Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

30.10.2009року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Газотрон - Люкс», просила поновити її на роботі на ТОВ на раніше займаній посаді юрисконсульта, стягнути заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 01.10.2009року по день поновлення на роботі та компенсувати завдану моральну шкоду в розмірі 5000грн. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнювала та збільшувала позовні вимоги, остаточно просила: - зобов'язати відповідача внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду та поновити її на займаній раніше посаді юрисконсульт-юридичного відділу підприємства ТОВ «Газотрон-Люкс» та закріпити робоче місце в місті Києві за адресою: вул. Старонаводницька, 13 оф. 44; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газотрон-Люкс» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.11.2009 р. по день фактичного розрахунку, який станом на 24.09.2010 року складає 23192.82 (двадцять три тисячі сто дев'яносто дві) гривень; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газотрон-Люкс» на її користь суму в розмірі 140.11 грн. як таку що не була виплачена під час розрахунку при звільненні. - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газотрон-Люкс» на її користь кошти за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з листопада 2009 року по день фактичного розрахунку, який станом на 24.09.2010 року складає 23192.82 (двадцять три тисячі сто дев'яносто два) гривень. - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газотрон-Люкс» на її користь моральну шкоду в розмірі 5000.00 (п'ять тисяч) гривень. Позивач свої вимоги підтримала, на їх обґрунтування, зазначала, що з 13.03.2006року працювала в ТОВ «Газотрон-Люкс» на посаді юристконсульта юридичного відділу. 30.09.2009року її було звільнено за п1ст.40КЗпП України в зв'язку із скороченням штату працівників. Вважає, що вирішуючи питання про її звільнення відповідач в порушення вимоги ч.і ст. 42 КЗпП України не надав саме їй переважне право залишення на роботі, оскільки інший працівник [PERSON], що обіймав таку саму посаду мав однаковий з позивачем кваліфікаційний рівень. Також, позивачу не було запропоновано іншої вільної посади, як то головний юристконсульт - начальник юридичного відділу. В порушення трудового законодавства позивач не була повідомлена про наступне вивільнення працівників. Зазначала, що розрахунок при звільненні було проведено з 5-ти денною затримкою, та не було доплачено 140.11грн. вихідної допомоги. На обґрунтування розміру моральної шкоди, вказала, що при намаганні вирішити питання повернення на роботу зіткнулась з байдужім ставленням до неї з боку керівництва ТОВ «Газотрон - Люкс». Вважає, що її психологічний стан який призвів до різкого погіршення самопочуття викликаним безпідставним, незаконним ставленням до неї керівництва. З дня звільнення стан здоров'я погіршувався, тому 14.10.2010р. після медичного огляду позивача було направлено на денний стаціонар під нагляд лікаря, оскільки підвищений тиск міг визвати інший більш несприятливий стан для здоров'я. На денному стаціонері ( на лікуванні) перебувала приблизно більше двох тижнів а також на даний час знаходиться під наглядом лікаря відвідуючи його раз на тиждень. Відновлення фізичного та морального стану коштувало і коштує та буде коштувати значних витрат, пов'язаних зокрема із вже понесеними витратами на лікування (медичні препарати), а це на сьогоднішній день приблизно становить біля 2 000 грн. Також для відновлення фізичного та психоемоційного стану лікарем було рекомендовано санаторно -курортне лікування, що на сьогоднішній день коштує не менше 5000 тис. гривень. Крім того не підлягає оцінці ті страждання які позивач зазнає на сьогоднішній день, у зв'язку із незаконними звільненням та відсутністю коштів на існування. Враховуючи зазначене вважає, що їй завдано непомірної моральної шкоди, мінімально яку можна оцінити в розмірі 5000грн. Представник відповідача позов визнала частково, а саме в частині виплати позивачу 140.11 грн. недоплаченої вихідної допомоги при розрахунку при звільненні. Заперечуючи проти інших вимог вказала, що звільнення позивача через скорочення штату працівників було не поодиноким випадком. У зв'язку із кризою і важким фінансово -економічним становищем, з можливим відродженням виробництва та з метою збереження найбільш кваліфікованого персоналу, на підприємстві було проведено скорочення персоналу в декілька етапів. Загальна чисельність персоналу за період скорочень зменшилася приблизно на 50%. Висновок позивача про незаконність звільнення є помилковим та необгрунтованим з наступних підстав. Так, в штатному розписі підприємства від 23.05.2005р., який діяв на момент прийому [PERSON], була одна штатна одиниця юрисконсульта. Наказом №21а від 13.03.2006р. до штатного розпису введено посаду юрисконсульта на яку 13.03.2006 року було прийнято [PERSON] На момент скорочення штату працівників (23.07.2009р. наказ №58а) діяв штатний розпис в якому було 2 (дві) штатні одиниці юрисконсульта і в який наказом №60 від 