Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

29.04.2010 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вимогою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу, вказуючи на те, що за попередньою усною домовленістю, 23.10.2009 року, фактично уклали договір купівлі-продажу автомобіль ГАЗ-53, ціна автомобіля склала 30000 грн., в якості завдатку відповідачі виплатили 19000грн., і до 28.11.2009р. зобовязувалися виплатити ще 11000грн., однак виплативши 1000грн., відмовляються сплатити 10000грн., незважаючи на те, що автомобіль перебуває у їх користуванні. В ході судового розгляду позивачі [PERSON], [PERSON] змінили свої позовні вимоги, просять, визнати, що 26.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] відбувся договір купівлі-продажу автомобіля ГАЗ 53, стягнути солідарно з відповідачів на їх користь недоотримані за договором купівлі-продажу кошти в сумі 10000грн., стягнути солідарно з відповідачів на їх користь інфляційні втрати у сумі 560грн., стягнути солідарно з відповідачів на їх користь судові витрати у сумі 625,60грн., з яких 105,60грн. державне мито, 120грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 400грн. - витрати на правову допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги мотивують, тим, що 26.11.2009 року при оформленні генеральної довіреності на автомобіль ГАЗ-53 між сторонами по справі, фактично, відбувся договір купівлі-продажу. Усна домовленість про продаж автомобіля за 30000грн. була досягнута у вересні 2009 року. Починаючи з вересня 2009 року по 23 жовтня 2009 року в якості завдатку, у рахунок належних з [PERSON] та [PERSON] за договором платежів, від відповідачів отримали частинами кошти на загальну суму 19000грн.. 23 жовтня 2009 року [PERSON] запропонував офіційно оформити договір купівлі-продажу автомобіля та написав розписку на 11000грн., якою зобовязувався повністю виплатити кошти до 28.11.2009 року. Оскільки на оговорену дату підписання договору купівлі-продажу вся вартість автомобіля відповідачами виплачена не була, то була оформлена Генеральна довіреність на [PERSON]. 27.11.2009р. [PERSON] віддав 1000грн., про що власноруч зробив відповідний напис на розписці і того ж дня їм остаточно у власність був переданий автомобіль, так як [PERSON] пообіцяв, що до початку 2010 року всі вказані у розписці кошти виплатить. Зауважень щодо технічного стану автомобіля відповідачі не висловлювали. В даний час стверджують, що автомобіль їм був переданий у несправному стані, і саме тому вони не розраховуються остаточно. Проте дані твердження не відповідають дійсності, бо на вимогу відповідачів та для підтвердження належної якості товару, перед остаточним відчуженням автомобіля ГАЗ 53 було проведено його технічний огляд, про що надано талон про проходження технічного огляду. Крім того, [PERSON] особисто перегнав автомобіль до свого домоволодіння і ніяких претензій щодо стану автомобіля у нього не виникло. Із своєї сторони повністю виконавши свою частину умов попереднього договору, а саме: передали товар, оформили генеральну довіреність, просять, щоб відповідачі виконали свою частину щодо оплати за автомобіль ГАЗ 53. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вказавши, що з 2000 року по 2009 рік займалися підприємницькою діяльністю, у вересні місяці 2009 року в звязку із станом здоровя у них постало питання продажу бізнесу та автомобіля ГАЗ 53, підходило багато покупців, серед них яких був і [PERSON], який також займався підприємницькою діяльністю і запропонував купити автомобіль, переговори про вартість, умови продажу автомобіля, за усною домовленість, вів [PERSON], автомобіль належав [PERSON], вирішили продати автомобіль ГАЗ-53 за 30000,00грн.. Домовленість була досягнута у вересні місяці 2009 року. Враховуючи ту обставину, що у покупців була відсутня така кількість грошей, домовилися про повернення коштів частина, з вересня місяця 2009 року по 23 жовтня 2009 року покупці виплатили 19000,00грн.. У жовтні місяця 2009 року [PERSON] запропонував офіційно оформити договір купівлі-продажу автомобіля. Разом з тим, у нього були відсутні кошти в розмірі 11000,00грн., відповідно до домовленості, тому 23.10.2009р. ним була написана розписка. З вересня/жовтня місця 2009 року автомобіль знаходився у відповідачів, приблизно 20 листопада 2009 року на вимогу останніх автомобіль був забраний для проходження технічного огляду перед його остаточним відчуженням, і 24.11.2009 року був проведений державний технічний огляд. 26.11.2009 року укладено довіреність на розпорядження транспортним засобом, і автомобіль ГАЗ-53 остаточно був переданий [PERSON] з правом користування, експлуатації, а [PERSON] з правом користування, експлуатації та продажу. На наступний день, 27.11.2009р., [PERSON] виплатив 1000,00грн.. Після 27.11.2009 року неодноразово звертаючись до відповідачів, просили повернути кошти в сумі 10 000,00грн. на що останні спочатку давали обіцянки, а у квітні місяці 2010 року повідомили, що гроші повертати взагалі не збираються з мотивів того, що автомобіль ГАЗ 53 частково поламаний, а [PERSON] почав погрожувати фізичною розправою. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник адвокат [PERSON] позов не визнали, зазначивши, що у вересня місяці 2009 року [PERSON] домовився з власником автомобіля ГАЗ-53, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] про його продаж за 30000,00грн., але в разі власної перевірки технічного стану автомобіля та оформлення належним чином, щоб його в МРЕВ ДАІ оцінив експерт, [PERSON] автомобіль не передав, хоча йому частково було сплачено 19000,00грн., без отримання від нього відповідної розписки. Зважаючи на те, що гроші за автомашину були передані, 23.10.2009 року разом з [PERSON], дружиною, та [PERSON], сином, запропонували [PERSON] належним чином оформити договір у відповідних установах, останній відмовився, і став вимагати написання розписки, що в період до 28.11.2009 року, вони зобовязуються йому ще сплатити 11000,00грн.. [PERSON] за [PERSON] написала таку розписку, а [PERSON] підписався. 26.11.2009 року [PERSON] погодився надати довіреність на автомобіль, але офіційно оформити автомашину відмовився, а також не надав автомобіль. Автомашина продовжувала залишатися у [PERSON], аж коли [PERSON] поїхав до них, і 27.11.2009 року сплатив ще 1000,00грн., погодились надати в користування автомобіль. Після отримання автомашини 27.11.2009 року, декілька разів користувався нею, так як машина потребувала капітального ремонту (двигун потребував негайного ремонту), тому і не погоджуються сплачувати кошти в сумі 10000,00грн.. І з цього часу стало відомо чому [PERSON] не погоджувався провести належне оформлення автомашини - технічний стан не відповідає необхідним вимогам і при оцінці експертом дана обставина була б виявлена. 23 червня 2010 року була проведена автотехнічна експертиза автомобіля ГАЗ-53, за якою ринкова вартість на день проведення складає 10970,00грн.. В результаті введення в оману, відносно технічного стану автомобіля [PERSON] намагався отримати 30000грн. при ринковій вартості автомобіля 10970грн.. Суд, розглянувши позов в межах змінених позовних вимог, за відсутності зустрічної позовної заяви відповідачів, вислухавши сторін по справі, допитавши в якості свідків [PERSON]О, [PERSON], які підтвердили той факт, що усна домовленість про купівлю-продаж автомобіля між сторонами по справі існувала, що продавець автомобіля повністю виконав умови домовленості, а саме провів його переобладнання, технічний огляд, видав довіреність, передав автомобіль, а покупець сплативши частково обумовлено суму і забравши автомобіль, не бажає доплатити 10000,00грн., так як вважає, що автомобіль проданий йому у несправному стані, чим фактично ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, та вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов частково обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, власником автомобіля ГАЗ 53, д/н 02281МА з 31.03.2004року являється [PERSON], який маючи намір його реалізувати, за усною довіреністю, надав повноваження своєму батькові [PERSON] шукати покупця та вести переговори щодо його продажу. У вересні місяці 2009 року [PERSON] домовився з [PERSON] про продав автомобіля за 30000,00грн., що не заперечується відповідачами. Однак, як вказав сам відповідач [PERSON] у нього не було такої суми коштів, щоб разово надати [PERSON] та оформити договір купівлі-продажу автомобіля нотаріально, тому домовилися про те, що гроші будуть виплачуватися частинами в залежності від їх наявності, і з вересня місяця 2009 року по жовтень місяць 2009 року він виплатив кошти на загальну суму 19000,00грн.. Коли була сплачена більша половина грошей із суми про яку домовилися, [PERSON] запропонував офіційно оформити договір купівлі-продажу автомобіля, надавши 23.10.2009р. розписку, якою зобовязувався розрахуватися за автомобіль ГАЗ-53 до 28.11.2009р., сума розрахунку 11000,00грн., і після цього договір купівлі-продажу мав оформитися через нотаріальну контору. Розписка писалася дружиною [PERSON] - [PERSON], підпис поставив особисто [PERSON]. На пропозицію [PERSON] автомобіль ГАЗ-53 був переобладнаний [PERSON], для того щоб входило більше лотків хліба, і знаходився у відповідачів з жовтня 2009 року, що не заперечується останніми. 20 листопада 2009р., на вимогу [PERSON], був забраний для проходження технічного огляду перед його остаточним відчуженням, яке планувалося зробити на днях. 24.11.2009 року позивач [PERSON] провів державний технічний огляд автомобіля ГАЗ-53. За цей час кошти в сумі 11000,00грн. сплачені не були, і 26.11.2009 року [PERSON] надав довіреність на розпорядження транспортним засобом, за якою уповноважує громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] тільки користуватися та експлуатувати автомобіль, а гр. [PERSON] уповноважує бути представником в органах ДАІ та всіх інший установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форми власності з питань, повязаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу належного йому на праві власності ТЗ (технічного паспорта) РКС№264666, зареєстрованого Корсунь-Шевченківським РЕВ від 31.03.2004року. 27.11.2009р. [PERSON] передав [PERSON] ще 1000,00грн., про що зробив відмітку у розписці, пообіцявши в найближчий час розрахуватися повністю, і забрав автомобіль. З 27.11.2009 року автомобіль ГАЗ 53, д/н 02281МА знаходиться у володінні та користуванні відповідачів. Згідно до ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004р., визначено, що відповідно до чинного законодавства обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж) земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, а також підлягають державній реєстрації. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ст. 638 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, то суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, відповідно до вищенаведеної норми закону, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, але не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним при дотриманні таких умов: сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, є письмові докази такої домовленості, відбулося повне абр часткове виконання договору, одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення - ухвала ВС України №6-12569 св 08. Так, розпискою відповідача [PERSON], справжність підпису якого не заперечується, та довіреністю на розпорядження транспортним засобом, виданою [PERSON]І, підтверджується, що автомобіль ГАЗ 53, д/н 02281МА, дійсно, був проданий [PERSON] /продавець/ [PERSON] /покупець/, і переданий разом з документами у власність /володіння, користування, розпорядження/. Разом з тим, суд, не бере до уваги посилання сторони відповідача на те, що: - договір купівлі-продажу автомобіля ГАЗ-53 не був оформлений належним чином, бо [PERSON] не погоджувався оформити автомобіль через технічний стан автомашини, яка потребувала капітального ремонту, так як відповідач [PERSON] вказав, що причиною не оформлення договору купівлі-продажу через нотаріальну контору, а написання розписки та видачі Генеральної довіреності, була відсутність коштів в сумі 30000,00грн.. Щодо технічного стану автомашини, то відповідач [PERSON] пояснив, що автомобіль у їх користуванні знаходиться з жовтня місяця 2009 року, стоїть на подвірї та використовувався, як для перевозки хліба, так і для перевезення будівельних матеріалів. Крім того, відповідач [PERSON] не заперечив той факт, що у вересні місяця 2009 року він разом із [PERSON] їздив на даному автомобілі купувати хліб до м. Черкаси та розвозили його по точках продажу в селах району, що він особисто після складення довіреності пригнав автомобіль від дворища позивачів /з цього можна зробити висновок, що автомобіль ГАЗ-53 експлуатувався відповідачами/, претензій щодо стану автомобіля у відповідачів на той час не було; - [PERSON], [PERSON] під впливом обману продали їм автомобіль ГАЗ-53 за 30000,00грн., а не за 10970,00грн., як зазначено у звіті № 11.06.10 автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості КТЗ, бо вартість автомобіля визначена станом на 22.06.2010 року, а не на вересень - листопад 2009 року. Таким чином, у суді з достовірністю встановлено, що між сторонами відбувся договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, і продавцем [PERSON] були виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу, проте не відбулося повне виконання договору покупцем [PERSON], який не сплатив кошти в сумі 10000,00грн., до обумовленої суми в 30000,00грн. . З огляду на вищевикладене, суд, вважає, що належним позивачем є [PERSON], бо він є власником автомобіля ГАЗ 53, д/н 02281МА, і переговори щодо ціни, умов його продажу, велися за його згодою, а належним відповідачем є [PERSON], бо він вів переговори, вносив кошти, надав розписку і за довіреністю він наділений правом продажу автомобіля. Що стосується [PERSON], то як встановлено в судовому засіданні, він домовленості про купівлю автомобіля не мав, а лише передав кошти в сумі 1000,00грн., наділений правом користування та експлуатації. Інші особи, які зазначені в довіреності, [PERSON], [PERSON] мають право тільки користуватися та експлуатувати автомобіль, є лише водіями, які не брали на себе фінансових зобовязань щодо автомобіля. За таких обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] не сплачуючи кошти в сумі 10000,00грн., ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, а тому приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання договору купівлі-продажу автомобіля марки ГАЗ - таким, що відбувся. Вимога про стягнення з відповідачів інфляційних витрат в розмірі 560,00грн., не підлягає до задоволення, бо до даного виду правовідносин не застосовуються вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи положення ст. ст. 79-81 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач [PERSON], поніс судові витрати в розмірі 225,60грн., а саме, сплатив судовий збір (мито) у розмірі 105,60грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 400,00грн. не підлягають до стягнення, так як сторона позивача не надала жодних підтверджуючих документів на це, які б відповідали вимогам діючого законодавства (ст. 84 ЦПК України), а [PERSON] в суді діяла як представник за усним клопотання. Позов підтверджується : розпискою від 23.10.2009р., талоном про проходження державного технічного огляду від 24.11.2009р., витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, довіреністю на розпорядження транспортним засобом від 26.11.2009р., свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 31.03.2004р., паспортом на газобалонну установку автомобіля, квитанціями по сплаті судових витрат. На підставі наведеного

Outcome: partial