Банківські операції" свідчить про те, що зазначені в ній відносини, що виникають, змінюються та припиняються між банком та його клієнтами, як правило, на договірних засадах. Ч. 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року N 15-93 передбачено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Згідно з частиною 6 статті 5 Декрету порядок і терміни видачі ліцензій, перелік документів, необхідних для одержання ліцензій, а також підстави для відмови у видачі ліцензій визначаються Національним банком України. Згідно зі ст.11 Декрету НБУ видає в межах, передбачених цим Декретом, обов'язкові для виконання нормативні акти щодо здійснення операцій на валютному ринку України. Національний банк України видав ВАТ "Райффай зен [PERSON]" банківську ліцензію №10 від 11 жовтня 2006р. на підставі якої Банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, в т.ч. з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Таким чином, Банк має необхідні дозвільні документи для здійснення операцій з валютними цінностями, а відтак, відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним як такого, що вчинений [PERSON] без відповідного дозволу (ліцензії) на підставі ст.227 ЦК України. У відповідності до змісту ст.ст. 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Отриманні кредиту за курсу долара США до гривні коли становив 4,45 грн. за 1 дол. США,та той факт що, на момент подачі позовної заяви курс долара США виріс та становив 7,9 грн. за 1 дол. США., не може вважатись істотною зміною обставин, якими керувались Сторони при укладенні кредитного договору. При укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором, усвідомлювали, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому позивач повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. На підставі наведеного та ст.ст. 192, 203, 215 227, 524, 533 , 1054, 1055 ЦК України, ст..ст.3, 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст.ст. 2, 47 Закону України « Про банки і банківську діяльність», ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», та

Outcome: dismissed