Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON]М звернулася до суду з позовною заявою про поновлення трудового стажу та стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона працювала з 01.06.2010 року по 13.10.2009 року у приватного підприємця - відповідача [PERSON] в магазині, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд.4 - продавцем, за неї він платив податки. Був укладений трудовий договір, який залишився у відповідача. Трудову книжку він не взяв. Просить поновити її трудовий стаж роботи з 01.06.2001 року по 13.10.2009 року, зобовязав відповідача зробити відповідний запис у трудовій книжці. В період з 19.05.2008 р. по 21.09.2008 р., вона знаходилась у відпустці по вагітності й пологам. Лікувальний лист був зданий відповідачеві своєчасно, але їй було відмовлено в сплаті державної допомоги в порушення ст. 179 КЗпП України. До її звільнення з роботи, відповідач платив за роботу по 80 грн. щодня. Сума допомоги по вагітності й пологам повинна бути 9797, 50 грн. З 19.01.2009 р. вона вийшла на роботу, а 13.10.2009 року - звільнилася. В жовтні 2009 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення у Дзержинському районі м. Харкова за державною допомогою за дитиною до досягнення нею три річного віку, але їй було відмовлено, так як вона не змогла надати трудовий договір і довідку про надання відпустки по догляду за дитиною, як передбачено Постановою КМ України № 71551 від 27.12.2001 р. Після її скарг та перевірки діяльності відповідача [PERSON] інспекцією труда, під час якої [PERSON] написав у поясненнях про те, що вона дійсно звільнилася 13.10.2009 року, УПСЗН було назначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею три річного віку з 27.01.2010року у розмірі 130 грн. Допомогу повинні були виплачувати з 17.10.2009 року з моменту першого звернення по 130 грн. до офіційного призначення. З вини відповідача за період з жовтня 2009 року до призначення допомоги, вона не отримала 433,00 грн. ( Зм.х 130 грн. =1/3 х 130). Після звільнення її дохід знизився і в квітні 2010 р. допомога повинна була складати 450,42 грн., а платили по 130 грн., недоотримала сума складає -327,55 грн.( розрахунок доходів за 6 місяців, які беруться для нарахування допомоги: 840,38 грн. - щомісячна допомога при народженні дитини + щомісяця аліменти на дітей по 346,48 грн. 130,00 грн. х 2 (допомога на дітей) + 295,45 грн. доход за 13 днів жовтня 2009 р., усього 7676,01 грн. Дохід на одного члена сімї 426,45 грн. ( 7676,01 : 6 : 3 ) З квітня 2010 р. згідно Закону України від 20.10.09. „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати - прожитковий мінімум для працездатних осіб склав -884 грн. За квітень недоотримала сума 327,55 грн. ( 884,00 грн. -426,45 -130) За травень - червень 2010 р. - недоотримала 673,48 грн..(розрахунок доходів за 6 місяців: 840,38 грн. щомісячна допомога при народженні дитини + щомісяця аліменти на дітей по 346,48 грн. + 130,00 грн. х 3 ( допомога на дітей). Всього 7510,56 грн. Дохід на одного члена сімї = 417,26 грн. ( 7510, 56 грн. : 6: 3) . Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 04.2010 р. складав 884, 00 грн., недотримала допомогу в розмірі 336,74 грн. ( 884,00 грн. - 417,26 грн. - 130 грн.). За два місяця ця сума складає 673,58 грн. Всього вона недотримала допомогу у сумі 1424,03 грн. Крім цього, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 грн., так як вона у звязку з порушенням трудового законодавства, вимушена була звертатися в різні органи для отримання різних довідок, неодноразово ходить до УПТСЗН, Пенсійний фонд, залишати дитину на няню і все це негативно відобразилось на її стані здоровя та її дітей. 14.07.2010 р. позивач уточнила та доповнила позовні вимоги. Суму за вагітністю та пологам вона просить у розмірі 3074,94 грн. У звязку з тим, що нема точних даних про її заробітну плату, для розрахунку цієї допомоги були взяті дані відомості із інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми сплачених доходів та утриманих податків від 11.02.2010р. Середній дохід за 6 місяців склав 3120 грн. Всього в двох кварталах робочих днів 129.Середньоднівной дохід 3120 грн.: 129 д.=24,19 грн. х на 126 к. д. = 3074,94 грн. Просить зобовязати Харківський міський центр зайнятості зареєструвати записи ПП [PERSON] в трудовій книжці [PERSON] про прийняті її та звільненні з роботи, а також стягнути за надання правової допомоги 4000 грн. так як адвокат складав позовні заяви, робив запити, давав необхідну консультацію. Представник позивача в судовому засіданні, а також позивач [PERSON]М в судовому засіданні від ЗО. 09.2010 року позов підтримали і дали пояснення, як викладені вище. Представник позивача поясняв, що відповідач надав невірну інформацію в органи податкової служби, що [PERSON] працювала у нього до кінця 2009 року, тому державну допомогу нараховували у звязку з наданою інформацією, хоча [PERSON] останні місяці не працювала. Відповідач [PERSON]П - у судовому засіданні позов визнач частково і дав пояснення, що позивач [PERSON] дійсно працювала у нього в магазині в якості продавці з 01.06.2001 року без оформлення договору за сумісництвом, а потім на основній роботі. Відношення були гарні, працювало два продавця. У нього було заведено, що якщо хтось хворів, лікарняні листи не бралися і не здавалися. У 2008 році - позивачка дійсно була вагітною він про це знав і з травня 2008 року вона у нього не працювала. А вийшла в січні 2009 року. Лікарняний листок по вагітністю та пологам йому не надавався, а він і не вимагав його у [PERSON] Вважає, що не повинен його сплачувати. Він визнає, вимогу позивача в частині внесення відповідних записів у трудову книжку [PERSON] так як дійсно не укладав з нею трудового договору і тим самим порушив трудове законодавства. Допомогу по догляду за дитиною згоден сплатити тільки за період з 17.10.2009 року - за три місяця в розмірі 433,00 грн. Позивач, в позові для підрахунку доходів на одну особу для нарахування допомоги по догляду за дитиною вказує про те, що вона отримує аліменти в розмірі 346,48 грн. на дітей, хоча цю суму її чоловік сплачує тільки на одну дитину. Позивач не позбавлена була можливості предявити вимоги до свого чоловіка, щоб він сплачував аліменти і на іншу дитину і тоді сума доходів на одну особу була б більше і він не зобовязаний ( був) сплачувати їй допомогу. Представник Харківського міського центру зайнятості в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. В судовому засіданні від 29.07.2010року представник дав пояснення, що [PERSON]П був порушений встановлений порядок реєстрації трудових взаємовідносин з працівником [PERSON]М, а саме: своєчасно не був зареєстрований договір про прийняття та звільнення з роботи позивача, тому їй було порекомендовано звертатися до суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. При прийомі на роботу згідно зі ст. 24 КЗпП України -укладається трудовий договір і як правило в письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим, у тому числі і при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2010року за № 260 „ Про затвердження Форми трудового договору між працівником та фізичною особою та порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою зі змінами від 29.06.2005 року, була затверджена форма трудового договору. Відповідач [PERSON] як підтверджують документи є приватним підприємцем і повинен був своєчасно укладати трудовий договір зі своїми працівниками, і вносити відповідні записи в трудову книжку про прийняття на роботу та звільнення, а також сплачувати за них необхідні податки та внески в страховий фонд і тощо. Згідно зі ст. 24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем знаходження свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Державний центр зайнятості зобовязаний надавати Пенсійному фонду та органам соціального страхування відомості, щодо реєстрації державною службою зайнятості укладених трудових договорів між працівником і фізичною особою субєктом підприємницької діяльності без створення юридичної особи, с правом найму працівників. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] дійсно працювала з 01.06.2001 року у ПП [PERSON] продавцем в магазині, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях , але в порушені трудового законодавства трудовий договір між нею та ПП „ Жолтіков не був укладений з вини відповідача і трудова книжка не оформлялася, хоча трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють понад пяті днів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] працювала у відповідача більше восьми років без оформлення відповідних документів. Цей факт відповідач в судовому засіданні визнав. Відповідач не заперечував проти того, щоб внести відповідні зміни до трудової книжки. У звязку з вказаними обставинами, суд вважає необхідним в цій частині вимоги позивача [PERSON] задовольнити в повному обсязі і зобовязати відповідача внести записи в трудову книжку про прийняття її на роботу на посаді продавця з 01.06.2001 року по 31.12.2003 року за сумісництвом, потім про перевід з 01.01.2004 року на основну роботу та звільнення з посади згідно за ст. 38 КЗпП України ( за власним бажанням). Це буде відповідати вимогам трудового законодавства та інтересам позивача. У звязку з задоволенням цієї вимоги позивача, суд вважає необхідним зобовязати Харківський центр зайнятості зареєструвати записи приватного підприємця [PERSON] в трудовій книжці про прийняття на роботу [PERSON] та її звільнення. Відповідно до ст. 179 КЗпП України на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у звязку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. В період з 19.05.2008 року по 21.09.2008 року позивач [PERSON] згідно листа тимчасової непрацездатності № 649130 знаходилася у відпустці по вагітності та пологам. Факт видачі листа тимчасової непрацездатності підтверджується довідкою з поліклініки. Той факт, що [PERSON] була тимчасово непрацездатною роботодателю [PERSON] було відомо. Згідно листа тимчасової непрацездатності - роботодатель повинен сплатити працівнику за відпустку, а потім із фонду соціального страхування, якщо сплачувалися страхові внески йому ця сума відшкодовується. В судовому засіданні встановлено, що відповідач при прийнятті на роботу [PERSON] порушив норми трудового законодавства, а також не сплачував необхідні страхові внески в страховий фонд. Згідно перевірки діяльність ПП „ [PERSON]П. [PERSON] державною інспекцією праці в Харківській області від 14.12.09 р. року були виявлені порушення трудового законодавства, а саме вимоги ст. ст. 24, 24-1, 48, ЗО КЗпП України з боку [PERSON], це зафіксовано в акті перевірки № 20-01-727/2230 від 14 грудня 2009 року. Фрунзенська районна виконавча дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в своїй відповіді від 09.07.2010 року, повідомила, що ПП [PERSON] знаходиться на обліку у Фонді соціального страхування тільки з 14.01.2010р. В період з 2001 року по 2009 року згідно пояснень [PERSON] найманих працівників не мав, відповідно страхові внески до Фонду не перераховував та матеріального забезпечення не отримував. Таким чином, із-за дій відповідача, який порушив норми трудового законодавства, позивач [PERSON] була позбавлена можливості отримання державної допомоги по оплаті відпустки внаслідок вагітності та пологам. Відповідачем була порушена стаття ЗО Закону України „ Про оплату праці № 108/95 ВР від 24.03.2005 року їм не було забезпечено достовірного обліку виконаної роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку, а саме, табелі обліку використання робочого часу і розрахункові платіжні відомості не ведуться. У звязку з тим, що відповідачем не були надані дані по заробітній платі позивача, розрахунок заборгованості за відпустку у звязку з вагітністю та пологами - позивачем був зроблений на підставі даних інформаційного Фонду Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми сплачених доходів та утриманих податків [PERSON] від 11.02.2010 р., а також Постанови КМ України № 1266 від 26.09.2001року „ Про у обчислення середньої заробітної плати, грошового забезпечення для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням». Середній дохід за 6 місяців склав 3120 грн. (1545 + 1545 грн. ). Всього в двох кварталах робочих днів 129 вихідних днів 52 дня, робочих днів 181 -52 =129 днів. Середньоднівний дохід складає 24,19 грн. ( 3120 грн. ' 129 робочих днів ) Сума допомоги складає 3047,94 грн. ( 24,19 грн. х 126 кал. днів). Вказаний розрахунок відповідач не оспорював. Суд погоджується з даним розрахунком. Суд не може взяти до уваги доводи відповідача, що лист тимчасової непрацездатності [PERSON] не надавався йому, тому він не повинен сплачувати допомогу позивачу. В судовому засіданні було встановлено факт його видачі, відповідач знав про тимчасову непрацездатність [PERSON] і якщо він його не отримав, як він стверджував в судовому засіданні, не був позбавленій можливості витребувати цей документ у позивача, яка з його згоди перестала працювати у звязку з вагітністю та пологами. Як пояснив відповідач в судовому засіданні у нього не було заведено, щоб працівники у звязку з лікуванням брали листи непрацездатності, а по домовленості лікувалися без предявлення їх йому. Статтею 179 ч.2 КЗпП України, а також Законом України „ Про державну допомогу сімям з дітьми „ № 2811- XII від 21.11.1992 року зі змінами передбачено, що за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно діючого законодавства. Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми" право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною. 17.10.2009 року -позивач [PERSON] звернулася за призначенням державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років до управління праці та соціального захисту населення у Дзержинському районі м. Харкова, але їй було відмовлено, так як вона не змогла надати трудовий договір з ПП [PERSON] і довідку про надання відпустку по догляду за дитиною, як передбачено Постановою КМ України № 71551 від 27.12.2001року. Відповідно до п. 20 вказаної постанови позивач для одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку органам праці та соціального захисту населення подаються такі документи^ заява матері що складається за формою, затвердженою Мінпраці; копія або витяг з наказу (розпорядження) роботодавця про надання відпустки, копія свідоцтва про народження дитини; копія трудової книжки матері [PERSON] найманих працівників фізичних осіб - підприємців допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається на підставі довідки роботодавця, до якої за відсутності печатки прикладається копія свідоцтва про державну реєстрацію. Після звернення [PERSON] зі скаргами до Прокуратури Дзержинського району м. Харкова і перевірки її скарги [PERSON] державною інспекцією праці в Харківської області, позивач вдруге звернулася до Управління праці та соціального захисту населення у Дзержинському районі м. Харкова, їй було призначено допомога, так як [PERSON] написав в поясненнях при перевірці його діяльності [PERSON] державною інспекцією праці в Харківської області, що [PERSON] дійсно у нього працювала і звільнилася 13.10.2009 року. Позивачці була призначена державна допомога по догляду за дитиною до трьох років з 27.01.2010 року у сумі 130 грн., а не з 17.10.2009 року коли вона звернулася до УПСЗН Дзержинського району і не могла надати відповідні документи із -за дій відповідача. Відповідно до п.18 Постанови КМ України - допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається з дня звернення за її призначенням, Днем звернення за призначенням допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вважається день прийняття органом праці та соціального захисту населення відповідної заяви з усіма необхідними документами. У звязку з тим, що з вини відповідача, позивачка не могла своєчасно надати необхідні відомості до УПСЗН Дзержинського району суд вважає що необхідно стягнути недоотриману допомогу в період з 17.10.2009 року в сумі 433 грн. ( 3 х 130,00 ( за три місяця) + 1/3 х130,0 ( за робочі дні в жовтні). З вказаною сумою відповідач в судовому засіданні погодився. Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 СІЧНЯ 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень. Середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги У звязку з тим, що відповідач [PERSON] надавав дані до податкової служби про доходи [PERSON] до кінця 2009 року, хоча вона вже не працювала у нього, тому позивач [PERSON] була позбавлена можливості отримувати матеріальну допомоіу по догляду за дитиною більше чим їй було призначено - 130 грн., так як для розрахунку допомоги береться шість місяців Після звільнення доход [PERSON] знизився і в квітні 2010 р. допомога повинна бути 450, 42 грн., а платили по 130 грн., недоотримала сума складає 327,55 грн.( розрахунок доходів за 6 місяців, якій береться для нарахування допомоги: 840,38 грн. - щомісячна допомога при народженні дитини + щомісяця аліменти на дитину 346,48 грн. + 130,00 грн. х 2 ( допомога за два місяця) + 295,45 грн. доход за 13 днів жовтня 2009 р., усього 7676,01 грн. Доход на одного члена сім і = 426,45 грн. ( 7676,01 грн. : 6 мес. : 3 члена сімї.) З квітня 10 р. згідно Закону України від 20.10.09р. „ Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати - прожитковий мінімум для працездатних осіб склав -884 грн. За квітень недоотримала 327,55 грн. ( 884,00 грн. - 426,45 -130) За травень червень 2010 р. недоотримала 673,48 грн. (розрахунок доходів за 6 місяців: 840,38 грн. - щомісячна допомога при народженні дитини + щомісяця аліменти на дитину 346,48 грн. + 130,00 грн. х 3 ( допомога за три місяця.), всього загальний доход буде 7510,56 грн. Доход на одного члена сімї = 417,26 грн. ( 7510, 56 грн. : 6: 3). Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 04.2010 р. складав 884, 00 грн., недотримала допомогу в розмірі 336,74 грн. ( 884,00 грн. - 417,26 грн. - 130 грн.). За два місяця ця сума складає 673,58 грн. Всього недоотримана допомога по догляду за дитиною складає в розмірі 1434,03 грн. , яку треба стягнути з відповідача. Згідно ст. 237 -1 КЗП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено в судовому засіданні відповідач при оформленні на роботу [PERSON] порушив вимоги трудового законодавства, що призвело до порушення її трудових прав, а саме: не оформлений трудовий стаж, не сплачена відпустка, а також не отримана своєчасна державна допомога по догляду за дитиною, все це потребувало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Вона, маючи двох неповнолітніх дітей, вимушена витрачати час для того, щоб поновити свої права, звертатися в різни інстанції за довідками ( Харківський центр зайнятості, Пенсійний фонд, Фонд соціального страхування, в прокуратуру і тощо), тому суд вважає необхідним позов про стягнення моральної шкоди задовольнити. Відповідач протягом тривалого часу їй не виплачував заборгованість по вагітності та пологам, а також вона не отримала своєчасно в повному обємі допомогу по догляду за дитиною . Відсутність своєчасно отриманих грошей вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тим самим спричиняло їй моральні страждання. Відповідно до п.2 ч.2 ст.79, ч.І ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог Як вбачається з матеріалів справи, за надання правової допомоги на підставі укладеного 25.02.2010 р. між представником позивача, якій дії в інтересах [PERSON] та адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 138 від 14.08.2006р.) угоди, оплата послуг визначена сторонами цієї угоди у сумі 4000 грн. Документів, які б підтвердили, що вказана сума отримана адвокатом і з цієї суми він сплатив необхідні податки, не надані. Відповідно до зазначеного договору, та наданих актів, адвокат надавав позивачу послуги, щодо підготовки позовної заяву та доповнення до неї, клопотання, та юридичну консультацію. Суд вважає, що вказана сума завищена і треба стягнути на користь позивача витрати в розмірі 1500 грн. Відповідно Декрету КМ України « про Держмито» від 1993 р. зі змін, та доп. позивач при зверненні до суду про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільнений, також і від сплати за інформаційно * технічне забезпечення розгляду справи у порядку ст.81 ЦПК України. Згідно з п.З ст.88 ЦПК України - якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У звязку з вказаними обставинами, суд вважає, що необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 59грн.50коп. грн. та 120 грн. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи

Outcome: partial