Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення вкладу з депозитного рахунку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Суд, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору № ДД-6507-5 строкового банківського вкладу (депозиту) від 07.11.2008 року укладеним між [PERSON] та КБ «Західінкомбанк», позивачем внесений вклад в сумі 50000,00 грн. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок), строком до 07 лютого 2009 року. На внесений вклад банк відкрив на імя позивача депозитний рахунок № 26306006507005. Згідно з 6 Договору, банк зобовязується видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Вкладник повідомляє банк про намір отримати суму вкладу або його частину за 5 (пять) робочих днів. Позивач звернувся у РФ ПАТ «Західінкомбанк» в звязку з закінченням строку дії депозитного вкладу за договором № ДД-6507-5. Однак, на вимогу [PERSON] повернути суму вкладу йому відмовлено з посиланням на постанову правління НБУ № 68 від 12.02.2009 року про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Разом з тим, ст.ст.1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Також ст.ст. 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено суперечність Постанови Правління Національного банку України №59 від 10.02.2009 року в частині введення мараторію на задоволення вимог кредиторів [PERSON] та зазначеними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 ст. 22 Конституції України гарантується, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, це також стосується і підзаконних актів, які повинні відповідати Конституції України та законам України. Згідно з положеннями ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства,який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, відповідно до яких відмова відповідача у достроковій видачі депозиту є незаконною. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із квитанції від 14.07.2010 року, позивачем сплачено 120 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином, вказані суми підлягають до стягнення на користь позивача. На підставі ст. 391, 526, 651, 1074, 1075 ЦК України,

Outcome: approved