Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства Олександрійської фірми Віра-Сервіс про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати, моральну шкоду. Позивач зазначав, що працював у відкритому акціонерному товаристві Олександрійської фірми Віра-Сервіс, але на порушення вимог КЗпП України заробітна плата не сплачувалася, тому позивач просив стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 4493 грн. 24 коп. середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в сумі 1314,34 грн. та компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 569 грн. 78 коп. Крім того стверджує, що у зв'язку з затриманням розрахунку при звільненні необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 1 300 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву в якій позов визнає частково та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач працював у відкритому акціонерному товаристві Олександрійської фірми Віра-Сервіс, 05.10.2009 року був звільнений, але на порушення вимог КЗпП України заробітна плата не сплачувалася. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Стаття 116 КЗпП України вказує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, у станови, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплати не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, а також відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та на підставі вимог п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1472 - працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться 1 компенсаційні виплати. Довідка №126 від 02.06.2010 року, яка надана відкритим акціонерним товариством Олександрійської фірми Віра-Сервіс позивачу вказує, що заборгованість по заробітній платі складає 4493 грн. 24 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати в сумі 4493 грн. 24 коп. середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в сумі 12140,26 грн. та компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 569 грн. 78 коп. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог повністю, щодо відшкодування моральної шкоди, так як позивачем не було доведено, що було завдано значної моральної шкоди, тому необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 200 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 88 ЦГТК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вище наведеного судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial