Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ЗАТ КБ "Приватбанк",, посилаючись на те, що 31.01.2008 р. між нею та відповідачем був укладений кредитний договір № СSNOGА0000000014, згідно якого банк видав їй споживчий кредит в розмірі 62800 грн. на строк 20 років зі сплатою щомісячних відсотків у розмірі 1,34% на суму залишку заборгованості (16,08 % річних). В червні 2009 року їй стало відомо, що у неї виникла заборгованість по кредиту, хоча вона кожен місяць сплачувала обумовлену договором суму. На її лист до Приватбанку їй 25.06.2009 р. було дано відповідь про те, що Банк в односторонньому порядку змінив відсоткові ставки за договором про що їй було повідомлено листом від 31.12.2008 р., але ніякого листа від ПриватБанку від 31.12.2008 р. вона не отримувала. На її вимогу у Кам»янському відділенні ПриватБанку їй видали копію цього листа в якому було зазначено, що 01.02.2009 р. відсоткова ставка за договором складатиме 29,52 %. Позивачка просить суд визнати недійсним одностороннє підвищення відсоткової ставки відповідачем, зобов»язати відповідача з 01.02.2009 р. проводити нарахування відсотків за користування кредитом у відповідності з умовами кредитного договору № СSNOGА0000000014 від 31.08.2008 р. , а саме в розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості , а річна відповідно складає 16,08%, та стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. моральної шкоди . В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити , за виключенням позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, від яких вона відмовилась. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував стосовно задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір передбачає підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки , про що було відомо позивачу . Зміна відсоткової ставки проведена лише у зв»язку з економічною кризою в державі, різким підвищенням курсу долару США та зміні облікової ставки НБУ, що мало суттєвий вплив на кредитні ресурси банку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.01.2008 р. між [PERSON] та відповідачем ЗАТ КБ "Приватбанк" був укладений кредитний договір № СSNOGА0000000014 , згідно якого банк видав [PERSON] споживчий кредит в розмірі 62800 грн. на строк 20 років зі сплатою щомісячних відсотків у розмірі 1,34 % на суму залишку заборгованості - п.8.1 Договору, або 16,08 % річних. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача : з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 17.07.2009 р. проведено державну реєстрацію вказаних змін. Пунктом 2.3.1. кредитного договору № СSNOGА0000000014 від 31.08.2008 р. дійсно передбачено збільшення в односторонньому порядку розміру відсоткової ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, про що було відомо позивачці в момент підписання договору . Проте Законом України від 12 грудня 2008 року , який набрав чинності з 09.01.2009 р., були внесені відповідні зміни в ЦК України та ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно яких : ст. 1056і Цивільного кодексу України - встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку та умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів , зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу , за винятком випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку, але вимоги цієї статті направлені на недопущення обмеження конкуренції та монополізації умов надання банківських послуг, і не є підставою для зміни умов конкретного договору через економічну кризу в цілому. Також відповідачем не надано доказів , що відсоткова ставка за даним оспорюваним договором є нижчою від собівартості банківських послуг в цьому банку. З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір та на користь позивача - витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у суді. На підставі ст.ст. 5, 215, 651, 1056і, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 47, 53, 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.58 Конституції України,

Outcome: approved