Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

У вересні 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» її віднесено до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону їй призначено щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоров'ю, розмір якої повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законодавством. Вважала, що відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідач усупереч зазначеним нормам не провів відповідне нарахування додаткової пенсії та не проводить її перерахунок після встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки вона проживає у зоні посиленого радіологічного контролю, то має право на доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на підставі ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просила зобовязати управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області здійснити перерахунок її додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю та щомісячної грошової доплати як пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіологічного контролю, та стягнути з управління на її користь недоплачену додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю та щомісячну грошову доплату за період з 1 вересня 2007 року по 31 серпня 2010 року в розмірі відповідно 1989,54 грн. та 22775,80 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, просила справу розглядати без її участі. Відповідач - управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. В своїх письмових поясненнях позов вважав безпідставним, а дії управління правомірними, крім того, до вимог позивачки просив застосувати строк позовної давності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON]\~є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії \\а.с.11\\. Як вбачається з довідки відповідача \\а.с.14\\, позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Бородянському районі та отримує пенсію за віком, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну його здоров»ю, розмір якої визначено згідно з постановою КМ України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1 категорії, відповідно 19,91 грн. Розрахунок доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, який передбачений статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться відповідно до постанови КМ України № 836 від 26 липня 1996 року в розмірі 5,20 грн. Вказана додаткова пенсія виплачувалась позивачці: з вересня по грудень \\включно\\ 2007 року в розмірі 2,99 грн., з січня по березень \\включно\\ 2008 року 23,50 грн., з квітня по червень \\включно\\ 2008 року 24,05 грн., з липня по вересень \\включно\\ 2008 року 24,10 грн., з жовтня 2008 року по жовтень \\включно\\ 2009 року 24,90 грн., з листопада по грудень \\включно\\ 2009 року 28,65 грн., з січня по березень \\включно\\ 2010 року 34,75 грн., з квітня по червень \\включно\\ 2010 року 35,30 грн., з липня по серпень \\включно\\ 2010 року 35,45 грн. \\а.с.12\\. Відповідно до ч.3 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. За таких обставин суд вважає, що позивачка має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI п.28 розділу ІІ вносились зміни в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, в ч.3 ст.51, яка викладалась в новій редакції та змінювали у бік зниження особам, віднесеним до категорії 4, розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, - з 15% прожиткового мінімуму до 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак, рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення вказаних статей Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI визнано неконституційними. Постановою КМ України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» знову було знижено розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю для тих, хто належить до 4 категорії до 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ч.3 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», та від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки. Також суд не звертає увагу на посилання відповідача на ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком, яка визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. При цьому суд не приймає до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов»язань, які встановлені ст.46 Конституції України та статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Враховуючи наведене, розмір нарахованої додаткової пенсії позивачки за період з 1 вересня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року, слід вважати \~таким, що проведений з порушенням норм спеціального закону. Таким чином, за весь період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року позивачці недонарахована та не виплачена пенсія в розмірі 1749,91 грн. За таких обставин суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області провести перерахунок пенсії позивачці з 1 вересня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нарахувавши щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Вказана доплата виплачувалась позивачці: з вересня 2007 року по серпень \\включно\\ 2010 року 5,20 грн. кожного місяця \\а.с.14\\. З 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України «Про Державний бюджет України» \\на відповідний рік\\. Положення Законів «Про Державний бюджет України» не містить обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. В 2008 році частину першу та другу статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було замінено однією частиною такого змісту: «Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України» відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28 грудня 2007 року. Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними. В 2009-2010 роках статтю 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було зупинено та змін не було внесено. Таким чином, Управління Пенсійного Фонду України у Бородянському районі повинно було нарахувати та виплатити позивачці доплату за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до положень ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, в межах позовних вимог - з 1 вересня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року. Враховуючи наведене, розмір нарахованої щомісячної грошової доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю позивачці за період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року, слід вважати \~таким, що проведений з порушенням норм спеціального закону. Таким чином, за весь період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року позивачці недонарахована доплата до пенсії на суму 20374,47 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області провести перерахунок доплати до пенсії позивачки з 1 вересня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нарахувавши щомісячну грошову доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Також суд вважає за необхідне стягнути з управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області на користь позивачки на відшкодування завданої їй шкоди недоплачену суму щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю та щомісячної грошової доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року в розмірі 22124,38 грн. \\1749,91 грн. + 20374,47 грн.\\. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Outcome: partial