Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-20 00:00:00

28 липня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації, в якому просив зобовязати відповідача зробити перерахунок і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до пятого травня за 2010 рік в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Як підставу своїх вимог зазначив, що має статус учасника бойових дій. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, в 2010 році він отримав зазначену допомогу не в повному обсязі. В судове засідання позивач не зявився, але до його початку надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, а також заперечення на позов, згідно яких відповідач при нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня позивачу, як орган виконавчої влади нижчого рівня, діяв у межах повноважень, передбачених законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису державного бюджету України та у відповідності до напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ №571140 від 05 траня 1996 року (а.с.11). Учасникам бойових дій, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року щороку до 5 травня виплачується грошова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Постановою КМУ №299 від 07 квітня 2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2010 році виплата разової грошової допомоги особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме учасникам бойових дій виплачується у розмірі 380 гривень. З заперечень відповідача вбачається, що щорічна разова грошова допомога за 2010 рік була виплачена [PERSON] в квітні 2010 року в розмірі 380 гривень згідно вищевказаної постанови. Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але слід зазначити, що ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлює розмір щорічної допомоги з розміру, кратного мінімальній пенсії, а не мінімальній заробітній платі, як це передбачено ст.70 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Діючими ж є норми законів, які чітко встановлюють розмір допомог. Відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За таких обставин суд вважає, що відповідають Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позовні вимоги щодо нарахування і виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі пяти мінімальних пенсій. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору. Крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституцією України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат застосуванню підлягає ст.12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положення постанови КМУ від 07.04.2010 року за №299, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим позовні вимоги в частині перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги за 2010 рік підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Суд визнає безпідставним посилання відповідача на те, що розпорядники бюджетних коштів проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених затвердженими кошторисами. Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. На підставі викладеного,

Outcome: approved