Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання страйку незаконним в якому зазначив, що 10 11 лютого 2009 року найманими працівниками цехів №№ 351, 352, 357, 359, 374, 420 ДП «Завод імені Малишева» було проведено страйк, перекрита прохідна на територію підприємства, у звязку з чим вони були відсутні на робочих місцях і не виконували виробничі завдання в наслідок чого буз зірваний процес виробництва і відвантаження продукції. Про причини, вимоги і початок страйку керівництво ДП «Завод імені Малишева» не було повідомлено в порушення вимог Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» № 137/98 ВР від 03.03.1998 року. У звязку з чим, ДП «Завод імені Малишева» вважає, що данні дії працівників підприємства не відповідають вимогам діючого законодавства і порушують законні права підприємства, а тому просить визнати страйк, проведений 10 11 лютого 2009 року найманими працівниками ДП «Завод імені Малишева» незаконним. Представник позивача [PERSON] в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судове засідання зявився, проти позову заперечував в повному обсязі. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення і доводи сторін, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» № 137/98 ВР від 03.03.1998 року, страйк - це тимчасове колективне добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу, невиконання своїх трудових обов'язків) підприємства, установи, організації (структурного підрозділу) з метою вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Страйк застосовується як крайній засіб (коли всі інші можливості вичерпано) вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у зв'язку з відмовою власника або уповноваженого ним органу (представника) задовольнити вимоги найманих працівників або уповноваженого ними органу, профспілки, об'єднання профспілок чи уповноваженого нею (ними) органу. Судом встановлено, що 10 11 лютого 2009 року на території ДП «Завод імені Малишева» пройшов страйк за участю працівників підприємства з приводу не виплати заробітної плати. Відповідно до пояснювальних записок на імя начальників цехів № 351, 359 ДП «Завод імені Малишева» у страйку, який пройшов 10 11 лютого 2009 року брали участь наймані працівники ДП «Завод імені Малишева» - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що не заперечується сторонами по справі. Факт участі у страйку найманих працівників ДП «Завод імені Малишева» - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не знайшов свого підтвердження в суді, та представником позивача не надано жодних доказів з цього приводу, а тому суд вважає, що вони є неналежними відповідачами по справі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», вимоги найманих працівників на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог збори (конференція) найманих працівників визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси. Вимоги найманих працівників, профспілки чи об'єднання профспілок оформляються відповідним протоколом і надсилаються власнику або уповноваженому ним органу (представнику). Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», колективний трудовий спір (конфлікт) виникає з моменту, коли уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки одержав від власника чи уповноваженого ним органу повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняв рішення про незгоду з рішенням власника чи уповноваженого ним органу (представника) або коли строки розгляду вимог, передбачені цим Законом, закінчилися, а відповіді від власника не надійшло. Про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) орган, який представляє інтереси найманих працівників або профспілки, зобов'язаний у триденний строк письмово проінформувати власника чи уповноважений ним орган (представника), місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва і примирення. У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», страйк може бути розпочато, якщо примирні процедури не привели до вирішення колективного трудового спору (конфлікту) або власник чи уповноважений ним орган (представник) ухиляється від примирних процедур або не виконує угоди, досягнутої в ході вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», рішення про оголошення страйку на підприємстві приймається за поданням виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) чи іншої організації найманих працівників, уповноваженої згідно із статтею 3 цього Закону представляти інтереси найманих працівників, загальними зборами (конференцією) найманих працівників шляхом голосування і вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість найманих працівників або дві третини делегатів конференції. Рішення про оголошення страйку оформляється протоколом. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», орган (особа), який очолює страйк, зобов'язаний письмово попередити власника або уповноважений ним орган (представника) не пізніш як за сім днів до початку страйку, а у разі прийняття рішення про страйк на безперервно діючому виробництві - за п'ятнадцять днів. Таким чином, найманими працівниками ДП «Завод імені Малишева» - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], при проведені страйку грудо порушено вимоги Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» № 137/98 ВР від 03.03.1998 року, оскільки при проведені страйку не був сформований представницький орган, уповноважений представляти їх інтереси, не оформлений протокол про прийняття рішення о проведені страйку, розпочато страйк до направлення змісту вимог робітників на адресу керівництва підприємства. На підставі цього, у відповідності до вимог ст. 22 Закону, якою передбачено, що незаконними визнаються страйки які оголошені без додержання найманими працівниками, профспілкою, об'єднанням профспілок чи уповноваженими ними органами положень статей 2, 4, 6, частин першої і п'ятої статті 12, частин першої, третьої і шостої статті 19 цього Закону, суд вважає за можливе визнати страйк проведений 10 11 лютого 2009 року найманими працівниками ДП «Завод імені Малишева» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] незаконним.

Outcome: partial