Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивач 12 серпня 2009 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради за №1060 від 30 серпня 2007 року вона призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батьки малолітнього - [PERSON] та [PERSON], рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2000 року позбавлені батьківських прав. Зазначає, що відповідач не визнає себе батьком та матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 210 гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради за №1060 від 30 серпня 2007 року [PERSON] призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №340982, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с 4). Відповідно до частині 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2000 року [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав. Матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 210,00 гривень, щомісяця, на утримання сина [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 12 серпня 2009 року і до повноліття дитини. Через те, що позивач в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved