Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, просив суд визначити, що позивачу та [PERSON] належить, а померлому 26.12.2002 року [PERSON], померлій 11.02.2001 року [PERSON] за їх життя належало, кожному окремо, по 1\\4 частині квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що визначення часток у спільній сумісній власності, необхідне йому для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Вказує, що йому та [PERSON] належить, а [PERSON], [PERSON] за їх життя належала, на праві спільної сумісної власності вказана квартира, без визначення часток кожного з співвласників. [PERSON] та [PERSON] за своє життя склали заповіти, якими заповіли все своє майно позивачу. 11.02.2001 року померла [PERSON], 26.12.2002 року помер [PERSON] після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді їх часток у вказаній квартирі. При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з невизначеністю частки, що належала померлому в праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач та його представник, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача подав до суду письмову заяву (а.с.18), в якій він позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є їх письмова заява (а.с. 19) про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача визнали та не заперечували проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що позивачу та [PERSON] належить, а [PERSON], [PERSON] за їх життя належала, на праві спільної сумісної вказана квартира, без визначення часток кожного з співвласників, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.08.1998 року (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] за своє життя склали заповіти, якими заповіли все своє майно позивачу (а.с.10,11,12). 11.02.2001 року померла [PERSON] (а.с.8а), 26.12.2002 року помер [PERSON] (а.с. 8), після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді належних їм часток у вказаній квартирі, які при їх житті не були визначені. При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з невизначеністю частки, що належала померлому в праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.03.2010 року (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Вказана норма відображена також в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування". Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити, що позивачу та [PERSON] належить, а померлому 26.12.2002 року [PERSON], померлій 11.02.2001 року [PERSON] за їх життя належало, кожному окремо, по 1\\4 частині квартири [ADDRESS]. Виходячи з вище викладеного та

Outcome: approved