overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики в сумі 20000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 05.05.2009 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на означену вище суму, про що останнім була написана розписка. У відповідності до договору відповідач зобовязувався повернути борг в строк до 20.06.2010 року, однак такий не повернув. [PERSON] в судове засідання подав заяву, згідно якої свої вимоги підтримує, просить справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Як було встановлено судом, що вбачається із пояснень позивача, наявних у справі документів, 05.05.2009 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень та на підтвердження якого останнім було видано розписку. Вказану суму відповідач зобовязувався повернути позивачу до 20.06 2010 року, що зазначено в договорі позики від 05.05.2009 року. Однак до вказаного часу зазначена сума грошових коштів відповідачем не повернута, внаслідок чого останній змушений звертатися до суду. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем позики від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення останньої позивачу, оскільки в справі відсутні будь-які обєктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір позики за його безгрошовістю згідно ст. 1051 ЦК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], в порушення вимог ст. 1049 ЦК України, у відповідності до яких, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, не виконав зобовязання з повернення позики, а тому з нього на користь позивача слід стягнути позичені кошти в сумі 20000 грн. Стягненню в доход держави з останнього підлягають і судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

що [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88026,89 грн. В обґрунтування позову зазначив, що в звязку з неправомірним розпорядженням виконавчого комітету Нетішинської міської ради за № 24-рк від 18.02.2008 року, яке було скасоване Нетішинським міським судом 01.06.2010 року та його поновлено на посаді директора КП Нетішинської міської ради «Торговий центр», він здійснив вимушений прогул за період з 19.02.2008 року по 08.12.2008 року, а також з 08.02.2009 року по 15.06.2010 року. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.02.2008 року по 28.07.2008 року в сумі 10197,57 грн., який був присуджений до сплати рішенням даного місцевого суду суду від 28.07.2008 року, йому був виплачений після його поновлення 08.02.2008 року. Проте, заробіток за час вимушеного прогулу за періоди з 28.07.2008 року по 30.11.2008 року та з 08.02.2009 року по 15.06.2010 року виплачений не був. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, вказавши на обставини зазначені в заяві. Представник відповідача [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, які дали згоду на вирішення спору в попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з ухваленням рішення в попередньому судовому засіданні на підставі ст. 130 ЦПК України. У відповідності до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду від 01.06.2010 року розпорядження Нетішинської міської ради № 24-рк від 18.02.2008 року про звільнення [PERSON] з посади директора КП НМР «Торговий центр» згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну дії контракту, скасоване та останнього поновлено на посаді з 19.02.2008 року по 19.02.2010 року. До виконання обовязків позивач приступив 16.06.2010 року. При вирішенні судом спору за позовом [PERSON] про поновлення його на роботі, вимога останнього щодо сплати йому заробітної плати за час вимушеного прогулу за його заявою залишена судом без розгляду. Однак, це не позбавляє його можливості ще раз звернутися до суду з означеною вимогою, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату, є його правом, яке не обмежене будь-яким строком. Таким чином, вимога позивача є законною і з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за періоди з 28.07.2008 року по 30.11.2008 року та з 08.02.2009 року по 15.06.2010 року, який у відповідності до довідки КП НМР «Торговий центр» за вих. № 259 від 05.07.2010 року становить 88026,89 грн., зі стягненням на користь держави судових витрат у вигляді судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2009 року і маючи неповнолітнього сина, припинили подружні стосунки, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, неодноразово відповідач вчиняв бійки, в результаті чого виникла неповага одне до одного та склалась психологічна несумісність. Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно заяви позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище [PERSON], обране нею при реєстрації такого. Відповідач [PERSON] подав заяву, з якої слідує, що останній позов визнає та просить справу розглянути без його участі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили подружні стосунки, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, неодноразово відповідач вчиняв бійки, в результаті чого виникла неповага одне до одного та склалась психологічна несумісність. Не побажали вони примиритись і до початку розгляду справи. Вказані обставини визнав і відповідач, зазначивши про таке в заяві від 06.09.2010 року. Такі, встановлені судом фактичні обставини мають суттєве значення, є перепоною для продовження подружніх стосунків сторін і подальше їх подружнє життя лише суперечитиме їх інтересам. Тому, суд вважає, що сімя їх розпалась остаточно, відновити її вже неможливо, і шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі до 21.03.1997 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює та має постійний заробіток. У зв»язку з наведеним, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі з тих самих підстав. Відповідач проти задоволенні позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Сторони по справі - [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є працівником ДП «Липницький спиртзавод», інших утриманців не має. Одночасно, дана особа ухиляється від виконання обов»язку щодо утримання свого неповнолітнього сина та не здійснює матеріальне забезпечення побутових потреб дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує середній дохід відповідача, а також те, що інших утриманців особа не має. Оскільки розмір аліментів має бути необхідно достатнім та відповідати повсякденним, а також періодичним потребам дитини, суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі, стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

В суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання відповідача батьком [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала повністю та пояснила, що батьком її неповнолітньої дитини [PERSON] є [PERSON]. [PERSON] пояснила також, що з жовтня 2008 року вона зустрічалася з [PERSON] Після народження дочки, відповідач заперечував, що він є батьком дитини. Реєстрацію народження дитини вона здійснювала особисто, при цьому прізвище дитини зазначено її прізвище, по-батькові записано з її слів. Просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що дійсно він є батьком [PERSON], [INFO] і не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду стало наступне. В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2009 року в м. Кузнецовську Рівненської області народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 101575, виданим відділом РАЦСу Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області 04.09.09 р. З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта № 134 від 22.06.2010 року встановлено, що молекулярно генетичним аналізом встановлено біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] і становить величину не менше 99,9 %. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду. Згідно з ст. 128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою до суду, в якій вказує, що 06 лютого 1997 року померла його мати [PERSON] та відкрилася спадщина внаслідок її смерті. Він як її син протягом шестимісячного строку фактично прийняв спадщину після померлої матері, однак офіційно не може її оформити через різний правопис її прізвища у правовстановлюючих документах. Так, у свідоцтві про народження прізвище його матері вказане як [PERSON], а в свідоцтві про одруження - [PERSON] у зв'язку із вкладанням шлюбу з [PERSON]. Мати після одруження і зміни прізвища обміну паспорту не проводила і подальшому продовжувала значитись як [PERSON]. Заявник просить встановити факт, що він є сином померлої [PERSON]. В судове засідання заявник та його представник [PERSON] надіслали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, з яких вбачається, що заяву про встановлення факту родинних відносин вони підтримують. Представник заінтересованої особи - Городищенської сільської ради в судове засіданні надіслав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням заяви про встановлення факту родинних відносин. Представник заінтересованої особи Менської районної державної нотаріальної контори в судове засідання надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити, оскільки доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] померла 06 лютого 1997 року, згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.5) З копії свідоцтва про народження (а.с.10) вбачається, що [PERSON] народилася 08 квітня 1928 року в с. Городище Менського району Чернігівської області. Із свідоцтва про одруження (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 13.05.1961 року. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Із свідоцтва про народження (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] народився 22 лютого 1962 року, батьками його є [PERSON] та [PERSON]. Із довідки Городищенської сільської ради (а.с. 13) Із довідки Городищенської сільської ради (а.с. 13) вбачається, що [PERSON], [INFO], фактично протягом шестимісячного терміну прийняв спадщину після померлої 06 лютого 1997 року матері [PERSON], а саме доглядав за будинком, сплачував страхові платежі в його користування перейшли все майно та речі померлої. Із довідки, нададрї виконкомом Городищенської сільської ради (а.с. 20), вбачається, що згідно господарської книги №4, особового рахунку №345 за 1977 рік та наступні роки головою домогосподарства значиться [PERSON] - [INFO], її сином значиться [PERSON], [INFO]. Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для заявника, оскільки надасть йому можливість оформити спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті його матері [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином померлої 06.02.1997 року [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Згідно позову, який надійшов до суду 31.05.2010 року, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача заборгованість з оплати вартості використаної за договором № 91055039 від 24.01.2006 року електричної енергії в кв. № 39, будинку № 1-б, по вул. Гагаріна, в м. Вільногірську в сумі 148.56 грн. та судові витрати, повязані з подачею позову до суду. В судовому засіданні представник позивача, який не має повноважень на відмову від позову, повідомив, що відповідач борг погасив в повному обсязі після подання до нього позову, тому з відповідача слід стягнути судові витрати у справі на загальну суму - 81 грн. Відповідач в судовому засіданні повністю визнала вимогу про відшкодування судових витрат. Згідно платіжного доручення № 563 від 26.05.2010 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 51.00 грн. Згідно платіжного доручення № 555 від 26.05.2010 року позивачем було оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30.00 грн. Суд приходить до висновку, що, оскільки позивач повністю відшкодував вартість спожитої електроенергії, тобто, фактично, визнав позовні вимоги в повному обсязі, то в задоволенні позову слід відмовити і, відповідно, до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, в виді судового збору (державне мито) в розмірі 51.00 грн., та зі сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30.00 грн. - слід стягнути з відповідача на користь позивача тому, що задоволення позову відбулося після подачі позову до суду. На підставі викладеного та згідно ст.ст. 4, 6, 11, 14 16, 509, 510,525, 526, 626-630, 901,903 ЦК України, Закону України „Про електроенергетику , Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою КМ України 26.07.1999 за № 1357,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

08 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, актовий запис № 26. У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що шлюб у нього з [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Проживають разом, проте з 19 січня 2009 року спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Спору майнового характеру не мають. Примирення між ними неможливе, їхній шлюб носить лише формальний характер. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні відносини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

16 вересня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Семиполківською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 08. У липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що шлюб у неї із [PERSON] виявився невдалим, спільне сімейне життя не склалося через різні характери та погляди на життя. На даний час вони хоча проживають разом, проте подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що у відповідача є інша жінка. Переконана, що їхня сімя розпалась, а шлюб носить лише формальний характер. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні відносини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свою заяву тим, що вона 29.01.2000 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований відділом РАГС Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 1. Від шлюбу з відповідачем є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. На даний час спільна дитина проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Аналізуючи докази, надані сторонами, суд визнав доведеними такі факти: - Сторони уклали шлюб 29 січня 2000 року, який зареєстрований відділом РАГС Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 1 (копія свідоцтва про укладення шлюбу 1- ФП № 007463 від 29.01.2000 року); - [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження 1-ФП № 089270 від 12.07.2000 року);-^ - Спільна неповнолітня дитина проживає біля позивачки [PERSON] та знаходиться на її утриманні (пояснення сторін, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16.08.2010 року); стан здоров'я позивача та дитини задовільний, хвороб які потребують додаткових витрат на лікування немає (довідки Врадіївської ЦРЛ від 11.08.2010 року); - Стан здоров'я відповідача [PERSON] задовільний (пояснення позивача); Матеріальний стан проживання неповнолітньої дитини [PERSON] потребує поліпшення (пояснення позивача); відповідач [PERSON] є приватним підприємцем та його валовий дохід за період з 01.01.2010 р. по 30.06.2010 р. згідно поданих декларацій про отримані доходи склав 9 360 грн. (довідка Кривоозерської МДГП № 193117 від 13.08.2010 р.). Дослідивши обставини справи, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання дітей до досягнення ними повноліття. При прийнятті рішення суд керується ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття, вимоги яких порушені відповідачем. Суд, враховуючи обставини справи, стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідача, приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, а аліменти підлягають стягненню в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача. Судовий збір та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved