Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача 68 664гр.02 коп. заборгованої заробітної плати, 5 955гр.55коп. грошової компенсації за невикористану відпустку, 18 992гр.99коп. неоспорюваної відповідачем суми заборгованої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, 2 419гр.67коп. компенсації втрати частини заробітної плати в зв»язку з порушенням термінів її виплати, 3 398гр.36коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 1 650гр. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач зменшив суму позовних вимог на 18 992гр.99 коп. в зв»язку з набранням законної сили судовим наказом від 21.07.2010 року, яким дана сума з відповідача стягнута, а судовий наказ підданий до виконання. Посилалася в позові на те, що з 20.07.2009 року він був прийнятий на роботу на посаду фінансового директора ВАТ»Промтехмонтаж-2» відповідно до наказу №68/1-к від 17.07.2009 року та контракту №20/07-09-К від 20.07.2009 року з щомісячною заробітною платою в розмірі 10 ОООгр. Відповідно до наказу №27-к від 16.06.2010 року він був звільнений з займаної посади за згодою сторін, відповідно п.іст.36 КЗпП України, внаслідок чого зупинено дію контракту №20/07-09-К від 20.07.2009 року. З вересня 2009 року йому нараховувалася заробітна плата в розмірі 1 100гр., а з січня 2010 року до його звільнення у розмірі 1 300гр., що не відповідає п.4.1 контракту №20/07-09-К від 20.07.2009 року та порушує його права. Посилається також на те, що відповідач не попередив його про зміну розміру заробітної плати та не змінював умови контракту щодо оплати праці. Виходячи з цього, просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену заробітну плату в звязку з незаконним переведенням на заробітну плату у розмірі 1 100гр. з 01.09.2009р. та 1 300 гр. з 01.01.2010р., що складає 68 664гр.02коп. Крім того, в порушення вимог ст. 83 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про відпустки» при звільненні відповідач нарахував йому суму компенсації за невикористану відпустку в сумі 1 476гр.93 коп. виходячи з сум заробітної плати, яка йому виплачувалася, а не з суми, яка мала виплачуватися за умовами трудового договору. Виходячи з того, що до сплати йому належала сума компенсації в розмірі 7 432гр.48 коп., просить стягнути за вирахуванням уже виплаченої суми 5 955 гр.55коп.компенсації. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з цього, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 3 398гр.36коп. Виходячи з того, що відповідач в порушення вимог закону несвоєчасно виплачував йому заробітну плату, яка в повному обсязі не виплачена йому до цього часу, просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 2 419гр.67 коп. Крім того, діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 1 650гр. Посилається в обґрунтування даної вимоги на те, що відповідач залишив його та його сім»ю без засобів для існування, в зв»язку з чим він змушений був шукати можливості для утримання сім»ї. Зменшення розміру заробітку не вистачало на потреби, на які він розраховував, виходячи з суми заробітку, в зв»язку з чим він змушений був звертатися за допомогою до родичів. З врахуванням викладеного вище, просить задовольнити позов. Відповідач свого представника до суду не направив, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних \ справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, заслухавши думку позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач на підставі наказу №68/1-к 20.07.2009 року був прийнятий на роботу до відповідача на посаду фінансового директора з розміром оплати праці в сумі 10 000гр. В цей же день між сторонами був укладений та контракту №20/07-09-К, п.4.1 якого було закріплено умови оплати праці позивача в розмірі 10 000гр. Наказом № 27-к від 16.06.2010 року позивач був звільнений з займаної посади за ст. 36 п.1 КЗпП України - за згодою сторін. /а.с. 12-19/ Позивач суду пояснив і це підтверджується довідкою відповідача, на протязі вересня-грудня 2009 року заробітна плата йому нараховувалася в розмірі 1 100гр., а в січні-травні 2010 року в розмірі 1 300гр. Всього за цей період часу позивачу було нараховано 18 992гр.88 коп., однак дана сума на день його звернення до суду виплачена не була. 21.07.2010 року на підставі судового наказу, виданого Солом»янським районним судом м. Києва, з відповідача на користь позивача стягнута сума 18 992гр.88 коп. і наданий час він підданий до виконання. Відповідно до ч. З ст.32 КЗпП України у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміни істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, та ін, працівник повинен бути повідомлений не пізніші ніж за два місяці. Ст.103 КЗпП України встановленого про нові або зміну діючих умов праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження. Позивач суду пояснив, що про зменшення розміру оплати праці його адміністрація до відома не ставила. Виходячи з цього, суд вважає, що зменшення розміру заробітної плати позивача адміністрацією відповідача проведено з порушенням вимог ст.ст. 32,103 КЗпП України, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої йому заробітної плати, виходячи з суми 10 000гр. на місяць. Як вбачається з довідки відповідача, при розмірі оплати праці в сумі 10 000гр. з позивача стягувалося 1 806гр. податків та зборів. Таким чином, щомісяця до виплати йому належить 8 194гр. Виходячи з цього, та за вирахуванням нарахованої позивачу суми 18 992гр.88 коп., а також розміру щомісячного податку,який підлягає вирахуванню з нього при виплаті заробітної плати, до стягнення з відповідача на користь позивача належить 68 664гр.02 коп. заборгованої заробітної плати за розрахунком позивача, правильність якого перевірена судом. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про незаконне зменшення розміру заробітної плати позивачу та необхідність її стягнення з відповідача виходячи з суми 10 ОООгр. на місяць відповідно до умов контракту, саме з цієї суми має обраховуватися компенсація за невикористану відпустку в зв»язку зі звільненням. Шляхом розрахунку належної до сплати позивачу компенсації за невикористану відпустку, проведеного відповідно до ст.24 Закону України «Про відпустки» та постанови КМУ №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» кількість розрахункових днів у періоді за вирахуванням неробочих днів становить 296 днів. Середньоденна заробітна плата становить 337.84 / 10 000: 355 к.д. х 331 к.дн./: 296. Невикористана відпустка становить 22 дні / 24 к.дн.:355 х331 /. Таким чином, компенсація становить 7 432гр.48 коп./ 337.84 х 22 /. Виходячи з того, що позивачу при видачі довідки про розмір заборгованості суму відпускних нараховано в розмірі 1 476гр.93 коп., яка стягнута судовим наказом від 21.07.2010 року, дана сума має бути вирахувана з загальної суми і остаточно до стягнення з відповідача належить 5 955гр.55 коп. /7 432.48-1476.93. Ст.116 цього кодексу встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На момент звільнення відповідач заборгував позивачу заробітну плату в розмірі 68 664гр.02 коп. Відповідно до ст. 34 Закону «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати усі роботодавці зобовязанні нарахувати та виплатити робітникам компенсацію втрати частини доходів з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв»язку з порушенням термінів її виплати визначений Положенням про порядок компенсації працівникам втрати заробітної плати в зв»язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ №1427 від 20.12.1997 року у випадку, якщо індекс цін на товари та послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Даний коефіцієнт визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Шляхом перевірки проведеного позивачем розрахунку компенсації судом встановлено, що дана сума складає 2 419гр.67 коп. і відповідає порядку проведення компенсації, визначеному вище. Виходячи з викладеного вище, і в цій частині суд вважає вимоги позивача обгрунтованими. Відповідно до ст.117 КЗпГТ України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з даної норми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 398гр.36 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до розрахунку, проведеного позивачем та перевіреного судом. / а.с.5 -11/ Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, а тому його вимоги і в цій частині суд вважає обґрунтованими частково.

Outcome: partial