Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-я особа-Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26 квітня 1996 року Одеською товарною біржею між позивачем - [PERSON], з однією сторони, і [PERSON], яка діяла від свого імя, та імя своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на підставі Рішення Виконкому Жовтневого району м. Одеси №239 від 18.04.1996 року, і [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №13983. Згідно з даною угодою відповідачі продали а позивач купив квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований 26 квітня 1996 року Одеською Товарною Біржею в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості.» за №13983, та згідно закону України «Про товарну біржу.» подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. 7 травня 1996 року цей договір був зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» і записаний в книгу реєстрів за №286 арк. 172 кн. 174 пр. Таким чином, позивач придбав в приватну власність вказану квартиру. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Відповідачі виселилися зі спірної квартири, їх речей в квартирі немає. Факт передачі покупної ціни від позивача, до продавців відповідачів, підтверджується пунктом 5 умов договору «13983 від 26 квітня 1996 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, згідно якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру до підписання договору. В цей час позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на квартиру, зокрема продати, оскільки нотаріальна контора відмовляється оформити договір купівлі продажу, посилаючись на недійсність укладеного біржею нерухомості вищезгаданого договору купівлі продажу, у звязку з відсутністю його нотаріального завірення. Завірити нотаріально договір позивач не має можливості, оскільки місце проживання відповідачів невідомо. Проте суд має право визнати цей договір купівлі-продажу дійсним, і подальше нотаріальне завірення договору в цьому випадку не потрібне. Вищезгадана обставина змушує позивача звернутися з позовом до суду. Позивач заявився у судове засідання, позовні вимоги підтримав. Відповідачі та 3-я особа в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, тому суд вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі статті 169 ЦПК України провести розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та існуючі у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 26 квітня 1996 року Одеською товарною біржею між позивачем - [PERSON], з однією сторони, і [PERSON], яка діяла від свого імя, та імя своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на підставі Рішення Виконкому Жовтневого району м. Одеси №239 від 18.04.1996 року, і [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №13983. Згідно з даною угодою відповідачі продали а позивач купив квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований 26 квітня 1996 року Одеською Товарною Біржею в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості.» за №13983, та згідно закону України «Про товарну біржу.» подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. 7 травня 1996 року цей договір був зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» і записаний в книгу реєстрів за №286 арк. 172 кн. 174 пр. Таким чином, позивач придбав в приватну власність вказану квартиру. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Відповідачі виселилися зі спірної квартири, їх речей в квартирі немає. Факт передачі покупної ціни від позивача, до продавців відповідачів, підтверджується пунктом 5 умов договору «13983 від 26 квітня 1996 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, згідно якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру до підписання договору. В цей час позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на квартиру, зокрема продати, оскільки нотаріальна контора відмовляється оформити договір купівлі продажу, посилаючись на недійсність укладеного біржею нерухомості вищезгаданого договору купівлі продажу, у звязку з відсутністю його нотаріального завірення. Нотаріального посвідчення вказаний договір не мав, у звязку з дією на час його укладання норми ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, яка встановлювала відсутність необхідності подальшої нотаріальної реєстрації укладених на біржах угод. Проте, вищевказаний договір купівлі-продажу відповідає вимогам ст. ст. 715 та 716 ЦК України, та не містить будь-яких незаконних умов, які порушували будь чиї інтереси та сторонами договору були виконані усі умови договору. Про те, що необхідно додержання нотаріальної форми, обовязкової для договору купівлі-продажу, не було раніш відомо позивачу, а тому суд вважає пропуск строку позовної давності за поважною причиною, у звязку з чим, у відповідності з ч.5 ст.267 ЦК України, він підлягає відновленню. На підставі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved