Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит» в січні 2009 року звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел» про стягнення заборгованості по кредитному договору. Посилався на те, що 27 червня 2007 року із відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 30\~000 доларів США. Крім того 27 червня 2007 року з відповідачами [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел» укладено договори поруки, згідно з якими відповідачі зобовязалися перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Також позивач вказував, що умови кредитного договору відповідачем [PERSON] виконані не були, мається заборгованість. В поданій до суду позовній заяві просив суд розірвати кредитний договір від 27 червня 2007 року № МК-273-07 та стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за кредитним договором в розмірі 200397 грн. 94 коп. 12 березня 2009 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про зміну умов договору у звязку з істотною зміною обставин. В поданій до суду зустрічній позовній заяві [PERSON] вказував, що кредит ним використано для придбання вантажного сідельного тягача марки ДАФ з метою здійснення перевезень вантажів. З липня 2008 року виникли складності із погашенням кредитної заборгованості у звязку із світовою економічною кризою, збільшенням вартості паливно-мастильних матеріалів та запасних частин, несприятливих умов на ринку перевезень. Вважає, що заборгованість перед банком виникла у результаті непередбачуваних для нього обставин. Посилаючись на норми ст. 652 ЦК України, просив суд відмовити позивачу в заявлених позовних вимогах та зобовязати ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит» привести у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, кредитний договір № МК-273-07 від 27 червня 2007 року, укладений з ним шляхом укладення додаткової угоди згідно якої передбачити збільшення терміну дії договору строком на 5 років. 13 березня 2009 року позивачем ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит» подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, де просив суд стягнути з відповідачів заборгованість станом на 13 березня 2009 року в розмірі 24862,17 грн. доларів США та 8959,23 грн., а також достроково розірвати кредитний договір. 10 квітня 2009 року відповідачем [PERSON] подано до суду позовну заяву, в які просив суд визнати недійсним кредитний договір № МК-273-07 від 27 червня 2007 року та договори поруки. Вважає, що кредитний договір не відповідає актам цивільного законодавства в частині грошової одиниці, сума позову також має бути визначена в грошовій одиниці. Оскільки договори поруки укладені з порушенням чинного законодавства, вони також є недійсними. [PERSON] та ПП «Автотрантревел» подали до суду 10 квітня 2010 року позовну заяву про розірвання договору поруки. Посилалися на те, що укладення [PERSON] кредитного договору обумовлювалося необхідністю придбання автомобіля та напівпричепа до нього для подальшої експлуатації, [PERSON] мав намір укласти з [PERSON] договір оренди вказаного транспортного засобу та використання його для міжнародних перевезень. На початку грудня 2007 року [PERSON] в односторонньому порядку припинив виконання договорів оренди транспортних засобів. Також як підставу для розірвання договорів поруки вказували знецінення гривні та підвищення курсу долара США. Вважають, що одностороння відмова [PERSON] від виконання договорів оренди автомобіля та напівпричепа, ситуація, що склалася на валютному ринку України дають підстави їм, як поручителям, вимагати дострокового розірвання договорів поруки від 27 червня 2010 року. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит» та розірвати договори поруки від 27 червня 2007 року, укладені між позивачем та [PERSON], [PERSON] і ПП «Автотрантревел». В подальшому ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит» подано до суду заяву, в якій позивач уточнив свої позовні вимоги та відмовився від вимог в частині дострокового розірвання кредитного договору від 27 червня 2007 року та просив суд стягнути з відповідачів солідарно суму за кредитним договором в розмірі 24862,17 доларів США та 8959 грн. 23 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 травня 2010 року прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження в справі в частині позовних вимог ПАТ «Банк «[PERSON] та кредит» до відповідачів про дострокове розірвання кредитного договору. В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «[PERSON] та кредит» повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за його безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав подані до суду зустрічні позовні заяви [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел», вважає, що є всі правові підстави для розірвання договорів поруки, в задоволенні вимог ПАТ «Банк «[PERSON] та кредит» просив суд відмовити. Відповідачі до суду неодноразово не зявилися, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] 02 вересня 2010 року подали до суду заяви з проханням відкласти розгляд справи. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі в судове засідання не зявлялися неодноразово, хоча повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, враховуючи відсутність будь-яких підтверджуючих документів поважності їх відсутності в судовому засіданні 03 вересня 2010 року, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № МК-273-07, за яким ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит» надав відповідачу кредит в сумі 30 000 доларів США з оплатою за процентною ставкою 14 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та сплати комісійної винагороди. Також встановлено, що 27 червня 2007 року між Банком «[PERSON] та кредит», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № МП-273/1-07 та цього ж дня укладено договір поруки № МП-273/2-07 між Банком «[PERSON] та кредит», [PERSON] та [PERSON], та договір поруки № МП-273/3-07 між позивачем, ПП «Автотрантревел» та [PERSON] Відповідно до вказаних договорів поруки відповідачі [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел» взяли на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № МК-273-07 від 27 червня 2007 року. Згідно з нормами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідач [PERSON] в поданій до суду зустрічній позовній заяві посилається на те, що використання банком долара США як предмету кредитування не відповідає нормам законодавства. В той же час, порядок та умови здійснення банками банківської діяльності, операцій з валютними цінностями, в тому числі шляхом надання валютних кредитів, встановлено Законом України «Про банки і банківську діяльність». Як встановлено судом, позивач ПАТ «Банк «[PERSON] та кредит» на час укладення спірного кредитного договору згідно наданих ліцензій мав право здійснювати банківські операції, в тому числі з валютними цінностями. При укладенні кредитного договору від 27 червня 2007 року сторони в п. 2.1. визначили валюту кредитування саме долар США. З такими умовами договору [PERSON] погоджувався. Згідно з п. 3.2. договору погашення кредитних коштів мало відбуватися також саме в доларах США. Тому суд приходить до висновку, що посилання [PERSON] на те, що надання позивачем кредиту в доларах США є підставою для визнання договору недійсним не заслуговує на увагу. Як встановлено судом, кредитний договір 27 червня 2007 року укладений сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин суперечить ЦК України чи іншим актів цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договорів недійсними, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 652 ЦК України, на яку посилається відповідач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та ПП «Автотрантревел» в поданих до суду заявах, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Як встановлено судом, сторони по справі взаємної згоди щодо можливої зміни умов договору не досягли. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Тобто, згідно з вимогами закону, передбачено обовязкову сукупність таких умов. Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору, сторони при його укладенні передбачили можливість зміни курсу долара США, а поручителі в свою чергу згідно з укладеними договорами поруки взяли на себе зобовязання в повному обсязі за укладеним [PERSON] кредитним договором. Тому посилання відповідачів на те, що в момент укладення договорів сторони виходили з того, що зміна обставин, а саме зміна курсу долара США до української гривні, не настане, є безпідставним. Тому суд приходить до висновку, що посилання в зустрічних позовних заявах на те, що стрімке і ніким не передбачуване знецінення гривні є підставою для розірвання договорів поруки є безпідставним. Також встановлено, що пунктом 3.5. кредитного договору № МК-273-07 сторони передбачили право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів, оплати нарахованих процентів за ними, і комісійної винагороди, а також неустойки, отже, посилання в зустрічних позовних заявах на те, що вимога банку про дострокове повернення кредитних ресурсів порушує права поручителів не заслуговує на увагу. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, про відсутність сукупності підстав, встановлених ст. 652 ЦК України, для зміни чи розірвання договорів поруки, тому вимоги [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел» в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 30\~000 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 27 червня 2007 року. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обовязку за кредитним договором належним чином не виконував, згідно графіку платежі за кредитним договором не сплачував. Як встановлено судом, станом на 13 березня 2009 року заборгованість по кредиту складає 22\~837,21 долар США, заборгованість за простроченим кредитом 1181,97 доларів США, за простроченими процентами 565,03 долари США, за нарахованими процентами 277,96 доларів США, за нарахованою комісійною винагородою 196,95 грн., пеня 8762,28 грн., а всього 24862,17 доларів США та 8959,23 грн. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел» уклали 27 червня 2007 року договори поруки, згідно з якими взяли на себе зобовязання відповідати в повному обсязі за кредитним договором, суд приходить до висновку, що сума за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПП «Автотрантревел» в солідарному порядку. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «[PERSON] та кредит» підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача ПАТ «банк «[PERSON] та кредит» суму за кредитним договором в розмірі 24\~862,17 доларів США та 8959,23 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1820 грн., а з кожного по 432 грн. 50 коп.

Outcome: approved