Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит свої вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору від 07.03.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 101070 грн. Кінцевий строк повернення кредиту 07.03.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] мала щомісячно здійснювати погашення кредитних коштів. Однак, вона взяті на себе зобовязання не виконала, графік повернення кредиту не виконує. У звязку з невиконанням [PERSON] умов договору, їй направлялася письмова вимога про повернення боргу. Незважаючи на це, [PERSON] до цього часу так і не погасила наявну заборгованість за кредитним договором. Таким чином, станом на 12.05.2009 року виникла заборгованість перед банком за кредитним договором в сумі 106173,78 грн., з яких сума строкової заборгованості за кредитом 83175,10 грн., сума простроченої заборгованості по кредиту 8986,10 грн., сума строкової заборгованості по процентам 388,84 грн., сума простроченої заборгованості по процентам 1223,06 грн., сума строкової заборгованості за комісійною винагородою 303,21 грн., сума простроченої заборгованості по комісійній винагороді 1619,89 грн., пеня за прострочення погашення кредиту 7315,34 грн., пеня за прострочення погашення комісійної винагороди 1167,53 грн., пеня за прострочення погашення процентів 1994,72 грн. Тому представник Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит 106173,78 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати понесені у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, пояснив, що після 12.05.2009 року здійснювались проплати заборгованості а тому розмір заборгованості повинен бути менший. Крім того [PERSON] звернулась з зустрічним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 07.03.2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством „Банк „Фінанси та кредит було укладено кредитний договір. Відповідно до п. 6.1. договору встановлено, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочки. Штраф сплачується боржником при кожному випадку прострочки повернення кредитних ресурсів та комісійної винагороди. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., З.З., З.5., 4.З., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8. договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом. Вважає, що встановлення в договорі пені в розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1 Закону Україну «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових відносин», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Однак, як зазначено в преамбулі, цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суб'єктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності. Таким чином, стосовно фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, порушується принцип рівності, оскільки розмір їхньої цивільної відповідальності у вигляді пені фактично є необмеженим в порівнянні з іншими суб'єктами цивільних правовідносин. На сьогодні облікова ставка НБУ становить 9,5%. Отже встановлення пені в розмірі, який за один рік перевищує суму заборгованості в 3,65 раз та 5-7 раз перевищує подвійну облікову ставку НБУ порушує принцип розумності. Оскільки вартістю кредиту є відсотки, то встановлення пені з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення порушує її права як споживача. Таким чином, просить визнати недійсним п. 6.1. кредитного договору №11/А-2008/037. Представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав. Представник Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит зустрічний позов не визнав. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов публічного акціонерного товариства „ Банк „Фінанси та Кредит» підлягає задоволенню в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним п.6.1 кредитного договору необхідно відмовити за необґрунтованістю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством „Банк „Фінанси та кредит і [PERSON] 07.03.2008 року був укладений договір про надання кредиту в розмірі 101070 грн. Кінцевий строк повернення кредиту 07.03. 2013 року, що підтверджується копією договору (а.с.12-15). В порушення вимог договору [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору і допустила порушення графіку повернення кредиту, у звязку з чим станом на 12.05.2009 року виникла заборгованість перед банком за кредитним договором в сумі 106173,78 грн., з яких сума строкової заборгованості за кредитом 83175,10 грн., сума простроченої заборгованості по кредиту 8986,10 грн., сума строкової заборгованості по процентам 388,84 грн., сума простроченої заборгованості по процентам 1223,06 грн., сума строкової заборгованості за комісійною винагородою 303,21 грн., сума простроченої заборгованості по комісійній винагороді 1619,89 грн., пеня за прострочення погашення кредиту 7315,34 грн., пеня за прострочення погашення комісійної винагороди 1167,53 грн., пеня за прострочення погашення процентів 1994,72 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 18-19). [PERSON] направлялась письмова вимога про повернення боргу (а.с.20). Надані позивачем розрахунки відповідачем не спростовані. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором та ст. ст. 526, 530, 536, 549, 622, 625, 1050 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит 106173,78 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 12.05.2009 року. При укладенні кредитного договору [PERSON] погодилася з розміром неустойки за невиконання своїх зобовязань за договором, який передбачений пунктом 6.1 кредитного договору. Посилання позивача на несправедливість пункту 6.1 кредитного договору суд вважає необгрунтованим оскільки оскаржуваний пункт кредитного договору зважаючи на суму кредиту та інші умови договору не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позивачці, як це передбачено ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів. Посилання [PERSON] на те, що п. 6.1 кредитного договору суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам добросовісності та розумності цивільного законодавства суд вважає безпідставним та необґрунтованим, будь-яких доказів з цього приводу надано не було. Тому суд вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства „ Банк „Фінанси та Кредит понесені по справі судові витрати, а саме: 1061,73 грн. в рахунок відшкодування витрат на сплату судового збору та 250 грн. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved