Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 24 від 08.09.2006р. у сумі 23 779,84 доларів США та 6 985,42 грн., в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на квартиру № 36, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд. 8/1, що належить [PERSON] на праві власності та виселити останнього. Позивач в обгрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що 08 вересня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 24. Згідно умов якого відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 26 600,00 доларів США на строк з 08 вересня 2006 року по 07 вересня 2018 року, на споживчі цілі зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Згідно п. 3.3.1 кредитного договору, [PERSON] зобовязався сплачувати заборгованість за кредитом кожного місяця починаючи з жовтня 2006 року по серпня 2018 року в сумі 185,00 доларів США, а 07 вересня 2018 року - останній платіж у сумі 145,00 доларів США на рахунок ХФ АБ «Укргазбанк», МФО 350448. Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору [PERSON] зобовязався щомісячно, не пізніше останнього банківського дня, а також в день закінчення строку, на який надано кредит сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної у п. 1.1 цього договору, на рахунок № 22087612858.840 в Харківській філії АБ «Укргазбанк», МФО 350448. Посилається на те, що 8 вересня 2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 15, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3249. За умовами п. 2.1. договору іпотеки та п. 2.1 кредитного договору, у забезпечення зобовязань позичальника, банку в іпотеку передано нерухоме майно - трикімнатна квартира № 36, загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 39,8 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд.8/1. Вказує на те, що предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1997 р. Посилається на те, що відповідач не виконує своє зобовязання за кредитним договором, в результаті чого, виникла заборгованість. Станом на 27.09.2010 року [PERSON] має прострочену заборгованість по кредиту у сумі 4 070,00 дол. США, поточну заборгованість по кредиту - 17 720,00 дол. США, прострочену заборгованість по процентам - 3 073,82 дол. США, поточну заборгованість по процентах 196,88 дол. США, несплачену пеню за прострочення виконання зобовязань по кредиту у сумі 10 863,08 грн., несплачену пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 7 088,39 грн., тобто загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 25 060,70 дол. США та пені - 17 951,47 грн. Крім того, вказує, що на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 29 травня 2009 року, Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» офіційно змінив своє найменування на [PERSON] акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк». [PERSON] акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» є правонаступником всіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк». В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 24 від 8 вересня 2006 року у розмірі 25060,70 доларів США та 17 951,47 грн., посилаючись на те, що станом на 27.09.2010 року сума заборгованості [PERSON] збільшилась та складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 4070 доларів США, поточної заборгованості за кредитом у розмірі 17 720 доларів США, простроченої заборгованості по процентам у розмірі 3073,82 долари США, поточної заборгованості по процентах у розмірі 196,88 доларів США, а також пені за прострочення виконання зобовязань за кредитом та нарахованої пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 17 951,47 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак надала суду заяву, в якої вказав, що підтримує позивні вимоги та просить розглядати справу у її відсутності з ухваленням заочного рішення. Відповідач [PERSON]Б у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено що 8 вересня 2006року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», який змінив назву на [PERSON] акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 374085), та [PERSON] укладено кредитний договір № 24. За умовами п.1.1 кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит у сумі 26 600 доларів США на строк з 8 вересня 2006 року по 7 вересня 2018 року, на споживчі цілі зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Згідно п. 3.3.1 кредитного договору, [PERSON] зобовязався сплачувати заборгованість за кредитом кожного місяця починаючи з жовтня 2006 року по серпня 2018 року в розмірі 185 доларів США, а 7 вересня 2018 року - останній платіж у сумі 145 доларів США на рахунок ХФ АБ «Укргазбанк», МФО 350448. Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору, [PERSON] зобовязався щомісячно, не пізніше останнього банківського дня, а також в день закінчення строку, на який надано кредит сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної у п. 1.1 цього договору, на рахунок № 22087612858.840 в Харківській філії АБ «Укргазбанк», МФО 350448. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором у відповідності з ч. 1 ст. 546 ЦК України, 8 вересня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 15 без видачі заставної, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3249. За умовами п. 2.1. договору іпотеки та п. 2.1 кредитного договору, у забезпечення зобовязань позичальника, банку в іпотеку передано нерухоме майно - трикімнатна квартира № 36, загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 39,8 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд.8/1. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1997р, реєстраційний № 8-97-79486, виданим Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду згідно розпорядження № 3009 від 11 березня 1997року. Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване «Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17 березня 1997року за реєстраційним номером 5788323, номер запису П-8- 11896 в книзі 1. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Згідно витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 9033745 від 08.09.2006 року, предмет іпотеки зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек № 9061725 від 11,09.2006року, предмет іпотеки зареєстрований у Державному реєстрі іпотек, за реєстровим номером 3715187 на підставі договору іпотеки, іпотекодержателем є ВАТ АБ «Укргазбанк». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно приписів п.п. 3.1.6, 4.3, 6.1-6.3 договору іпотеки, у випадку, якщо в момент настання терміну виконання зобовязань за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобовязання [PERSON] у повному обсязі або в частині виконано не буде, Банк має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет іпотеки шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим договором. Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке право Банку витікає також зі статей 589, 590 ЦК України, ст. 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку». Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, а за відсутності таких умов відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умови та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав та відкрив позичальнику позичковий рахунок, надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 26 600, 00 дол. США шляхом видачі з каси банку. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 26 600,00 доларів США підтверджено заявою на видачу готівки № 46_27 від 08.09.2006 p., випискою/особового рахунку з № 22032612858.840 з 08.09.2006р. по 24.11.2009 р. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором № 24 від 08.09.2006 р. не виконує та як вбачається з розрахунку позивача заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 27 вересня 2010 року становить 25060,70 доларів США та 17 951,47 грн. Відповідно до п.3.2.8 Кредитного договору, на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховувати, виходячи з процентної ставки зазначеної у п.1.1 збільшеної на 1 %, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Абзацем 3 п. 3.3.2. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується, у разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.2.8 цього договору. Сплатити Банку заборгованість за кредитним договором шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкових переказів. Згідно п. 5.3. кредитного договору, за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє Позичальника від відшкодування збитків, завданих Банку в повному обсязі. В звязку з невиконанням зобовязань позичальнику нарахована пеня за прострочення виконання зобовязань по кредиту у сумі 10 863,08 грн. та нарахована пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 7 088,39 грн., на загальну суму 17 951,47 грн. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, позичальник повинен сплатити банку достроково поточну заборгованість по кредиту - 17 720,00 дол. США, а також сплатити банку поточну заборгованість по процентах 196,88 дол. США. Таким чином, станом на 27.09.2010 року [PERSON] має прострочену заборгованість по кредиту у сумі 4 070,00 дол. США, поточну заборгованість по кредиту - 17 720,00 дол. США, прострочену заборгованість по процентам - 3 073,82 дол. США, поточну заборгованість по процентах 196,88 дол. США, несплачену пеню за прострочення виконання зобовязань по кредиту у сумі 10 863,08 грн., несплачену пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 7 088,39 грн., тобто загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 25 060,70 дол. США та пені - 17 951,47 грн. Виходячи з викладеного у іпотекодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. За ст. 2 Закону України "Про іпотеку" законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За умовами договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється або за домовленістю сторін, або якщо такої домовленості не досягнуто на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Домовленості з позичальника не досягнуто. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. З ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умови та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором. Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування в іноземній валюті, оскільки таки процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. [PERSON] акціонерне товариство «Укргазбанк» має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Ураховуючи викладене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. З ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»). Даний висновок знайшов своє відображення у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільних справах». Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжного доручення № 241 від 04 лютого 2010 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 грн. Згідно платіжного доручення № 242 від 04 лютого 2010 року позивачем були сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача сплачуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258. На основі викладеного,

Outcome: approved