Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

11.02.2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа з боку відповідача [PERSON] сільська рада Комінтернівського району Одеської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку №30, розташованого по вул.Незалежності в с.Красносілка Комінтернівського району Одеської області від 28.01.2005 року, на підставі того, що цей правочин є нікчемним та вчинений під впливом помилки з боку позивачки, а також для приховання іншого (удаваного) правочину; про зобовязання повернення будинку та земельної ділянки та поновлення строку звернення до суду з даним позовом. У попередньому судовому засіданні до участі у розгляді справи в якості третьої особи з боку відповідача залучено приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Одесь\-кої області [PERSON]. При розгляді справи позивач уточнила та доповнила позовні вимоги в яких просила поновити строк звернення до суду з даним позовом, у звязку з тим, що часто хворіє; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку №30, розташованого по вул.Незалежності в с.Красносілка Комінтер\-нівського району Одеської області, посвідченого нотаріально 28.01.2005 року, на підставі того, що вона на момент укладення цього договору мала вади зі слухом, тому він укладався без усвідомлення нею його сутності і змісту, а також без одержання нею грошей, тобто був укладений під впливом помилки; визнати недійсними і скасувати рішення [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 30.04.2004 року №363-ХХІУ про надання [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 0.0933 га, розташованої в с.Красносілка по вул.Незалежності, 30, та рішення [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.04.2005 року №461-ХХІУ про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0.0933 га; визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю, виданого на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0.0933 га, розташовану в с.Красносілка по вул.Незалежності, 30; зобовязати відповідача повернути власнику будинок №30 по вул.Незалежності в с.Красносілка Комінтернівського району Одеської області та земельну ділянку площею 0.0933 га. Ухвалою суду в прийнятті доповнень в частині предмету позову відмовлено на підставі Закону України №2453-УІ від 07.07.2010 року. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що після смерті її чоловіка у 2003 році вона пустила на квартиру [PERSON] з чоловіком, які проживали в неї во времянке (літньої кухні). Через рік [PERSON] запропонувала її продати їй цю літню кухню на що вона погодилася. Але коли вони прийшли до сільської ради, щоб узнати, як це можливо зробити, їм сільський голова [PERSON] сказав, що літню кухню можна продати тільки з частиною будинку. Після цього її [PERSON] повезла до нотаріуса в с.Крижанівку, де вона підписала якійсь-то договір. Оскільки вона сліпа і глуха, то цей договір не читала і не розуміла про що він. Тільки через рік або два від сусідів дізналася, що вона продала частину будинку і літню кухню [PERSON] Від [PERSON] получала гроші тільки в розмірі двох тисяч, а не двадцять пять, як вказано в договорі. В подальшому в неї стосунки з [PERSON] погіршилися, так як та стала пускати до себе на квартиру шоферів, які їй дуже заважали. Коли до неї у гості приїхав племінник з м.Донецька [PERSON], вона йому пожалілася і він сказав, що необхідно звертатися до суду. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив суду, що коли у 2006 році приїхав літом у гості до тітки [PERSON], дізнався, що вона продала частину будинку відповідачки, але на тої час тітка була усім довільна. Однак на наступний рік, коли він знов приїхав до тітки у гості, вона вже йому почала жалітися на [PERSON] і говорить, що та її примусила продати будинок і земельну ділянку. Крім цього, зі слів тітки йому відомо, що відповідачка їй заплатила всього дві тисячі гривень, тоді як в договорі написано двадцять п'ять. Також уся земельна ділянка, що рахується по документах за будинком, перейшла до відповідачки. У зв'язку з чим, він із сімєю переїхав з м.Донецьк до тітки. [PERSON], на постійне місце проживання і звернувся до адвоката, почати цей процес. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що усі обґрунтування вимог позивача викладені у позові, який він підтримує і просить задовольнити, доповнивши в судовому засіданні, що позивач на момент укладення договору купівлі-продажу частини будинку знаходилася під впливом помилки, оскільки не розуміла значення своїх дій тому, що з 1992 року нічого не чує і погано бачить. Який договір укладався у нотаріуса вона не знала. Як думала [PERSON] відповідачка буде за нею доглядати, тому і поїхала до нотаріуса та поставила в договорі свій підпис, але наміру на продаж свого майна вона не мала та грошей від [PERSON] не отримувала. Представник [PERSON], [PERSON], підтримала все викладене вище та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала і просила в його задоволенні відмовити по підставам, що усі проблеми зі [PERSON] в нею почалися після того, як в тої несподівано у 2006 або 2007 році об'явився племінник з м.Донецька, якого вона до цього ніколи не бачила. У [PERSON] є інші племінники, які проживають у с.Красносілка та яким було відомо про продаж [PERSON] їй частини будинку. Окрім цього, вони разом зі [PERSON] зверталися до сільської ради, щоб зясувати як можливо оформити договір купівлі-продажу літньої кухні, а дізнавшись, що окремо від будинку літню кухню продати не можливо, [PERSON] погодилася ще продати їй одну кімнату в будинку, яку можливо було переобладнати в окреме приміщення. Для отримання необхідної технічної документації для продажу, [PERSON] особисто їздила у районе РБТІ. Тобто, всі дії позивачки були усвідомлені та відповідали її волі щодо продажу їй частини будинку, тому ніякої помилки з боку позивачки не було. Гроші нею також були сплачені [PERSON] за отриману частину будинку, у звязку з чим та без будь-яких застережень підписала в нотаріуса договір купівлі-продажу частини будинку. До появи [PERSON] у позивачки таких проблем зі здоров'ям, слухом або зором, що питаються довести суду її представники, не було. Присадибна земельна ділянка була у [PERSON] не у власності, а в оренді, яку необхідно було укласти для продажу частини будинку. Чому по документах значиться, що їй передана у власність вся присадибна земельна ділянка, що знаходилася у [PERSON] в оренді, пояснити не може, але позивачка також має і користується своєю частиною присадибної земельної ділянки. Представник відповідача, [PERSON], доводи свого довірителя підтримав та доповнив, що позов подано з порушенням строків позовної давності, доказів про поважність причин пропуску цих строків суду не надано, у звязку з чим просить відмовити позивачці в їх поновленні. Крім цього вважає, що позов взагалі нічім не обґрунтований, викладений сумбурно, в тексті позову йде тільки описання статей Цивільного кодексу, де-яки взагалі сумісно застосовуватися не можуть. Оскільки договір купівлі- продажу частини будинку між позивачем і відповідачем укладено відповідно до вимог закону, без порушення прав учасників правочину, просить в позові відмовити. Що стосується розміру присадибної земельної ділянки, переданої сільською радою у власність [PERSON] після оформлення нею права власності на придбану частину будинку, вважає, що в загальному розмірі земельної ділянки, що рахувалася за будинком [PERSON] в документах була допущена помилка, так як післі встановлення меж земельної ділянки в натурі, що була передана у власність [PERSON], у [PERSON] в користуванні також залишилася частина земельної ділянки, яку вона не оформила. Представник третьої особи - [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одесь\-кої області, [PERSON], вважає позов необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи пояснивши суду, що позивачка у 2004 році, після оформлення своїх спадкових прав на будинок №30 по вул.Незалежності в с.Красносілка, почала збирати документи на продаж частини будинку [PERSON], який в подальшому між ним і був оформлений. Присадибна земельна ділянка площею 0.0933 га за заявою [PERSON] була передана їй в оренду, оскільки вона без оформлення права на користування присадибною земельною ділянкою не могла зробити відчуження частини будинку. Після передачі рішенням [PERSON] сільської ради №462 від 29.04.2005 року [PERSON] у власність земельної ділянки розміром 0.0933 га у звязку з купівлею нею у [PERSON] 31/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, у [PERSON] фактично залишилося в користуванні без відповідних правовстановлюючих документів 0.0685 га. До появи в с.Красносілка племінника [PERSON], [PERSON], ніяких заяв, скарг від [PERSON] до сільської ради відносно [PERSON] не надходило. Увесь цей спір виник за ініціативою [PERSON] за надуманими підставами, у звязку з чим сільська рада просить в позові [PERSON] відмовити повністю. Третя особа - приватний нотаріус Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] вважає позов необгрунтованим і просила в його задоволенні відмовити по тим підставам, що договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 28.01.2005 року за реєстром №144, був посвідчений нею з дотриманням вимог діючого законодавства. По загальним правилам, до того, як правочин буде посвідчений нотаріусом, сторони правочину спочатку звертаються до нього з питанням які необхідно зібрати документи для укладення правочину, в подальшому декілька разів за розясненнями, а потім вже, коли зберуть повний пакет документів, просять призначити дату оформлення правочину. Документи збирає сам власник нерухомого майна або його представник за до\-віреністю. В даному випадку, виходячи з існуючого пакету документів, усі необхідні для посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку документи збирала сама власник будинку [PERSON] Коли вже повний пакет документів надається сторонами правочину нотаріусу, нотаріус нічого від себе не видумує, оскільки усі розрахунки та частини відчужуємого майна розраховує технік РБТІ зі слів власника цього майна. З усного волевиявлення продавця [PERSON] та покупця [PERSON] нею був сформований зміст договору в якому була відображена справжня воля осіб, які вчинили його, мета правочину, поведінка сторін та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому були використані загальноприйняті у відповідній сфері відносин терміни, слова, поняття. В процесі бесіди їй ніхто ніяких сигналів про те, що його насильно привезли до нотаріуса, не подавав, про вади зі слухом або зором не повідомляв, ніхто не помилявся відносно предмету правочину, обидві сторони розуміли який правочин між ними укладається, підтвердили вільність волевиявлення та відповідність їх внутрішній волі, підтвердили проведення повного розрахунку між ними. Після попереднього ознайомлення сторін правочину з проектом договору він готується на відповідному бланку і після ознайомлення вдруге з текстом договору, викладеному вже на бланку, він підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. Після одержання сторонами договору купівлі- продажу нерухомого майна, в них починається другий процес звернення до РБТІ або відділ Держкомзему для оформлення права власності на своє майно. Усі ці дії свідчать про дійсність намірів сторін та спрямованість їх на реальне настання бажаних наслідків, що і є в даному випадку. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами. Договір купівлі-продажу відноситься до оспорюваних правочинів і право на його оспорювання обмежено строком, передбаченим ст.257 ЦК України, який встановлено тривалістю у три роки. Позивач звернулась до суду з даним позовом після спливу чотирьох років після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Докази про поважні причини пропуску строку позовної давності позивачкою суду не надані. Окрім цього, посилання [PERSON] в позовній заяві на свій вік та стан здоровя, як на причину пропуску строку позовної давності, спростовуються її поясненнями в судовому засіданні, згідно яких вона до суду з даним позовом звернулася за ініціативою племінника [PERSON] На відсутність підстав щодо поновлення строку позовної давності позивачці наполягали також відповідач та її представник. Тому суд визнає причину пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом не поважною і відмовляє їй в його поновленні. Щодо вимог позивача про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним та його повернення разом із присадибною земельною ділянкою, суд відмовляє в їх задоволенні на підставі наступного. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст.203 ЦК України, та передбачають: законність змісту правочину; наявність у особи, яка вчиняє правочин необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогами закону; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; захист інтересів малолітніх, неповнолітніх чи недієздатних дітей. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул.Незалежності, ЗО в с.Красносілка Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.10.2004 року /а.с.69/. 28.01.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі- продажу 31/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 933 кв.м. по вул.Незалежності, 30 в с.Красносілка Комінтернівського району Одеської області, що складається в цілому з одного житлового будинку з черепашника, зазначеного в плані під літерою А, житловою площею 30.6 кв.м., загальною площею 69.7 кв.м.; сараїв - Б, В, погрібу - Г (пд), літньої кухні - Д з верандою -д, душу - Е, вбиральні - Ж, цистерни - 1, брукування - II, огорожі №1-3, та у користування покупця переходить: 1-3 жила кімната, житловою площею 15.4 кв.м., загальною площею 15.4 кв.м.; літня кухня - Д з верандою - д, що складає 31/100 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами. Договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено приватним нотаріусом Комінтернівсь\-кого районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №144. Як зазначено у п.З Договору, продаж зроблений за двадцять пять тисяч чотириста сорок три гривні, які одержані продавцем від покупця до підписання цього договору та продавець своїм підписом під цим договором підтверджує одержання зі сторони покупця повного розрахунку за проданий житловий будинок та відсутність щодо нього претензій фінансового характеру. [PERSON] п.5 Договору сторони договору стверджують, що їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, цей договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним /а.с.4/. [PERSON] з Державного реєстру правочинів договір купівлі-продажу від 28.01.2005 року, реєстр нотаріальних дій №144, зареєстровано у Державному реєстрі правочинів /а.с.5/. В подальшому [PERSON] своє право власності на 31/100 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами зареєструвала в Комінтернівському РБТІ, а на присадибну земельну ділянку одержала державний акт на право власності на земельну ділянку /а.с.6, 89/. Відповідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст.656 ЦК). Таким чином, договір купівлі-продажу частини будинку з господарськими будівлями і спору\-дами, що був укладений між позивачкою і відповідачкою не суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, при цьому [PERSON] мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин вчинений у формі, визначеній законом, був спрямований на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені ним, волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало її внутрішній волі, що підтверджується інвентаризаційною справою РБТІ та договором купівлі-продажу будинку /а.с. 4, 56-77/. У лютому 2009 року [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діє її племінник [PERSON], в судовому порядку оспорила договір купівлі-продажу частини будинку від 28.01.2005 року, посилаючись на його нікчемність, та в той же час просила визнати його недійсним на підставі ст.229 ЦК України, як укладеного під впливом помилки, та на підставі ст.235 ЦК України, що вчинено для приховання іншого (удаваного) правочину, з поверненням відповідачем отриманого нерухомого майна. Як передбачено ст.215 ЦК України, існує два види недійсності правочинів: нікчемні правочини- якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсності на підставах, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України у п.п.4,5 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» розяснив, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.215,216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В чому складається нікчемність правочину, який було вчинено між позивачем та відповідачем з додержанням загальних вимог, необхідних для його чинності, про що було зазначено вище, з якою метою на це йде посилання в позові, [PERSON] або її представниками, не доведено. Посилання позивачки на укладення договору в наслідок помилки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. [PERSON] інвентаризаційної справи на житловий будинок №30 по вул.Незалежності в с.Красносілка Комінтернівського району Одеської області право приватної власності [PERSON] на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами було зареєстровано у Єдиному Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.08.2004 року до якого [PERSON] зверталася після смерті свого чоловіка, [PERSON], померлого 18.08.2003 року, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця. За заявою [PERSON] від 08.10.2004 року рішенням [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області №363-ХХІУ від 30.11.2004 року їй передана в користування на умовах оренди терміном на один рік присадибна земельна ділянка в с.Красносілка по вул.Незалеж ності, 30 площею 0.0933 га та 13.12.2004 року між [PERSON] сільською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 0.0933 га за вказаною адресою. 08.12.2004 року [PERSON] особисто звернулася до Комінтернівського РБТІ де заповнила бланк замовлення на проведення поточної інвентаризації житлового будинку №30 по вул.Незалежності в с.Красносілка та просила видати [PERSON] з реєстру для дарування житлової кімнати 1-3 площею 15.4кв.м та літньої кухні літ. Д з верандою. На підставі замовлення техніком РБТІ був зроблений розрахунок вартості для відчуження житлової кімнати, літньої кухні, веранди та частки, що відчужується і 11.01.2005 року [PERSON] видано [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження 31/100 частин житлового будинку /а.с.72-75/. Те, що воля та бажання [PERSON] були направлені саме на продаж [PERSON] частини будинку з господарськими будівлями підтверджується також показаннями самої позивачки та показаннями представника [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області, наслідками, що настали після вчинення правочину: після оформлення договору купівлі-продажу частини будинку відповідачка стала користуватися, окрім літньої кухні, якої користувалася раніше, ще кімнатою в будинку, несла затрати по сплаті комунальних платежів, на благоустрій придбаного нерухомого майна, зареєструвала своє право власності в РБТІ, отримала державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку. Таким чином, ствердження позивача та її представників, що правочин був укладений нею під впливом помилки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Посилання позивача та її представників на наявність в неї поганого слуху не є підставою для застосування норми ст.229 ЦК України для визнання правочину недійсним, це по-перше, по-друге, в судовому засіданні суд особисто переконався в тому, що у позивачці, не зважаючи на її вік, на день розгляду справи особливих проблем зі слухом не має, а договір, що вона оскаржує, укладався, коли вона ще на чотири роки була молодше. [PERSON] довідки виконкому [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 10.03.2010 року, офіційно по погосподарським книгам [PERSON] сільської ради за 1996-2001 роки за будинком по вул.Незалежності, 30 в с.Красносілка, який належав на тої час [PERSON], значилася земельна ділянка площею 0.12 га, але фактично площа земельної ділянки за вказаною адресою складала 0.1885 га, якою власники будинку користувалися. У 2001 році за заявою [PERSON], у звязку з неможливістю обробляти ним таку площу земельної ділянки, рішенням виконкому [PERSON] сільської ради №20 від 28.02.2001 року земельну ділянку площею 267 кв.м. (0.0267 га) по вул.Незалежності, 30 було вилучено та дозакріплено до сусідньої земельної ділянки по вул.Новоселів, 27, гр. [PERSON] Після цього за будинком [PERSON] офіційно по погосподарським книгам земельна ділянка значилася 933 кв.м., а фактично 1618 кв.м. Після смерті [PERSON] його дружина, [PERSON], у 2004 році оформила право власності в порядку спадкування на житловий будинок №30 по вул.Незалежності в с.Красносілка, що розташований на земельній ділянці площею 933 кв.м. Рішенням [PERSON] сільської ради №363- ХХІУ від 30.11.2004 року [PERSON], за її заявою, була передана в оренду строком на один рік присадибна земельна ділянка площею 0.0933 га по вул.Незалежності, 30 в с.Красносілка та 13.12.2004 року між сільською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0.0933 га за вказаною адресою строком на один рік, оскільки без оформлення права на користування земельною ділянкою вона не могла продати частину будинку. Після продажу [PERSON] 31/100 частин будинку, присадибна земельна ділянка була передана у власність покупцю [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради №462 від 29.04.2005 року в розмірі 933 кв.м., тобто в розмірі, що знаходилася у продавця частини будинку в оренді. 26.05.2006 року [PERSON] одержала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0933 га. У [PERSON] залишилося в користуванні без відповідних правовстановлюючих документів земельна ділянка площею 685 кв.м. /а.с. 100-105/. Таким чином, на підставі викладеного вище позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. Відповідно зі ст.ст. 257,202,203,215,216,229,655,656.

Outcome: dismissed