27.07.2009р. внесено зміни та виведено 1 (одну) штатну одиницю юрисконсульта. Після проведення скорочень, підприємством 02.09.2009 року було затверджено та введено в дію новий штатний розпис, в якому наявна 1 (одна) штатна одиниця юрисконсульта, яку займає [PERSON], друга штатна одиниця юрисконсульта була виведена 27.07.2009р. Твердження позивача про те, що її не належним чином повідомлено про наступне вивільнення є помилковим, адже, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] була повідомлена під підпис про звільнення 29.07.2009 року, що не може передувати даті розгляду питання про скорочення штату працівників (наказ про скорочення штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці №61 від 28.07.2009р.). В протоколі засідання комісії №2 від 27.07.2009р., начальником відділу з управління і персоналом було доведено, що дві штатні одиниці юрисконсульта, на які прийнято [PERSON] і [PERSON], наявні в діючому штатному розписі на час розгляду питання про скорочення штату працівників за рахунок посади юрисконсульта. Визначальним для встановлення більш вищої кваліфікації [PERSON] було наступне: закінчення Національної академії Служби безпеки України та здобуття кваліфікації «Юрист зі знанням англійської мови» (приймався до уваги рівень навчального закладу, високий рівень знання іноземної мови); здобуття другої вищої економічної освіти, спеціальність - «Менеджмент ЗЕД» (навчання без відриву від виробництва); розширення зони обслуговування (договірна робота, претензійно-позовна, робота над проектом по Кіотському протоколу); висока продуктивність праці, відповідальне та якісне виконання покладений обов'язків та доручених завдань. Вищеперераховані освітній рівень та професійні якості [PERSON] засвідчують його вищий кваліфікаційний рівень, тому питання про однаковий кваліфікаційний рівень працівників та застосування будь-яких переваг,, вказаних у ч.2 ст. 42 КЗпП України і прийматися до уваги не повинні. Твердження позивача на рахунок неодноразових подяк за її діяльність є неправдивим, так як [PERSON] отримала лише одну подяку. Так, згідно з кадровою політикою підприємства, з метою морального стимулювання до подальшої роботи, працівникам, які не показали належних результатів в роботі було вирішено з нагоди Нового року винести подяку, як стимул до подальшого розвитку. Персональної подяки за виконання роботи [PERSON] жодного разу не отримувала. Натомість, [PERSON] за невеликий час роботи на підприємстві отримав подяку за зразково виконане особливо важливе доручення керівництва (наказ №50 від 17.06.2009р.). При звільненні позивача, вакантна посада головного юрисконсульта - начальника юридичного відділу не була їй запропонована, так як позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам даної посади, а інші вакантні посади, які б відповідали кваліфікації позивача та будь-які інші вакантні посади на підприємстві відсутні. Що стосується вимог працівника про надання йому наявної роботи вищого рівня, ніж він виконував, то це питання має вирішуватися роботодавцем відповідно до загальних положень про комплектування кадрів і просування по службі. Вважає, що працівнику не доплачено за 5 днів (з 30.09.2009 по 04.10.2009 включно) з сум 2 140,11 грн. -347,48 грн, та затримано недоплачену вихідну допомогу в розмірі 140,11 грн. за період з 05.10.2009р. по 14.07.2010року (на час подачі заперечень) - 1301,65грн. Враховуючи зазначене просила у інших вимогах позивача відмовити. Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що наказом від 13.03.2006року № 18/0 [PERSON] прийнято на постійну роботу в ТОВ «Газотрон - Люкс» на посаду юристконсульта. Наказом генерального директора ТОВ «Газотрон - Люкс» №5 8а від 23.07.2009року вирішено скоротити одну штатну одиницю - юристконсульта юридичного відділу з утворенням комісії для вирішення цього питання (а.с.73). 27.07.2009року на засіданні комісії ТОВ «Газотрон - Люкс» (протокол №2) було зачитано наказ по підприємству від 23.07.2009року №58а про зміни в організації виробництва, вирішувались питання про скорочення штату працівників, про переважне право на залишення на роботі, про можливість переведення працівників, що підлягають скороченню на вакантні посади. В протоколі засідання комісії №2 від 27.07.2009р., начальником відділу з управління персоналом було доведено, що дві штатні одиниці юрисконсульта, на які прийнято [PERSON] і [PERSON], наявні в діючому штатному розписі на час розгляду питання про скорочення штату працівників за рахунок посади юрисконсульта. За наслідками засіданні комісії було' встановлено, що вакантні посади, які можуть бути запропоновані працівнику, що підлягає звільненню через скорочення відсутні та для прийняття остаточного рішення про залишення на роботі працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, повідомити генеральному директору ТОВ «Газотрон - Люкс» про більш високу кваліфікацію [PERSON] порівняно з [PERSON] та рекомендувати залишити на роботі [PERSON]П.(а.с.34-36). 27.07.2009року наказом №60 від 27.07.2009року виведено з 30.09.2009року посаду юристконсульта юридичного відділу зі штатного розпису ТОВ «Газотрон - Люкс» (а.с.74). 29.07.2009року позивача під підпис ознайомлено про можливе звільнення 30.09.2009року у зв'язку із скороченням штату підприємства, відповідно до наказу №61 від 28.07.2009року (а.с.71,72). До прийняття позивача на роботу штатний розклад ТОВ «Газотрон - Люкс» налічував одну посаду юристконсульта. Наказом генерального директора №21а від 13.03.2006року введено посаду юристконсульта до штатного розпису ТОВ «Газотрон Люкс», на яку і була прийнята позивач. У штатному розписі ТОВ «Газотрон - Люкс», що діє з 13.10.2009року мається одна посада юристконсульта (а.с.66, 67, 37-40). Наказом №18/0 від 28.09.2009року позивача 30.09.2009року звільнено з посади юристконсульта юридичного відділу на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників (а.с.6,69). Після звільнення 30.09.2009року розрахунок з позивачем було проведено 05.10.2009року на суму 3533грн. 95коп. з яких 2000грн. вихідної допомоги. Як вказала представник відповідача розмір вихідної допомоги мав становити 2140,11грн., тобто бухгалтерією підприємства помилково не було нараховано до суми вихідної допомоги 140.11 грн. (а.с.60,65). Відповідно до п.1 ч.і ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 42 КЗпП передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається крім іншого працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Згідно до ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Суд з'ясувавши обставини скорочення чисельності та штату працівників, вважає, що відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, підприємство не мало змоги перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, позивача не користувалась переважним правом на залишення на роботі при вивільненні працівників та [PERSON] була попереджена за 2 місяці про наступне вивільнення. Крім того, нормами трудового законодавства не передбачено такого втручання судів у внутрішню діяльність підприємств, установ, організацій. Таким чином суд прийшов до висновку про відмову у вимогах щодо, зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду та поновити позивача на займаній раніше посаді юрисконсульт-юридичного відділу підприємства ТОВ «Газотрон-Люкс» та закріпити робоче місце в місті Києвіза адресою: вул. Старонаводницька, 13 оф. 44, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення коштів за весь час затримки розрахунку при звільненні. При розгляді справи судом виявлено порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП щодо проведення остаточних розрахунків з працівниками при звільненні в день звільнення. Статтею 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газотрон-Люкс» на користь позивача суму в розмірі 140.11 грн., як таку що не була виплачена під час розрахунку при звільненні та не заперечується відповідачем. Що стосується розміру стягнення з відповідача на користь позивача коштів за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з листопада 2009 року по день фактичного розрахунку то суд вважає за можливе дану вимогу задовольнити частково на суму 1459грн. 78коп. виходячи з наступного. В пункті 20 Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", зазначено, що при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Як вище зазначено після звільнення позивача 30.09.2009року розрахунок з ним було проведено 05.10.2009року, при цьому не було доплачено 140.11 грн. вихідної допомоги, тобто сума боргу відповідача перед позивачем є незначною. Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки в розрахунку починаючи з 01.11.2009року, таким чином діючи в межах позовних вимог, розрахунок буде наступним. Середній заробіток позивача за один день становить 99,54грн. З 1 листопада 2009року (межа позовних вимог) до 24.09.2010 року (час розгляду справи) минуло 224 робочих дня, що становить 22296,96грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 22296,96грн. *6,547%(відсоток що становить від суми виплаченої - 2000грн. та невиплаченої - 140грн. 11 коп. вихідної допомоги)= 1459грн. 78грн. Суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача моральної шкоди оскільки, вважає, що шкода завдана здоров'ю її звільненням не доведена при розгляді справи, як і втрата престижу, ділової репутації тощо. Також, позивач не довела, що 140грн. 11 коп. заборгованості, що виникла при розрахунку при її звільненні відповідачем призвела до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткової організації для свого життя. Відсутні інші підстави для задоволення даної вимоги в межах її обґрунтування та передбачені ст. 237-1 КЗпП України та ст.ст. 23,1167 ЦК України. Суд розподіляючи судові витрати відмовляє відповідачу у клопотанні про компенсацію витрат пов'язаних з явкою до суду враховуючи наслідки розгляду справи На підставі викладеного, статей 40,42,49-2,116,117,233,241-1, 237-1 КЗпП України, ст. 23Д167ЦК України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, беручи до уваги роз'яснення, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року N 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці",

Outcome: partial