Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради в особі Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Куп'янського району Харківської області, 3-тя особа: Відділ земельних ресурсів у Купянському районі Харківської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, з посиланням на ті обставини, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ХР №19-00-084048. виданого 25 червня 1998 року [PERSON] сільською радою Куп'янського району Харківської області на підставі рішення тієї ж сільської Ради від 30 березня 1994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1998 рік № 935, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,20 га, розташованої в селі Петрівка Купянського району Харківської області. 11 листопада 2009 року [PERSON] помер. Померлий залишив заповіт на все майно, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Петровської сільської Ради Купянського району Харківської області 14 липня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 13. За змістом заповіту спадкодавець заповідав все своє майно в рівних частинах позивачам у справі. Заповіт не відмінявся та не змінювався. Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли, подавши до Купянської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] відмовилась від спадщини (обов'язкова частка), подала заяву до Купянської державної нотаріальної контори Харківської області. Постановою від 17 березня 2010 року державний нотаріус Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, посилаючись на те, що державний акт не відповідає вимогам закону, цільове призначення земельної ділянки вказане, як «для ведення особистого підсобного господарства», в той час як фактично ця земельна ділянка призначалася для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У судове засідання позивачі не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в особі Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Купянського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має. Представник 3-ої особи: Відділу земельних ресурсів у Купянському районі Харківської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має, вирішення спору покладає на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з таких підстав. 2 Як встановлено в судовому засіданні, 25 червня 1998 року [PERSON] сільською радою Купянського району Харківської області на підставі рішення тієї ж сільської Ради від 30 березня 1994 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР №19-00-084048 на ім'я [PERSON], за яким йому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0.20 та. в межах згідно з планом, розташовану в селі Петрівка Куп'янського району Харківської області, для ведення особистого підсобного господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1998 рік № 935. /а.с.9/ 11 листопада 2009 року в селищі Петрівка Купянського району Харківської області у віці 83 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №246753, виданим [PERSON] сільською радою Купянського району Харківської області від 12.11.2009 року /а.с.15/ [PERSON] залишив заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Петровської сільської Ради Куп'янського району Харківської області 14 липня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 13. За змістом заповіту спадкодавець заповідав все своє майно в рівних частинах позивачам у справі/ /а.с.16/ 17 березня 2010 рою. державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] позивачам відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, посилаючись на те, що державний акт не відповідає вимогам закону, цільове призначення земельної ділянки вказане, як «для ведення особистого підсобного господарства», в той час як фактично ця земельна ділянка призначалася для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розяснено право звернутись з дійсним позовом до суду. /а.с.7-8/ Статтею 116 ЗК України врегульовані відносини щодо набуття громадянами права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Підставою набуття права на землю у таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах установлених цим Кодексом повноважень. На підставі рішень сільських, селищних, міських рад, земельні ділянки передаються у власність громадян із земель комунальної власності шляхом відведення їй в натурі (на місцевості) та оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 22 ЗК України визначаються види використання земель сільськогосподарського призначення, які відповідають їх цільовому призначенню, і особи, які мають право на отримання таких земель у власність і у користування. Так, громадяни України мають право на отримання у власність та користування земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім цього, Земельним кодексом України, передбачена передача у власність громадян земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ст. 40 ЗК України). Згідно ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара. Такого цільового призначення землі, як «для ведення особистого підсобного господарства», чинним законодавством не передбачено. Отже, з вищевикладеного вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР №19-00-084048, виданий [PERSON] сільською радою Купянського району Харківської області 25 червня 1998 року на імя [PERSON], на земельну ділянку площею 0,20 га в межах згідно з планом, розташовану в селі Петрівка Купянського району Харківської області, для ведення особистого підсобного господарства суперечить вимогам чинного законодавства стосовно формулювання цільового призначення цієї землі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. з Таким чином, невідповідність цього правовстановлюючого документу нормам чинного законодавства, заважає позивачам в реалізації їх права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після померлого [PERSON] Згідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. У статті 21 ЗК України зазначено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачів обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved