Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача та просять поновити пропущений строк звернення за захистом порушеного права та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену їм як дітям війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 2008 роки. В обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що вони, відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитьми війни. Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено щомісячну соціальну допомогу дітям війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте за 2006 2007 роки така допомога йому не виплачувалась, а в 2008 році виплата проводилась лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком. Крім цього, просять поновити строк звернення до суду за захистом порушених прав. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд позов задоволити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, однак подали до суду клопотання, в якому просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Крім того, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Представники позивачів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд позов задоволити. Представник Управління пенсійного фонду України у Стрийському районі [PERSON] проти позову заперечила та зазначила, що на законодавчому рівні не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати вказаний розмір за відсутності поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини, немає бюджетного фінансування передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії, а тому вимоги позивачки є безпідставними. Просить в позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Статтею 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року передбачено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Судом встановлено, що позивачі є дітьми війни. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року з 01.01.2006 року таким особам пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року зупинено на 2007 рік та встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 6 рп від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) п.12 ст.\~71 та ст. 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", які призупиняли дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" обмежено та встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", яким призупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року. З дня ухвалення Конституційним Судом України Рішень № 6 рп/2007 та № 10 рп/2008 положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік", що визнані неконституційними, втратили чинність, отже, з цього часу дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни " відновлено. Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними. Судом встановлено, що всупереч Рішенням Конституційного Суду України Управлінням Пенсійного фонду України в Стрийському районі оспорювана позивачами надбавка з липня по грудень 2007 року та з травня по грудень 2008 року не виплачувалася, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід задоволити частково та зобовязати Управління пенсійного фонду України в Стрийському районі провести позивачам нарахування надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. З приводу позовних вимог позивачів у частині зобовязання відповідача нарахувати їм недоплачену надбавку до пенсії за період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, то такі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008 положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік", що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень, тобто з 09 липня 2007 року та з 22 травня 2008 року. Отже, саме з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року відновлено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року дію ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено на 2006 рік. У ст. 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" визначено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак, вказаний Закон, прийнятий Верховною Радою України, не був предметом розгляду Конституційного Суду України, а тому у виплатах за 2006 рік слід відмовити. Зважаючи на похилий вік позивачів, їх юридичну необізнаність, обмежене коло масової інформації, що оприлюднювали рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, а також враховуючи часткове визнання відповідачем вимог позивачів, яке полягало в частковому нараховуванні по 10% мінімальної пенсії в 2008 році, суд вважає, що строк звернення позивачем до суду пропущений з поважної причини, а тому відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України підлягає поновленню. Посилання представника відповідача на те, що величина мінімальної пенсії за віком не застосовується до правовідносин, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», суд не бере до уваги, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком є єдиною соціальною гарантією для усіх непрацездатних громадян, та відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017 та до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року №966 він не може бути меншим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, оскільки обмеження цих норм тягне за собою не тільки порушення права позивачки, встановленого спеціальним законом, а ще й порушення її конституційних прав, передбачених ст. 22,46 Конституції України. Також, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України»). Аналізуючи усі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача слід визнати неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату позивачам надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний , захист дітей війни" за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням раніше проведених підвищень до пенсії "Дітям війни" за відповідні періоди.

Outcome: dismissed