Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

21 квітня 2010 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названим позовом та просила встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що з [PERSON] вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з 1980 року, за роки прожиті разом дітей у вищезазначених осіб не було. 18 вересня 1998 року, [PERSON] на себе була приватизована квартира, загальною площею 28,8 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Позивач вказувала, що вона планувала зареєструвати свій шлюб з [PERSON] , однак він [INFO] помер. Вважає себе дружиною [PERSON] , так як прожила з ним багато років у фактичному шлюбі, вела спільне господарство, проживала разом, на теперішній час бажає прийняти спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , однак не має можливості це зробити у зв`язку з тим, що їх відносини не були зареєстровані в органах ВРАЦСу, що і стало підставою для звернення до суду. 17.03.2010 року Одеська міська рада звернулась до суду с зустрічним позовом, в якому просила ухвалити рішення відповідно до якого визнати спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , відумерлою та передати квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] , у власність територіальній громаді в особі ОМР, а також передати у власність територіальної громади грошові внески, які знаходяться на банківських рахунках в Ощадбанку України, в сумі 7310,32, що також належали померлому. Позивач та його представник у судовому засіданні первісну позовну заяву підтримали, просили її задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник Одеської міської ради первісний позов не визнав, зазначаючи, що позивачем [PERSON] не надано доказів проживання однією сім`єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах з померлим [PERSON] , зустрічний позов підтримав, просив про його задоволення. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин та спадкування, у з`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного Кодексу України та Сімейного кодексу України. Суд, вислухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями свідків, що [PERSON] познайомилась з [PERSON] у 1980 році. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 23 липня 1975 року, виданого Центральним відділенням РАГС м. Одеси. [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] (а.с.57) та на час знайомства з [PERSON] у шлюбі не перебував. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.09.1977 року, виданого Центральним відділом РАГС м. Одеси, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Таким чином, сторони на час знайомства були вільними від попередніх шлюбів. З часу знайомства [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] в квартирі, що належить позивачці. Вказане було пов`язано з тим, що [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю по [ADDRESS] та своєї житлової площі не мав. Позивач пояснила суду, що офіційно одружуватись з [PERSON] вони не хотіли, так як останній повинен був отримати квартиру від Одеської залізниці, де працював та знаходився на квартирному обліку. Вони побоювались, що у разі наявності у [PERSON] офіційної дружини, яка мала свою квартиру, у виділенні йому окремої житлової площі буде відмовлено. 18 вересня 1998 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7). З цього часу він та позивач [PERSON] жили як у неї за адресою [ADDRESS] , так і у [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] , які були друзями [PERSON] та Кроха, пояснили, що після отримання [PERSON] вказаної квартири у 1997 році вони допомагали подружжю робити ремонт в новій квартирі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серії [NUMBER] , від 19.10.2009 року (а.с.4), після чого відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та грошові внески у розмірі 7310,32грн., які відповідно до виписки з рахунку Ощадного банку України, міське відділення № 7860, філіал 7860\\0308, рахунок № [NUMBER] , належать вкладнику [PERSON] ( а.с.8). Позивачка займалась похованням померлого чоловіка, отримала свідоцтво про смерть, організувала поминальний обід та християнські паніхіди. В матеріалах справи мається відповідь Третьої ОДНК м. Одеси, від 27.05.2010 року, вих. 2532\\02-14, відповідно до якої вбачається, що 12.04.2010 року дружина померлого [PERSON] надіслала до нотконтори телеграму про прийняття спадщини. Документи, підтверджуючі факт смерті та шлюбні відносини не надавались, крім [PERSON] до майна померлого [PERSON] ніхто не звертався ( а.с.16). На думку суду зазначена довідка підтверджує слова позивачки про те, що крім неї у померлого нікого не було. Суд вважає, що зазначена телеграма підтверджує той факт, що позивач по справі вважала себе законним спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, тому надала заяву у встановлений законом строк для прийняття спадщини. Вказані обставини спростовують твердження представника відповідача про те, що позивач не надала доказів, які б підтверджували подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Позивач пояснила суду, що з [PERSON] дітей вони не мали, однак, проживали однією сім`єю, вели господарство, мали спільний бюджет. Позивач по справі також пояснила суду, що вона проживала з померлим біля 32 років однією сім`єю, вели спільне господарство, була пов`язана з ним спільним побутом та між ними були спільні права та обов`язки чоловіка та дружини. На момент відкриття спадщини, [PERSON] проживала разом з [PERSON] , вважає себе законною дружиною померлого. Крім того, зазначала, що після смерті [PERSON] вона продовжує проживати в його квартирі, підтримує у ній порядок та чистоту, сплачує необхідні комунальні послуги та вважає, що фактично прийняла спадщину. Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 п.З ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Судом оглянуті та прийняті до уваги оригінали документів, належних [PERSON] , а саме: посвідчення водія (а.с.44), посвідчення ветерана праці (а.с.44), медична картка хворого (а.с.45-54), трудова книжка (55-56), свідоцтво про розірвання шлюбу з попередньою дружиною (а.с.57), свідоцтво про смерть матері [PERSON] (а.с.59), свідоцтво про народження [PERSON] ( а.с.70). Наявність у позивачки оригіналів усіх документів померлого, на думку суду, свідчить про те, що вони проживали однією сім`єю. Крім того, факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю підтвердили свідки, допитані у судовому засіданні. Свідок [PERSON] , 1937 року народження, мешкає [ADDRESS] , показала суду, що вона зі своїм чоловіком дружила сім`ями з позивачем та померлим [PERSON] з 1980 року, вони разом зустрічали Новий рік, Дні народження, та інші свята. Свідок вказує, що позивач Неоніла мешкала з [PERSON] як дружина, це було видно зі стосунків, вони вели спільне господарство, разом на автомобілі [PERSON] робили базар та інші необхідні закупки. Спільно з ними свідок та її чоловік їздили в морський круїз. Свідок [PERSON] , 1940 року народження, пояснив суду, що [PERSON] він знав з 1983-1984 року, разом зі своєю дружиною, позивачкою та [PERSON] робили ремонт у квартирі померлого, разом відпочивали, святкували свята, дружина [PERSON] - [PERSON] накривала на стіл, [PERSON] допомагав їй в цьому. Питання офіційності шлюбу Кроха та [PERSON] ніколи не хвилювало, так як він завжди розцінював їх стосунки як подружні, шлюбні, підкреслював почуття любові, яке їх пов`язувало. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки з 1980-х років. Так [PERSON] , яка працювала разом з позивачкою у військовій частині № [NUMBER] та є її сусідкою по будинку [ADDRESS] , підтвердила, що з червня 1980 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] , яка також є сусідкою позивачки, крім того пояснила суду обставини смерті [PERSON] та підтвердила, що часто бачила його у дворі будинку та в квартирі позивачки, куда заходила по-сусідськи. [PERSON] , яка є однокурницею [PERSON] , пояснила, що про існування відношень між позивачкою та Крохом їй стало відомо ще у 1980 році, так як Неоніла ділилась з нею своїми жіночими секретами. Також підтвердила, що з того часу вони проживали разом однією сім`єю. Суд приймає вищенаведені пояснення свідків у якості доказів проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , так як вони не мають розбіжностей, та підтверджують доводи позивача. Судом враховані норма ст. З СК України, яка вказує, що сім`ю складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу..., а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд вважає, що спільне проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] не суперечить моральним засадам суспільства, тому можна вважати іх сім`єю. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до норм ст.74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 СК України (право спільної сумісної власності подружжя). Суд, вирішуючи справу по суті, вважає, що шлюб - це добровільний, рівноправний союз чоловіка та жінки, спрямований на створення сім`ї. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це та місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають однин одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, як відносини, що грунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того з ким людина має проживати однією сім`єю. Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно вимог ч.І ст.1277 ЦК України разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до вимог п.5 ч.І ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Суд вважає, що [PERSON] фактично проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка, прийняла спадщину після смерті чоловіка, продовжувала проживати у його квартирі, сплачувати комунальні платежі, таким чином спадщина не може бути визнана відумерлою. Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку що вимоги позивача [PERSON] є обгрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі, а в позовних вимогах Одеської міської ради необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved