Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про те, що вона позовні вимоги підтримує посністю та просить розглядати справу без її участі. В позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним договір поставки від 15 липня 2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бігбудкомпані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Авто-Плюс», при цьому зазначила, що вказаний договір поставки не відповідає вимогам ст. 172, 669, 675, 682 Цивільного кодексу України, так як не містить умов щодо кількості, одиниць виміру, якості та комплектності товару, а ціна договору є значно завищеною. Крім того, зазначає, що укладення такого договору поставки без її письмової згоди, як дружини директора та власника ТОВ «Захід-Авто-Плюс» суперечить вимогам ст. 369 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином, до початку судового засідання подав заяву про те, що він позовні вимоги заперечує повністю та просить розглядати справу без його участі Представник відповідача ТОВ «Захід-Авто-Плюс» у судовому засіданні проти позову заперечив, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому зазначив, що договір поставки від 15 липня 2008 року є дійсним, оскільки він укладений в письмовій формі при досягнення згоди сторін щодо усіх істотних умов договору, а його повне виконання підтверджується відповідними накладними та податковими накладними, авансовими звітами, крім того ТОВ «Захід-Авто-Плюс» жодних претензій щодо кількості, якості чи комплектності поставленого товару до ТОВ «Бігбудкомпані» не заявляло, а тому й повністю сплатило кошти за поставлені товари. На доводи позивачки про необхідність її письмової згоди для укладення договору поставки заперечив, вказавши, що ТОВ «Захід-Авто-Плюс», як юридична особа не може відповідати за зобов'язаннями [PERSON]С, як фізичної особи чи навпаки, а тому й згода [PERSON] як дружини засновника ТОВ «Захід-Авто-Плюс» не потребується. Відповідач ТОВ «Бігбудкомпані» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи не подав. До початку судового засідання подав заперечення на позовну заяву у яких позовні вимоги позивача заперечив повністю, просить розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника ТОВ «Захід-Авто-Плюс», всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 15 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Авто-Плюс», в особі директора [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бігбудкомпані», в особі директора [PERSON] було укладено договір поставки автомобільного устаткування, згідно якого ТОВ «Бігбудкомпані» як Постачальник зобов'язувалося поставити Покупцю - ТОВ «Захід-Авто-Плюс» - автомобільне устаткування, будівельні матеріали, спецтехніку та інші товарно-матеріальні цінності, а Покупець зобов'язувався прийняти і оплатити таку продукцію. Підтвердженням укладення та виконання договору поставки від 15 липня 2008 року є наявність накладних та податкових накладних, а саме: накладної № ПН від 06.08.2008 р. та податкової накладної № 0608.3 від 06.08.08 р. на придбання автомобільного устаткування на суму без ПДВ 50000 грн., сума ПДВ 10000 грн.; накладної № ПН-0000263 від 30.09.08 р. та податкової накладної № 3009.12 від 30.09.08 р. на придбання автомобільного устаткування на суму без ПДВ 132500 грн., сума ПДВ 26500 грн.; податкової накладної № 343 від 30.10.08 р. на придбання автомобільного устаткування на суму без ПДВ 60320 грн., сума ПДВ 12064 грн.; Судом також встановлено, що ТОВ «Захід-Авто-Плюс» не було заявлено жодних претензій до ТОВ «Бігбудкомпані» щодо не комплектності поставлених товарів чи щодо його невідповідності встановленим стандартам. Таким чином, слід вважати, що товарно-матеріальні цінності отримані за договором поставки повністю відповідали досягнутим домовленістю сторін вимогам щодо комплектності, кількості та якості. Крім того, згідно пояснень представника відповідача, отримані за договором поставки товари в подальшому використовувалися в господарській діяльності ТОВ «Захід-Авто-Плюс», що ще раз підтверджує той факт, що обидві сторони за договором повністю виконали свої зобов'язання, а тому слід вважати, що сторони досягнули згоди щодо усіх істотних умов договору. Таким чином, судом встановлено, що поведінка сторін договору поставки від 15 липня 2008 року засвідчувала їхню волю до настання відповідних правових наслідків - а саме поставку товару, отримання відповідних коштів за поставлені товари, а вказані документи підтверджують факт настання даних наслідків (сплату та суму одержаних грошових коштів, передання ТМЦ). Доводи позивачки, щодо порушення її прав, як дружини директора та власника ТОВ «Захід-Авто-Плюс» [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки договір поставки від 15 липня 2008 року укладався саме між юридичними особами: ТОВ «Захід-Авто-Плюс» та ТОВ «Бігбудкомпані» а тому до вказаних правовідносин не можна застосовувати положення ст. 368, 369 Цивільного кодексу України. Так, чинним законодавством чітко розмежовується правове становище юридичної особи та її засновників. Згідно ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Оскільки, ТОВ «Захід-Авто-Плюс» є самостійним суб'єктом господарювання, здійснює господарську діяльність на власний ризик, не відповідає за зобов'язаннями своїх учасників, згода [PERSON] як дружини директора та засновника ТОВ «Захід-Авто-Плюс» [PERSON] на укладення товариством угод з іншими контрагентами не потребується. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Поряд з тим, судом встановлено, що на момент укладення договору поставки від 15 липня 2008 року його зміст не суперечив вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, крім того договір поставки був укладений в письмовій формі сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, а також договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, а тому невідповідності укладеного між ТОВ «Захід-Авто-Плюс» та ТОВ «Бігбудкомпані» договору поставки вимогам ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України судом не встановлено, у зв'язку з чим, договір поставки від 15 липня 2008 року є дійсним, а вимоги про визнання його недійсним є безпідставними. За таким обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову та визнання недійсними договору поставки від 15 липня 2008 року. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed