Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір довічного утримання укладений 05.03.2002 року між позивачем та [PERSON] та визнати за собою право власності на ? частину домоволодіння №149 а по вул. Мінській в м.Кіровограді. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали і пояснили, що з 1998 року позивач проживає в спірному домоволодінні та до смерті [PERSON] надавала допомогу. Вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що характерні для договору довічного утримання. Посилається, як на доказ, на заяву від 05.03.2002 року. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] давши подібні пояснення, стверджують, що позивач за життя власника будинку з 1998 року постійно піклувалася про [PERSON] повністю здійснювала догляд за нею та надавала матеріальну допомогу. Представник Департаменту економіки та фінансів виконавчого комітету Кіровоградської міської ради судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки в суд не сповістив. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі договору дарування від 15.04.1980 року за життя належала ? частка домоволодіння №149 а по вул. Мінській в м.Кіровограді З матеріалів справи та пояснень свідків вбачається, що позивач з 1998 року доглядала за [PERSON] та допомагала останній. [PERSON] померла 21.03.2002 року. Відтак, при вирішенні спору, суд керується положеннями ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 425 ЦК УРСР визначено, що за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Статтею 426 ЦК УРСР передбачено, що у договорі довічного утримання повинна бути зазначена оцінка відчужуваного будинку, що визначається за згодою сторін, а також види матеріального забезпечення, що надаються набувачем майна відчужувачеві, та їх грошова оцінка, яка визначається за згодою сторін. Так, з тексту заяви від 5.03.2002 року, на яку, як на договір посилається позивач, вбачається що [PERSON] мала намір "оформити дарствену або заповіт" на [PERSON] (а.с. 8). Тобто, дана заява не містить будь-яких посилань на договір довічного утримання, а лише бажання оформити договір дарування чи заповіт. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.. Тобто, для визнання укладеним договору довічного утримання необхідна нотаріально посвідчена форма договору та досягнення всіх істотних умов договору. В даному випадку позивачем надана проста письмова форма договору. В дані заяві відсутні посилання на оцінку домоволодіння, а також види матеріального забезпечення, що надаються набувачем майна відчужувачеві, та їх грошова оцінка. Згідно ст. 47 ЦК УРСР недодержання нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог. Судові витрати слід залишити по фактично понесеним. На підставі ст. 47, 153, 425, 426 ЦК УРСР,

Outcome: dismissed