Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що він 26.09.2008 уклав з відповідачем кредитний договір, за яким позивачу відповідач надав кредитну лінію у розмірі 21600 доларів США з терміном погашення у вересні 2014 року згідно з наданим графіком. У забезпечення виконання позивачем умов кредитного договору відповідач з позивачем уклав договір застави автобуса, що належить позивачу, а з третіми особами [PERSON] та [PERSON] договори поруки. Так як національною грошовою одиницею України є гривня, позивач вважає, що відповідач, укладаючи з ним договір в іноземній валюті, порушив вимоги чинного законодавства, а тому кредитний договір та договори поруки мають бути визнані недійсними. До того ж, відповідач повинен мати індивідуальну ліцензію на укладення договору кредиту у іноземній валюті, яку він не пред»явив позивачу. Стрімке зростання курсу долара, які позивач мусить придбавати для погашення кредиту та відсотків по ним щомісяця, спричинило йому майнову шкоду, тому позивач також просить суд зобов»язати відповідача прийняти від нього 45 510,39 коп з розстрочкою платежів на 18 місяців за таких умов, що місячний платіж буде складати 2 528,36 грн. Також, оскільки позивач просить суд визнати недійсним договір застави транспортного засобу, просить суд зобов»язати приватного нотаріуса [PERSON] виключити автобус з реєстру застав. Ще позивач у тексті позовної заяви на підставі ст.230 ЦК України вважає, що йому завдано матеріальної та моральної шкоди, розмір яких він визначив, але у прохальній частині позову таких вимог про відшкодування шкоди не міститься. У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені ним позовні вимоги та, посилаючися на підстави позову, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, суду пояснив, що гривня, як національна валюта України, є універсальним платіжним засобом, а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і порядку, визначеному законом. Законом України «Про банки і банківську діяльність» передбачена можливість надання кредитів в іноземній валюті банками, що мають відповідну ліцензію. Відповідач має ліцензію на надання кредитів як в українській, так і в іноземній валюті. Чинне законодавство жодним чином не забороняє банкам надавати кредити в іноземній валюті та не регламентує умови кредитування, а тому вимоги позивача є безпідставними. Просить суд відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Третя особа [PERSON] підтримала вимоги позову та просила суд його задовольнити. Інші треті особи до суду не з»явилися, що не перешкоджає суду розглянути справу по суті. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.197 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Iноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: 1) приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів і банків-кореспондентів, у тому числі переказ грошових коштів з цих рахунків за допомогою платіжних інструментів та зарахування коштів на них; 3) розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у пункті 3 частини першої та у пунктах 3-7 частини другої статті 47 цього Закону. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Судом встановлено, що відповідач має банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Також відповідач має дозвіл НБУ на право здійснення операцій з валютними цінностями. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач мав право укладати договори кредитування та поруки в іноземній валюті, які були укладені між відповідачем та позивачем, відповідачем та третіми особами-поручителями. Позивач та треті особи-поручителі при укладанні договорів були ознайомлені з його умовами, погодилися на них, виконували їх до певного часу, а тому суд не вважає доводи щодо заявлених позовних вимог такими, що грунтуються на законі, та не є обгрунтованими наданими позивачем доказами. А тому позовні вимоги про визнання недійсними договорів надання кредиту та поруки в іноземній валюті задоволенню не підлягають. Стосовно договору застави автобуса позивач не навів правового обгрунтування та не надав доказів для визнання такого договору недійсним судом, тому ця позовна вимога також задоволенню не підлягає. Так як судом не визнаний недійсним договір кредиту, укладений між позивачем та відповідачем в іноземній валюті, не підлягає задоволенню похідна вимога позивача про зобов»язання відповідача прийняти від нього 45 510,39 коп з розстрочкою платежів на 18 місяців за таких умов, що місячний платіж буде складати 2 528,36 грн. Як було зазначено вище, позивач у тексті позову зазначав про завдання йому матеріальних збитків та моральної шкоди, визначивши їх розмір, але у прохальній частині позову, де містяться позовні вимоги, їх не зазначено, а тому суд їх не розглядає та не дає їм правової оцінки. Вимога про зобов»язання приватного нотаріуса виключити автобус з реєстру застав не підлягає задоволенню з таких підстав: по-перше, судом не задоволена вимога про визнання недійсним договору застави, по-друге, третю особу не може бути зобов»язано судом вчиняти будь-яку дію згідно з діючим цивільно-процесуальним законодавством. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed