Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з відповідача. В обґрунтування позовних вимог вона зіслалася на те, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2008 року, підлягало щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2008 року до досягнення дитиною повноліття. 23.02.2010 року син [PERSON] досяг повноліття. Але в наслідок небажання та ухилення відповідача від сплати аліментів, утворився борг по сплаті аліментів, який станом на 01.05.2009 року склав 2186,32 грн. До теперішнього часу сума заборгованості не погашена. Крім того рішенням Покровського районного суду від 02.04.2010 р. присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості по аліментам. Тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] за період із 01 травня 2009 року по 30 квітня 2010 року в розмірі 8030 грн. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивачки, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника відповідача , який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи видно, що згідно копії свідоцтва про народження виданого Софіївською сільською радою Новомоколаївського району Запорізької області від 01.04.1992 року [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 2). Як вбачається з рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2010 року з [PERSON]Я, на користь [PERSON] присуджено до стягнення заборгованість по аліментам в розмірі 2186,32 грн. (а.с. 5). Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 03.06.2009 року виданого відділом Державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції вбачається, що заборгованість по аліментах станом на 01.05.2009 року складає 2186,32 грн.. (а.с.4). Відповідно до ч.4 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахування матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.5006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , передбачена ст. 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.5006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , а саме: розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 74 та ч. 3 ст. 195 Закону України „Про виконавче провадження, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру вона обчислюється виходячи з середньої заробітної плати працівника відповідної категорії або некваліфікованого працівника для даної місцевості, тому державним виконавцем складено розрахунок заборгованості з урахуванням того періоду коли відповідач не працював. Суд вважає за необхідно стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина _ [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] за період з 01 травня 2009 року по 30 квітня 2010 року в розмірі 8030 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення діяльності суду в сумі 120,00 грн. Згідно зі ст.ст. 180, ч.4 ст. 194, 196, Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved