Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

25.03.2002 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила шлюб, зареєстрований 02.04.2001 р. Христищенською селищною радою Красноградського району Харківської області між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №3, визнати недійсним та анулювати свідоцтво про шлюб [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що після смерті свого брата [PERSON] вона дізналась про реєстрацію шлюбу між ним та відповідачкою. Вважає, що даний шлюб є фіктивним, оскільки її брат хворів на онкологічне захворювання з 1974 року, був інвалідом 2-ї групи, знав про своє захворювання, тому не прагнув створити родину. Вважає, що даний шлюб був необхідним відповідачці для того, щоб стати спадкоємицею [PERSON], оскільки після його смерті відкрилась спадщина на ? частину 3-х кімнатної квартири [ADDRESS], автомобіль, гараж та дачу. Також про фіктивність шлюбу свідчить й те, що шлюб було зареєстровано Хрестищенською селищною радою 02.04.2001 року, хоча на той час ні її брат ні відповідачка не мешкали в с. Хрестищі. 05.07.2006 року [PERSON] доповнила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідно до почеркознавчої експертизи [PERSON] не заповнював заяву про реєстрацію шлюбу від 01.03.2001 р. та її не підписував, відповідно не висловив свою волю на укладання шлюбу з відповідачкою. Крім того, в порушення ч.2 п.55, п.65 Інструкції „Про порядок реєстрації актів цивільного стану в Україні" станом на 01.03.2001 р. у відповідачки була перешкода для укладання шлюбу - вона знаходилась в іншому шлюбі і тільки 07.03.2001 р. отримала свідоцтво про розірвання попереднього шлюбу. 26.08.2008 року [PERSON] змінила підстави своїх позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №3490 від 30.05.2006 р., єдиний підпис [PERSON], виконаний ним самим, знаходиться в „Книзі обліку оприбуткування та витрачання бланків свідоцтв про реєстрацію шлюбу за 2001 р. Хрестищенської селищної ради" від 24.04.2001 р., про те, в цей день він знаходився на лікуванні в Харківському НДІ ортопедії та травмотології ім. проф. М.І. Сітенка, що підтверджується довідкою вказаного інституту. Крім того, з квітня 1978 р. у зв'язку з інтоксикацією та опромінюванням у її брата [PERSON] були вражені природні фізіологічні функції репродуктивних органів і разом з ними вражений правий гомілковий суглоб. Вважає, що в період часу з березня по квітень 2001 р. її брат [PERSON] знаходився в особливому емоційному стані, що було викликано загостренням основного соматичного захворювання. За таких обставин у нього була порушена здатність здійснювати вольові, свідомі, цілеспрямовані дії, що підтвердили і свідки, як з боку позивачки, так і з боку відповідачки. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що у [PERSON] не було добровільної згоди на укладення шлюбу, так як при втраті ним функцій репродуктивних органів з квітня 1978 р., поняття шлюбу в його загальновідомому сенсі, для її брата було неприйняте. В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали заявлений позов, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на тих підставах, які викладено в ньому. В судовому засіданні відповідачка та її представники проти заявленого позову заперечували, просили суд відмовити в його задоволенні. Відділ РАЦС Красноградського району Харківської області просив слухати справу у відсутності його представника. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню на підлягає з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02.04.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON].) було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Хрестищенською с/радою Красноградського р-ну Харківської області 02.04.2001 р., актовий запис №3. Вказаний шлюб було припинено після смерті [PERSON], який помер [INFO] Укладенню і припинення цього шлюбу регулювалось положеннями Кодексу України про шлюб та сім'ю 1969 р., який діяв у вищезазначений період. Відповідно вимог ст. 46 КУпШС шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15 - 17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім'ю (фіктивний шлюб). Відповідно до ст.ст.15,16,17 КУпШС для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку. Шлюбний вік встановлюється у 18 років для чоловіків і в 17 років для жінок. Не допускається укладення шлюбу: між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі; між родичами по прямій висхідній і низхідній лінії, між повнорідними і неповнорідними братами й сестрами, а також між усиновителями і усиновленими; між особами, з яких хоча б одна визнана судом недієздатною внаслідок душевної хвороби або недоумства. Відповідно до Висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3490 від 30.05.2006 р., підпис від імені [PERSON], який розташований в графі „Розписка про одержання свідоцтва або назва органу реєстрації актів громадянського стану, в який надіслано свідоцтво" на 28 сторінці Книги обліку оприбуткування й витрачання бланків свідоцтв про реєстрацію одруження за 2001 рік Хрестищенської селищної ради, виконаний самим [PERSON], а підпис на ксерокопії заяви про одруження від імені [PERSON] [PERSON], розміщений в графі „він", виконаний не [PERSON], а іншою особою. Проте даний факт не може бути підставою для визнання шлюбу недійсним, оскільки [PERSON] був присутнім під час реєстрації шлюбу та сам отримував свідоцтво про шлюб. Те, що шлюб було зареєстровано у с. Хрестищі Красноградського району Харківської області, хоча на момент подачі заяви про реєстрацію шлюбу та реєстрації самого шлюбу, ані [PERSON], ані відповідачка [PERSON] не мешкали у вказаному селищі, пояснюється тим, що [PERSON] тимчасово працював у вказаному селищі. Само по собі місце реєстрації шлюбу не може служити підставою для визнання цього шлюбу недійсним і не впливає на волевиявлення осіб, які його уклали. Посилання позивачки на те, що [PERSON], внаслідок свого захворювання, втратив функцію репродуктивних органів з квітня 1978 р., та поняття шлюбу в його загальновідомому сенсі, для її брата було неприйнятне, не може слугувати підставою для визнання шлюбу недійсним, оскільки закон не передбачає обов'язковою умовою укладення шлюбу наявність у подружжя репродуктивної функції та можливості мати дітей, тому ця обставина не може служити підставою для визнання шлюбу недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно хворів на онкологічне захворювання, з 1974 року по 2001 рік знаходився на лікуванні в різних лікарняних закладах, проте ознак стійкого хронічного психічного розладу, які б лишали його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, у нього не встановлено, що підтверджується висновками посмертної комплексної судової медико-психіатричної експертизи від 25.01.2010 р., акт №50. Також у вказаній експертизі вказано, що за своїм психічним станом [PERSON] в період часу з 01.03.01 р. по 02.04.01 р. (оформлення шлюбу), був здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. Допитані в судовому засіданні експерти, пояснили, що в онкологічних хворих, внаслідок соматичних порушень та прогресування захворювання, може проявлятися астенічний синдром - психічне захворювання, яке істотно обмежує здатність особи розуміти значення своїх дій та керувати ними, але не виключає такої можливості повністю, тобто цей стан не може бути підставою для визнання особи недієздатною. Окрім того, в дослідженій медичній документації не міститься даних про наявність такого стану у [PERSON] Посилання представника позивачки на висновок судової медико-психіатричної експертизи по іншій справі, якою в аналогічному випадку було визнано наявність у піддослідного астенічного сіндрому, не може слугувати підставою для задоволення позову [PERSON], оскільки цей факт не має ні приюдиційного ні доказового значення для спору, що розглядається. У задовленні клопотання про призначення відповідної експертизи судом було відмовлено, т.я. по справі вже проведено таку експертизу і в чому неправильність цієї експертизи чи невідповідність обставинам справи представником позивача не зазначено. З показань експертів вбачається, що наявність астенічного сіндрому характерна для таких захворювань, якими страждав померлий, однак в медичній документації відсутні дані про наявність у нього такого захворювання. Також слід враховувати, що навіть надані суду висновки експертизи у відношенні сторонньої особи свідчать про суттєве обмеження волі піддослідного, а не її відсутність, тобто особа не позбавлена можливості розуміти значення своїх дій і керувати ними. Посилання позивачки на те, що її брат [PERSON] не бажав реєструвати шлюб з відповідачкою спростовуються й показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні. Так, [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1998 року, що вони дружили сім'ями, всі свята проводили разом, разом відпочивали. Також пояснила, що завжди вважала [PERSON] подружньою парою, навіть вважала, що діти [PERSON] - це їх сумісні діти, тому що [PERSON] дуже гарно до них ставився і діти не відходили від нього. Про те, що між [PERSON] шлюб не зареєстрований дізналась випадково, коли [PERSON] став наполягати на реєстрації шлюбу на одному зі свят. Чому шлюб зареєстрували у с. Хрестищі, вона не знає, пояснила, що на реєстрацію шлюбу вони їздили на автомобілі [PERSON], що він сам був за кермом та почував себе добре. Хвороба [PERSON] стала для неї несподіванкою, оскільки він ніколи не справляв враження хворої людини. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1994-1995 років, вони разом працювали. Також пояснила, що десь з 1998 року [PERSON] і [PERSON] стали проживати разом, а у 2001 році зареєстрували шлюб, вона була свідком на реєстрації шлюбу. [PERSON] завжди наполягав на реєстрації шлюбу, але [PERSON] відмовлялась, оскільки в неї ще був зареєстрований попередній шлюб. Пояснила, що шлюб реєстрували в с. Хрестищі, оскільки [PERSON] там працював, постійно знаходився в селищі, а до Харкова приїздив тільки на вихідні, також, як сам він пояснював, що реєструвати шлюб у Харкові соромно, оскільки багато знайомих, а він у такому віці йде під вінець. Під час реєстрації шлюбу [PERSON] почував себе добре, щоб він важко хворів, вона не знає, він завжди був здоровим, квітучим чоловіком. [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знає як сусіда з 1984 року. Пояснив, що десь з 1997-1998 року [PERSON] з дочками стала проживати разом з [PERSON]. Він питав [PERSON] ким приходиться йому [PERSON], чому він не зареєструє з нею шлюб, а він відповідав, що ще встигне. А у 2001 році десь весною [PERSON] приїхав нарядний, веселий, пояснив, що вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Про те, що [PERSON] важко хворів, він не знав, пояснив, що він завжди був адекватним, складав враження нормального, здорового чоловіка. Сам [PERSON] за життя усвідомлював факт укладення шлюбу з [PERSON], однак ніколи не ставив питання про розірвання шлюбу, чи визнання його недійсним і не висловлював такого наміру. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджували про відсутність у [PERSON] наміру утворити сім'ю, однак з їх свідчень не вбачається, що [PERSON] не усвідомлював факт укладення шлюбу з [PERSON], також ними не було наведено фактів суттєвого погіршення його здоров'я і здійснення ним неадекватних вчинків. Таким чином, суд доходить до висновку що шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений добровільно за взаємною згодою подружжя. Доказів того, що під час реєстрації шлюбу [PERSON] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, суду не надано, отже підстав для визнання шлюбу недійсним не вбачається. На підставі ст.ст. 15, 16, 17, 46 Кодексу України про шлюб та сім'ю,

Outcome: dismissed