Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про перерахунок пенсії, виплату якої встановлено ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 19 грудня 2006 року є інвалідом 3 групи внаслідок захворювання повязаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а з 4 лютого 2010 року їй встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Позивач отримує державну та додаткову пенсії, передбачені зазначеними вище статтями, однак їх розмір не відповідає розмірам, визначених законом, а відповідач відмовляється привести його у відповідність із вимогами закону. Просить зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити їй пенсію за період з 22 травня 2008 року по 4 лютого 2010 року як інваліду III групи від захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС, з розрахунку: державна пенсія - в розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а з 4 лютого 2010 року як інваліду II групи захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС з розрахунку: державна пенсія - в розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю - в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечила. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 49 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. [PERSON] є громадянкою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка віднесена до 1 категорії, що підтверджується копіє посвідчена серії А№434966. 19 грудня 2006 року [PERSON] було встановлено III групу інвалідності довічно, внаслідок захворювання повязаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а з 4 лютого 2010 року їй встановлено II групу інвалідності довічно, внаслідок захворювання повязаного із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Дані обставини підтверджується довідками сер МСЕ №175414 від 04 лютого 2010 року та сер. МСЕ №059205 від 19 грудня 2010 року. [PERSON] одержувала пенсію як інвалід III групи на підставі ст. 54 Закону № 796-ХП додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього Закону з 19 грудня 2006 року в розмірі 980 грн. та додаткову в розмірі 85 грн. 95 коп., а з 4 лютого 2010 року у звязку із встановленням II групи інвалідності отримує державну пенсію в сумі 1090 грн. та додаткову в сумі 114 грн. 60 коп. п. 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме встановлено, що розмір додаткової пенсії для інвалідів 3 групи не може бути меншим 15 відсотків прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, а розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути| нижчими для учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1986 році по третій групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України № 10 - рп/ 2008 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 65 розділу І, п.п. 61, 62, 63, 66, розділу II, п. З розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції Україна (конституційності) положень ст. 67 розділу І, п.п. 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) про соціальні гарантії громадян уже визнав неконституційним положення ст. 67 розділу І п.п. 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, п.п. 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 пункту 3 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження соціальних гарантій громадян, зокрема осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії визнані такими, що не відповідають Конституції. Положення Закону які визнані Конституційним Судом України неконституційними втрачають чинність від дня прийняття Судом відповідного рішення (ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 року). З січня 2009 року по серпень 2010 року будь-яких змін до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилось. Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів III групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком, а для інвалідів II групи не можуть бути нижче восьми мінімальних пенсій за віком). Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам III групи - у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а інвалідам II групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону № 796- виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсвії чи іншого доходу. Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 р. № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте, відповідачем розрахунок пенсії позивача з 19 грудня 2006 року був здійснений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, при цьому розмір мінімальної пенсії за віком визначався в сумі 19 грн. 91 коп. А станом на 4 лютого 2010 року розрахунок пенсії позивачу УПФ України у м. Хмельницькому провело виходячи з розміру 1090 грн. (для основного розміру пенсії), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (далі - постанова № 654) та 20 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для додаткової пенсії), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (далі - постанова № 530). При цьому відповідач посилається на те, що згідно з Законом № 796-ХІІ порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обв'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними і місцевими органами державної виконавчої влади України. Відповідач також зазначив, що застосування щодо спірних правовідносин ст. 28 Закону № 1058-ГУ суперечить вимогам її ч. 3, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абз. 1 ч. 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом. Проте суд з цим погодитись не може з огляду на таке. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796- ХІІ. А в постановах № 654 та № 530 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-ІУ, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку і виплати пенсій та визначення їх розмір; виходячи із положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ є неправомірними, права позивача порушені і підлягають захисту. Відповідно до вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому зробити перерахунок пенсії як інваліду III групи з розміру: державна пенсія не нижче шести мінімальних пенсій за віком та додаткова в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 3 лютого 2010 року, підлягають задоволенню, із врахуванням виплачених сум. Враховуючи, що з 4 лютого 2010 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності, внаслідок захворювання повязаного із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, слід зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому зробити перерахунок пенсії позивачу з розміру: державна пенсія не менше восьми мінімальних пенсій за віком та додаткова 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з 4 лютого 2010 року з урахуванням вже виплачений сум. На підставі викладеного,

Outcome: approved