Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 30 травня 2007 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 167/703666, за яким відповідачу надано кредитні кошти в сумі 3\~960 доларів США строком на 36 місяців з 30 травня 2007 року до 29 травня 2010 року, зі сплатою кредиту, процентів та комісійної винагороди за його користування у строки та на умовах передбачених договором. 26 вересня 2009 року між ТОВ АУЗ «Факторинг» та «Індустріально-Експортний Банк» було укладено Договір факторингу №03/09, згідно якого ТОВ «УАЗ Факторинг» набуває право вимоги до боржника банку. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 28 квітня 2010 року сума заборгованості складає 25\~474,12 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутність з викладених в позовній заяві підстав та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомленийналежним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним вимоги визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 167/703666, за яким відповідачу надано кредитні кошти в сумі 3\~960 доларів США строком на 36 місяців з 30 травня 2007 року до 29 травня 2010 року, зі сплатою кредиту, процентів та комісійної винагороди за його користування у строки та на умовах передбачених договором. 26 вересня 2009 року між ТОВ АУЗ «Факторинг» та «Індустріально-Експортний Банк» було укладено Договір факторингу №03/09, згідно якого ТОВ «УАЗ Факторинг» набуває право вимоги до боржника банку. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 28 квітня 2010 року сума заборгованості складає 23\~485,22 грн., з яких 7\~045,98 грн. поточна заборгованість по кредиту, 8\~965,05 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 151,65 грн. поточна процентна винагорода, 1\~495,11 грн. прострочена процентна винагорода, 376,78 грн. поточна комісійна винагорода, 2\~847,07 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів та комісійної винагороди, 2\~603,62 грн. суми боргу з урахуванням пені. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стосовно вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу з урахуванням інфляції в розмірі 1\~607,88 грн. та 3% річних в розмірі 381,02 грн., суд приходить до висновку про те, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи /а. с. 4-6/ між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 167/703666, яким було встановлено інший розмір процентів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. По даній справі позивачем було сплачено судові витрати в сумі 354,85 грн., які складається з державного мита 234,85 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial