Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Комсомольську надалі УПФУ в м. Комсомольську, в якому зазначаючи про порушення її прав, зданих ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», просить поновити пропущений строк для зернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати УПФ здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії за період з 2007 р. по 2010 р. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, у яких позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на їх безпідставність. Дослідивши представлені у справі письмові докази, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], було надано статус «Дитина війни», що не заперечується стороною відповідача та підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача з відповідною відміткою (а.с.7). Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ (далі - Закон), що набрав чинності з 1 січня 2006 року, було встановлено підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідний статус позивача надавав їй право на щомісячне підвищення пенсії у зазначеному розмірі, проте всупереч вимог Закону, який у відповідності до статей 1, 3, 21, 22, 46, 48, 64, частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України та рішень Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) є чинним та загальнообов'язковим, що його однаковою мірою мають додержуватися органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи, позивачу, як дитині війни, у 2008 році відповідачем було виплачено підвищення до пенсії лише в сумі 579 грн. грн. 30 коп., в тому числі: в січні-березні 2008 р. - по 47 грн., квітні-червні 2008 р. - по 48 грн. 10 коп., ліпні-вересні 2008 р. - по 48 грн. 20 коп., жовтні-грудні 2008 р. - по 49 грн. 80 коп., у 2009 - 2010 роках по 49,80 грн. щомісячно. Із заперечень представника відповідача вбачається, що УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області не здійснює позивачці зазначених виплат у звязку із зупиненням дії статті 6 Закону на 2006 та 2007 роки, новою редакцією даної норми Закону з 01 січня 2008 р., що визначає підвищення пенсії дітям війни у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, невизначеністю розрахункової величини мінімальної пенсії за віком для розрахунку підвищення до пенсії даної категорії громадян, які мають статус дітей війни, та відсутністю відповідних коштів. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачеві доплати до пенсії за 2007-2010 роки, суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до пункту 12 статті 71 Закону від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено на 2007 рік, а підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-УІ статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, згідно якої розмір підвищення пенсії дітям війни визначався надбавкою, встановленою для учасників війни. Проте, в зв'язку із визнанням рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) неконституційними положень пункту 12 статті 71 та статті 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та положень пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких 2 законодавчих актів України", дію статті 6 в редакції Закону України від 18 листопада 2004 року було відновлено. Відповідно до Конституції України (стаття 1, частина перша статті 68, стаття 124, частина др| 152), Закону України «Про Конституційний Суд України» (статті 73, 74) рішення Конституційного Суду обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Закони та інш акти Верховної Ради України, що визнані такими, що не відповідають Конституції (неконституї втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення. Для судів з юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії полсжеь зазначених законів, що визнані неконституційними, рішення Конституційного Суду України мають преюд значення. Отже, виходячи із приписів частини 2 статті 152 Конституції України, дати ухвалення Конституційним Судом України, та у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове д пенсійне страхування», Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента Укр 01.03.2002 р. за № 121/2001 та Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і ра містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. за зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 р. за № 442/6730, Управління Пенсійноп України в м. Комсомольську Полтавської області повинно було нараховувати позивачу доплату до пенсії у ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей вії 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, протягом 2007 року - з 09.07.2007 р., протягом 2008 року - з 22.05.2( також протягом 2009 р. та шість місяців 2010 року, що відповідачем здійснено не було. Бездіяльність відпої цій частині є протиправною. Між тим, до часу ухвалення Конституційним Судом України зазначених рішень, відмовляючи поз підвищенні пенсії до 09.07.2007 р. та здійснюючи до 22.05.2008 р. доплату у розмірі, встановленому підпуі пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-УІ, відповідач діяв на підставі та у відповід чинною нормою закону, а тому позовні вимоги про стягнення надбавки до пенсії позивача у розмірі ЗО ві мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.2008 р. по 21.05.201 безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи лю громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Звернення до ( захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів людини і грома; безпосередньо на підставі Конституції України гарантується ст.З ЦПК України. Суд при вирішенні < керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визні найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Невиконання державою соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри осс держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (ріі Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії гром Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати дітям війни 30% доплати до пенсії та по| виконання даного обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє чере місцеві органи, що утворюють систему органів Пенсійного фонду України, доводи представника відповідача! неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війн приймається судом до уваги, оскільки ці обставини не є підставою для відмови в реалізації позиі конституційної гарантії, встановленої статтею 46 Конституції та права на отримання доплати до п передбаченої ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-1V. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначено лише абз. 1 ч. 1 ст. 28 Зі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого мінімальний рі пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездаті визначеного законом. Наявність норми про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленою 1 ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення роз пенсії, призначених згідно з цим Законом (ч. З ст. 28), та відсутність іншого нормативно-правового акту, визначав би розмір мінімальної пенсії за віком, є підставою для застосування судом при вирішенні даного с аналогії закону на підставі ч.7 ст.8 ЦПК України. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» мінімальний рс пенсії за віком на 2007 рік визначено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень, збільшеного на 1 відсоток. Згідно ст. 58 Закону України « Державний бюджет України на 2008 рік» мінімальний розмір пенсії за віком у 2008 році становив: з 1 квітня - гривню, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Статтею 54 Закону України «Про Державний бю, України на 2009 рік» прожитковий мінімум встановлений в розмірі, що діяв у грудні 2008 року, а з 1 листош 573 фн. Згідно з ст.52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» мінімальний розмір п за віком на 2010 рік визначено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - з 1 січ 695 грн., з 1 квітня- 706 грн., з 1 липня - 709 грн., з 1 жовтня - 723 грн. Таким чином, позивач має право на підвищення пенсії у 2007 році на 742 грн. 65 коп., а саме: у лй серпні, вересні 2007 року - на 123 грн. 02 коп. ((406 + 4,06) х 30%) щомісяця, жовтні, листопаді, грудні 2007 ро на 124 грн. 53 коп. ((411 + 4,11) х 30%) щомісяця; у 2008 році - на 1170 грн. 60 коп., а саме: у травні, червні 1 року - на 144 грн. ЗО коп. (481 х 30%) щомісяця, липні, серпні, вересні 2008 року - на 144 грн. 60 коп. (482 х З щомісяця, жовтні, листопаді, грудні 2008 року - на 149 грн. 40 коп. (498 х 30%) щомісяця; у 2009 році протя іпротя: З січня - жовтня місяців на 149,40 грн. (498 х 30%) щомісяця, протягом листопада - грудня на 171,90 грн. 1*1-*:* Відповідно у 2010 році позивач мав право на підвищення пенсії протягом січня - червня місяців на 208, 5 грн 695 х 30%) щомісяця. , І Отже, виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, виходячи із змісту позову та з метою повного захистнсту прав позивача, про захист яких вона просить, суд зобов'язує УПФУ в м. Комсомольську здійснити [PERSON] перерахунок пенсії за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з-1 січня р. по 30 червня 2010 р. з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої абз І і ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 їж 5- Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», ст.52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», з урахуванням виплаченого їй у 2008 - 2010 роках підвищення до пенсії. При вирішенні справи суд враховує, що про порушення права наданого ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» позивач дізналась на початку 2010 року після звернення до УПФ м. Комсомольська, а отже знаходить жига- в їм поновити [PERSON] строк звернення до суду. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial