Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

В заяві до суду [PERSON] виклав наступні відомості, що з 2002 року по лютий 2007 року він проживав в незареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] в с. Польове Барського району Вінницької області, в належному йому на праві власності житловому будинку. З лютого 2007 року вони спільно не проживали. Відповідачка проживала одна в його будинку, оскільки він мешкав окремо. В березні 2008 року позивач приїхав додому та виявив відсутність належного йому майна. [PERSON] звернувся із заявою в Барський РВ УМВС України про крадіжку. [PERSON] незаконно привласнила: телевізор «Грюндіг»- вартістю 1100 грн., супутникову антену з тюнером- 695 грн., диван-1200 грн.; дрова - 781,53 грн.; килими-2 шт, розміром 3 х2 м. і 2 х 1,5 м. вартістю 550 грн., буржуйку для обігріву теплиці і трубу діаметром 20 см. довжиною 4 м., вартістю 500 грн., арматуру діаметром 12 мм по 4 м.-10 шт-100 грн., 2 колеса до воза - 200 грн., термос - ємкістю-1 л. вартістю 45 грн., корзину плетену з лози-30 грн., насіння кормового буряка вартістю по 25 грн. за 1 кг-50 грн., тюль на 6 вікон по 2,5 м. на вікно вартістю за 1 м.-9 грн.- на суму 135 грн., штори на 6 вікон по 2,5 м. на вікно вартістю за 1 м.-20 грн., на суму 300 грн., корову вартістю 4,5 тис. грн., кури 6 шт. по 30 грн. на суму 180 грн., а всього майна на загальну суму 10 366 грн.53 коп. Все це майно було придбано за його кошти, адже він працював, отримував заробітну плату, а також допомогу як ліквідатор на ЧАЕС. Натомість, відповідачка по справі ніде не працювала. Оскільки добровільно відповідачка не бажає повернути належну йому майно, [PERSON] змушений звертатись з позовом до суду. Неправомірними, незаконними діями [PERSON] йому завдана також моральна шкода, адже він побачивши, що в будинку нічого не має переживав, нервував, не міг спати, стан його здоров'я погіршився. Завдану моральну шкоду він оцінив в 5000 грн. [PERSON] просив суд винести рішення яким зобов'язати [PERSON] повернути належне йому на праві власності майно: телевізор «Грюндіг» вартістю 1100 грн.; супутникову антену з тюнером-695 грн.; диван-1200 грн.; дрова- 781,53 грн., килими 2 шт розміром 2х3 м.і 2х 1,5 м.- 550 грн., буржуйку для обігріву теплиці і трубу діаметром 20 см. довжиною 4 м. вартістю 500 грн., арматуру діаметром 12 мм по 4 м.-10 шт.- 100 грн., 2 колеса до воза-200 грн., термос ємкістю 1 л.- вартістю-45 грн., корзину плетену з лози-30 грн., насіння кормового буряка-2 кг- по 25 грн. за 1 кг-50 грн.; тюль на 6 вікон по 2,5 м. на вікно вартістю. 9 грн. за 1 м.- 135 грн., штори на 6 вікон по 2,5 м. на вікно вартістю 20 грн. за 1 м.- на суму 300 грн., корову вартістю 4500 грн., кури 6 шт. по 30 грн. на суму 180 грн., а всього майна на суму 10366 грн.53 коп., стягнути з неї завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. та понесенні судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Шевчук Н.Й., зменшили позовні, виключивши частину майна, яке позивач повернув самостійно . Просили суд винести рішення яким зобов'язати [PERSON] повернути належне йому на праві власності майно: телевізійний тюнер, диван вартістю 1200 грн. та два килими розміром 2х3 м. і 2х 1,5 м., вартістю 550 грн.; стягнути з неї завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. та понесенні судові витрати. Крім того [PERSON] суду пояснив ,що в період 2002 року по лютий 2007 року він мешкав з [PERSON] в його будинку. За власні кошти він в 2006 році купив телевізор, супутникову антену з тюнером, 2 килими. З лютого 2007 року він перестав проживати з [PERSON] і перейшов жити до іншої жінки, при цьому вимагав [PERSON] залишити його будинок. Остання запевнювала його, що переїди жити до себе, але виїхала тільки в кінці лютого 2008 року. В грудні 2007 року він придбав диван і завіз його в свій будинок. Коли [PERSON] вибралась з його будинку, то забрала і його речі . Відповідачка [PERSON] та її представник Іванова В.О. позову [PERSON] не визнали , власний позов підтримали з мотивів викладених в позовні заяві та заяві з уточненням позовних вимог . Суд, заслухавши пояснення позивача , відповідача , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов [PERSON] доведений та обґрунтований не в повній мірі і його необхідно задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного. Судом по справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини . Так, з довідки виконавчого комітету Лісівської сільської ради Барського району №69 (а.с.№10) вбачається, що в період з 2002 року по лютий 2007 року сторони проживали в незареєстрованому шлюбі в будинку [PERSON], який розташований в с. Польове Барського району. Як зазначив [PERSON], а відповідне підтверджується накладними (а.с.№5,7) в 2006 році ним були придбані телевізор «Грюндіг»- вартістю 1100 грн., супутникову антену з тюнером- 695 грн. Також ним в цей період були придбанні два килими розміром 3 х2 м. і 2 х 1,5 м. вартістю 550 грн., що підтверджується письмовими свідченнями [PERSON] (а.с.№6). Відповідно до вимог ст. 387 ст. 321 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Дрпитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила , що вони спільно з [PERSON] купували диван і [PERSON] не має до нього жодного відношення. Щодо вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки завданої йому моральної шкоди в розмірі 5000 грн. суд, у відповідності до ст.1167 ЦК України, враховуючи те, що [PERSON] в результаті дій відповідачки [PERSON], які виразилися в незаконному позбавленні його власності, дійсно терпів певні незручності, нервував, переніс головні болі, нервові стреси та переживання ,порушилися його життєві зв'язки, а тому суд вважає що позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі 500 гривень . Визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд виходив з принципів розумності , справедливості та зваженості згідно ст. 23 ЦК України. У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються із витрат на оплату допомоги представника-адвоката в сумі 800 грн., оскільки вони підтвердженні довідкою юридичної консультації Барською району від 30.09.2009р. Щодо заявлених вимог [PERSON] до [PERSON] , про встановлення факту ,що має юридичне значення , поділ майна , то суд вважає , що вказаний позов, підлягає до часткового задоволення . До такого висновку суд дійшов з наступних мотивів . Як встановлено в судовому засіданні і чого не заперечують сторони ,що в період з 2002 року по лютий 2007 року сторони проживали в незареєстрованому шлюбі в будинку [PERSON], який розташований в с. Польове Барського району. В ст.74 Сімейного Кодексу України «Право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі» зазначено. 1. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 2. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В статті 60 Сімейного Кодексу України «Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя» , зазначено 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд констатує ,що позивачка по зустрічному позову [PERSON] не надала суду належних та переконливих доказів ,що спірне майно було придбано за час спільного проживання з [PERSON] Вказаного і не змогли з достовірністю підтвердити і допитані з боку [PERSON] свідки [PERSON] та [PERSON] , які тільки підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON]. Щодо майна чітких пояснень по суті позовних вимог до суду від свідків не поступило. В статті 61 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» зазначено» 1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В статті 256 ЦПК України «Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тобто суд констатує ,що на підставі зібраних та досліджених доказів ,що факт проживання [PERSON] та [PERSON] в період 2002 року по лютий 2007 року однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу доведений . В решті вимог [PERSON] щодо розподілу майна слід відмовити. На підставі викладеного ,

Outcome: partial