Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною заявою, уточнюючи свої позовні вимоги посилалася на те, що 08.12.2007 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка на час смерті складалася з двох житлових будинків розташованих за адресою: вул. Миру, буд. № 2 та буд. № 4 в с. Інгулець Криворізького району, Дніпропетровської області, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 4 по вул. Миру, площею 0,2600 га, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,690 га, майнового паю члена КСП та грошових вкладів у Ощадбанку. За життя чоловік позивачки з відповідачем - [PERSON] домовились про те, що спадкодавець залишить йому у спадок житловий будинок по вул. Миру № 2 в с. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, а все інше майно яким буде володіти на момент смерті [PERSON] перейде у спадок його дружині - позивачу по справі. На виконання цієї домовленості [PERSON] 9 жовтня 1998 року звернувся до сільської ради с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області з заявою про складання заповіту, однак секретарем Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області помилково було складено заповіт, всупереч існуючій домовленості, і замість одного будинку [PERSON] заповів відповідачу [PERSON] все своє майно, яке буде належати йому на день смерті. Після смерті спадкодавця позивач та відповідач звернулися до Криворізької районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак, нотаріус враховуючи вищевикладені обставини відмовила їм у оформленні спадщини, у зв'язку з тим, що між спадкоємцями виник зазначений спір, а саме відповідач [PERSON] на якого складений заповіт на все майно спадкодавця, не претендує на все спадкове майно, бажав прийняти спадщину у вигляді домоволодіння розташованого за адресою: вул. Миру № 2 в с. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, а позивач бажала прийняти спадщину після чоловіка на інше спадкове майно. В зв'язку з чим [PERSON] звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, та рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2009 року позовні вимоги [PERSON] були задоволенні в повному обсязі та за ним було визнано право власності на домоволодіння №2 по вул. Миру в с. Інгулець Криворізького району. Після набрання рішенням суду законної сили позивачка знову звернулася до Криворізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса № 1196/02-31 від 12 червня 2010 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт яким спадкодавець заповів все своє майно не оспорено, і за вказаних обставин позивачка має право лише на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатній за віком дружині спадкодавця та право власності на частку майна, як пережившій дружині, з чим позивач не погоджується, через що і звернулася до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала проти їх задоволення, підтвердила, що дійсно відповідач на вказане спірне майно не претендує. Предствник третьої особи - Криворізької районної державшої нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно їх листа № 1837/01-14 від 27.08.2010 року, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.17). Суд, вислухавши думку всіх учасників процесу, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що за час життя [PERSON] на праві приватної власності належало майно у вигляді: житлового будинку № 4 по вул. Миру с. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.03.1992 року (а.с. 8), право на майнову частку (пай), відповідно до сертифікату № 0167 від 21.03.2000 року (а.с. 14), грошові вклади на рахунках № 91551036, № 91-9885 в філії Ощадбанку № 7897/09 (а.с. 9), земельної ділянки, площею 0,2600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд та для особистого підсобного господарства, розташованої на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ДП КВ № 003778 від 23.01.1996 року, (а.с. 7), земельної ділянки, площею 4,690 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 103180 від 17.10.2001 року (а.с.6). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 9 жовтня 1998 року, зареєстрований в реєстрі за №41, заповів відповідачу [PERSON] все своє майно, яке буде належати йому на день смерті (а.с. 12). Після смерті спадкодавця, який помер 08.12.2007 року, позивач та відповідач звернулися до Криворізької районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила їм у оформленні спадщини, у зв'язку з тим, що між спадкоємцями виник спір, а саме відповідач [PERSON] на якого складений заповіт на все майно спадкодавця, не претендує на все спадкове майно, бажав прийняти спадщину у вигляді домоволодіння розташованого за адресою: вул. Миру № 2 в с. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, а позивач бажала прийняти спадщину після чоловіка на інше спадкове майно, посилаючись на існуючу за життя [PERSON] домовленість, що підтвердила в ході судового засідання позивач та представник відповідача по справі. В зв'язку з чим [PERSON] звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, та рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2009 року позовні вимоги [PERSON] були задоволенні в повному обсязі та за ним було визнано право власності на домоволодіння №2 по вул. Миру в с. Інгулець Криворізького району (а.с. 13). Після набрання вказаним рішенням суду законної сили позивачка знову звернулася до Криворізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса № 1196/02-31 від 12 червня 2010 року (а.с.11) їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заповіт яким спадкодавець заповів все своє майно не оспорено, і за вказаних обставин позивачка має право лише на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатній за віком дружині спадкодавця та право власності на частку майна, як пережившій дружині, так як вказане майно набуте [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія II - ЯК № 0070349 від 03.01.1967 року (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1257 ч. 2 ЦК України за позовом заінтересоваеної особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відовідало його волі. Виходячи з меж заявлених вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд з метою захисту спадкових прав дружини спадкодавця вважає за необхідне визнати заповіт від 09.10.1998 року частково недійсним. На підставі викладеного, ст. ст. 1253, 1257 ЦК України та

Outcome: approved