Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила винести рішення, яким стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 3050 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що 27 травня 2009 року вона уклала з відповідачем договір позики, згідно якого, вона передала відповідачу грошові кошти у сумі 2500 грн., а відповідач [PERSON] написав розписку та зобовязався їх повернути до 27 червня 2009 року. Також, 28 травня 2009 року позивач уклала з відповідачем договір позики, згідно якого, вона передала відповідачу грошові кошти у сумі 550 грн., а відповідач [PERSON] написав розписку та зобовязався їх повернути до 28 травня 2009 року. У вищевказані строки відповідач, в порушення своїх договірних зобовязань, позику не повернув, на прохання про добровільну сплату заборгованості, ніяким чином не прореагував. Надаючи кошти відповідачу, вона розраховувала на належне виконання останнім умов договору позики, тобто своєчасне і в повному обсязі повернення грошових коштів, але ухиляння боржника від відповіді на її неодноразове звернення піддає сумнівам реальність повернення боргу. До теперішнього часу відповідач кошти не повернув, у звязку з чим, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснивши суду що, ніяких грошей у [PERSON] він не позичав, а розписку його примусили написати під диктовку. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно ч.І ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такф ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.І ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] - відповідач по справі, взяв у борг 27 травня 2009 року суму 2500 грн. у позивачки [PERSON] та написавши розписку, зобовязався повернути взяті ним кошти у строк до 27 червня 2009 року. Також, 28 травня 2009 року [PERSON] взяв у борг суму 550 грн. у позивачки [PERSON] та написавши розписку, зобовязався повернути взяті ним кошти у строк до 28 травня 2009 року, які до теперішнього часу не повернуті позичальникові. Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обовязковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника). В судовому засіданні відповідач визнав факт власноручного написання розписки та підписання розписки особисто ним. Оскільки, у визначений строк, грошові кошти відповідачем не були повернуті, суд, відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобовязання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобовязання не припинено. Також, посилання відповідача на те, що грошові кошти у сумі 3050 грн. він від позивача не отримував, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідач договір позики у судовому порядку не оспорював. Крім того, суд не прийняв до уваги і не задовольнив клопотання відповідача про виклик та допит в судовому засіданні в якості свідка особи - Тетяни, яка начебто була присутня при написанні ним розписки і могла бачити, що відповідач гроші не брав, а розписки примусили його написати, оскільки, на думку суду, вказане клопотання було заявлене з метою затягування розгляду цивільної справи, крім того, відповідач не зміг повідомити прізвище, імя та по батькові свідка та адресу, за якою вона мешкає. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми 3050 грн. є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.І ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved