Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

17.05.2010 року в суд подано вказаний позов з такою мотивацією. Батьки позивача [PERSON] і [PERSON] за час спільного проживання з 1956 року збудували житловий будинок № 111 ( кол. № 89) в с. Пилипець Міжгірського району. Батько помер у 1997 році на момент смерті батька і після його смерті в будинку залишились проживати позивач і його мати ( дружина померлого), які вступили в фактичне управління спадковим майном, а тому позивач вважає, що з цього часу йому належить 1/4 частина будинку по спадкуванню. Мати померла 18.03.2000 р. і після її смерті позивач вступив у фактичне управління спадковим майном. Інші спадкоємці, брати і сестри позивача ( діти померлих батьків) на той час проживали окремо зі своїми сім'ями, а саме: брат [PERSON] [PERSON], [INFO] - в с. Сойми, 6 а Міжгірського району, брат [PERSON] [PERSON] - у с. Пилипець, 101 Міжгірського району ( помер у 2003 р. ); сестра [PERSON] [PERSON], [INFO] - у м. Ужгород, сестра [PERSON] [PERSON] - [INFO] - у с. Ізки, 390 Міжгірського району. Після смерті матері усно діти матері домовились про спільне користування будинком. Натомість позивач здійснював догляд за будинком і з 02.11.2001 року зареєстрував тут своє постійне місце проживання. У 2008 році позивач вирішив оформити спадщину на батьківський будинок, однак виявилось, що нотаріус оформив право власності по спадщині за померлим братом [PERSON], а після його смерті за дружиною відповідачкою [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину. Позивач вважає, що ці документи видані без урахування його спадкових прав як спадкоємця першої черги після смерті кожного з батьків, бо він фактично вступив в управління спадковим майном, тому його покійний брат [PERSON] мав право на спадщину тільки на 3/8 частини спадщини в будинку. Позивач вимоги підтримав і додатково пояснив, що фактично з часу одруження мешкає у с. Н. Бистрий Хустського району де проживає з сім'єю, а в с. Пилипець, 111 Міжгірського району зареєстроване його місце проживання за паспортом. Відповідачка позов заперечила повністю, а позицію обгрунтувала так. ЇЇ чоловік [PERSON] [PERSON] є братом позивача і вони в шлюбі проживали разом до його смерті. Їх будинок № 101 у с. Пилипець знаходиться неподалік будинку № 111, де мешкали батьки чоловіка. Після їх смерті вони доглядали за будинком і чоловік вирішив оформити спадщину на будинок. Подав усі документи в Міжгірську державну нотаріальну контору за життя одержав свідоцтво про право на спадкове майно батьків. У 2003 році чоловік помер і вона як спадкоємець першої черги оформила свідоцтво права на житло чоловіка у 2005 р. Відповідачка вважає позицію позивача надуманою, оскільки він реально не вступав у володіння спадковим будинком, мешкав і проживав в іншому населеному пункті, пропустив строки прийняття спадщини без поважних причин, пропустив строки позовної давності звернення до суду, який просить застосувати. Третя особа без самостійних вимог державний нотаріус вважає, що підстав до задоволення позову не має, бо відповідачка своєчасно і належно прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] Натомість останній оформив право власності за життя на майно, в т.ч. й будинок після смерті матері [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог з КП Міжгірське БТІ повідомив що подав документи, за яким нерухоме майно, що є предметом спору будинок № 111 в с. Пилипець Міжгірського району зареєстроване за власником будинку [PERSON] і обліковувалась за попередніми власниками [PERSON] і [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог з Пилипецької сільської ради пояснила, що в будинку № 111 в с. Пилипець раніше проживали батьки позивача. Після їх смерті будинок доглядав їх син [PERSON] Натомість право власності на будинок було оформлено попереднім складом сільської ради за померлою [PERSON], надалі за [PERSON], а після його смерті за [PERSON] Оцінивши позиції і пояснення сторін, третіх осіб, подані в справу докази суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав і мотивів. Судом установлено наступні обставини. Будинок № 111 ( кол. № 89) в с. Пилипець Міжгірського району був зареєстрований подружжям [PERSON] і [PERSON] за час спільного проживання, в якому вони мешкали до смерті. [PERSON] помер 30.01.1996 року. Після його смерті спадкові права не відкривались. Померлий заповітів не залишав. 17.03.2000 р. померла [PERSON], яка також не залишала заповітних розпоряджень. 11 серпня 2000 року із заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] в Міжгірську держнотконтору звернувся [PERSON] [PERSON] спадкової справи № 57-2000 видно, що [PERSON] прийняв спадщину та подав правовстановлюючі документи про право власності на майно спадкодавця державному нотаріусу у виді житлового будинку № 111 в с. Пилипець і права на земельну частку ( пай) у землі КП Шипіт. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 25.11.2002 р. на підставі рішення виконкому Пилипецької сільської ради № 17 від 18.09.2001 року підтверджено, що будинок № 111 в с. Пилипець належить померлій [PERSON] на праві приватно власності. У спадковій справі є довідка Пилипецької сільської ради № 1263 від 15.08.2000 року за якою в указаному будинку на час смерті [PERSON] ніхто не був приписаний. 23.06.2003 року державний нотаріус за реєстровим номером 925 у вказаній спадковій справі видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 111 в с. Пилипець. У спадковій справі Міжгірської держнотконтори у справі № 113-2005 р. є документи, за якими [PERSON]Ю, ( відповідачка) подала 13.09.2005 року заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] з підстав, що вона зберігала правоустановчі документи на майно померлого, в т.ч. й на житловий будинок №111 в с. Пилипець. 13.09.2005 року державний нотаріус на це та інше майно видав [PERSON]Ю, свідоцтва про право на спадщину за законом. Вищевказані свідоцтва, які посвідчували право власності на житловий будинок , не має підстав скасовувати, бо ці документи видані згідно з чинним на час видачі законом. Зокрема, ЦК України в ред. закону 1963 р. ЦК України в ред. закону 2003 р. Суд відхиляє позицію позивача, що він прийняв спадщину в строки у фактичне володіння спадковим майном після смерті батька і матері, бо таке не доведено суду належними доказами. Зокрема, з ксерокопії паспорта позивача, виданого йому Міжгірським РВ ГУМВС 02.11.2001 року видно, що його місце проживання зареєстровано в спірному будинку тільки 02.11.2001 року, тобто після спливу 1,5 року з часу смерті матері. Доказів того, що позивач буз зареєстрований в цьому житлі як постійний мешканець до чи після смерті батька у межах 6-ти місячного строку позивач не подав. Натомість з його пояснень, з довідки [PERSON] сільської ради видно, що він фактично мешкає з сім'єю з часу одруження в с. Н.Бистрий Хустського району, тобто за відміткою в паспорті про одруження з 1990 р. Окрім цього, із записів у погосподарській книзі № 2 Пилипецької сільської ради ( сторінки 12) видно, що [PERSON] як член сім'ї [PERSON] і [PERSON] вибув з дворогосподарства в с. Н.Бистрий у 1997 році на постійно. За цими ж записами [PERSON] ( брат позивача і чоловік відповідачки) зареєстрований як голова дворогосподарства з 04.10.2000 року тобто в рік смерті матері. Позивач не подав на вимогу суду для огляду оригінали паспорту гр. України з надуманих пояснень. Суд також вважає підставною заяву відповідачки про застосування строку давності до позовних вимог, передбачених ст. ст. 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України. Так, позивачу було відомо про смерть батьків і він мав реальну можливість своєчасно прийняти спадщину шляхом подання заяви в нотаріальну контору. Отже, позивач не довів суду належними доказами свої вимоги, а відповідачка спростувала такі. Судових витрат до стягнення не має.

Outcome: dismissed