Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся позивач з позовом про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності, який в обгрунтування позовних вимог зазначив, що він 01 червня 2010 року уклав з відповідачем договір дарування, за яким [PERSON], подарував, а позивач прийняв у дар будинок з надвірними будовами і спорудами, що розташований за адресою: вулиця Чапаєва, будинок 6, селище Троїцьке Луганської області, та земельну ділянку № 12148 площею 0,2505 га., розташовану за адресою: вулиця Чапаєва, будинок 6, селище Троїцьке Луганської області, цільове призначення 0,15 га - будівництво та обслуговування житлового будинку, а 0,1005 га - ведення особистого підсобного господарства. Відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору дарування. Відмову мотивує відсутністю коштів на оплату нотаріальних послуг. Сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах договору дарування будинку та земельної ділянки, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії 1-ЛГ № 021693. У судовому засіданні позивач просить визнати дійсним договір дарування будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, а також визнати за ним право власності на зазначене майно. Представник позивача наполіг на позовних вимогах та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами він згідний та просить розглянути справу у його відсутність. Проти слухання справи без фіксування за допомогою звукозапису не заперечує. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов до наступного. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Згідно до положення ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення не потрібне. Виходячи з положень ст. 334 ЦК України, якою передбачено, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, і переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання набувачеві, відчуженого без зобовязання доставки, до передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно, вбачається, що позивачем правомірно набуте право власності на майно, оскільки право власності на майно за договором, який за законом або договором підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги заявлено обгрунтовано, їх було підтверджено протягом судового засідання, тому вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved