Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

В травні 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Дніпропетровській області про стягнення завданої внаслідок неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності матеріальної і моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 листопада 2009 року він звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з адміністративним позовом до ІДПСР ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська [PERSON], в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2009 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Постановою суду від 04.03.2010 року позов [PERSON] задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову серії АЕ № 055916 ІДПС ВДАІ ІДПСР ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська [PERSON] від 29 вересня 2009 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в сумі 425 гривень. Позивач вважає, що діями відповідача йому завдано матеріальну шкоду, котра полягає в тому, що він поніс збитки у вигляді поштових витрат для подання до суду скарги у розмірі 18 грн. 48 коп., а також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та нервових переживаннях з приводу безпідставного притягнення до відповідальності і накладення штрафу, а також неявки відповідача у судові засідання з розгляду його адміністравтивного позову. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов з наведених підстав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі вважає, що пред`явлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана винними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; згідно ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, у випадку незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт та в інших випадках, встановлених законом. Згідно з п. 4 ст. 2 Закону України " Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянину, зокрема, внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Згідно ст.4 зазначеного закону моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Оскільки у даній справі позивачем поштові витрати понесені при зверненні до суду з адміністративним позовом не можуть вважатись збитками або майновою шкодою в контексті ст.1166 ЦК України, а є відповідними судовими витратами у адміністративній справі, котрі за заявою заінтересованих осіб покладаються на ту чи іншу сторону у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні адміністративного позову за умов надання відповідних доказів їх сплати, доказів стосовно завдання моральної шкоди та її розміру позивачем не надано, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Вирішуючи питання про судові витрати, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне витрати понесені позивачем на сплату судового збору 17 грн. при зверненні до суду, віднести на його рахунок. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed