Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє Криворізька філія Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - Банк) звернувся в Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу що виник внаслідок порушення зобов»язань за кредитним договором та договором поруки. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 658-пк-2006 від 20.07.2006 року Банк надав відповідачці [PERSON] (Відповідач 1) кредитні кошти в розмірі 1 090 євро 00 євроцентів зі сплатою 19,00% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеч зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.2. кредитного договору - 19.07.2008року. Одночасно, з кредитним договором, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, банком було укладено договір поруки № 658-пк-2006 від 20.07.2006р. з [PERSON] (Відповідач 2). Своїм підписом на договорі поруки Відповідач - 2 засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитного договору №658-пк-2006 від 20.07.2006р. і згодна з його умовами. Відповідно до п. 3.5. кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів в разі несвоєчасного або не в повному обсязі погашення Позичальником заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до умов кредитного договору. На підставі зазначеного позичальнику та поручителю були направлені вимоги виконати зобов'язання перед банком, які виникли внаслідок порушення умов кредитного договору, а саме: лист №2768 від 26.03.2009р., що отриманий особисто відповідно до поштового повідомлення про вручення листа №53657 від 19.04.2009р.; лист №2767 від 26.03.2009р., що отриманий особисто відповідно до поштового повідомлення про вручення листа №5371 1 від 09.04.2009р.. Зазначені повідомлення банку були отримані відповідачами, але проігноровані позичальником та поручителем, в порушення п. 3.3 Кредитного договору заборгованість перед банком не сплачена. Внаслідок порушення та невиконання відповідачами 1, 2 умов кредитного договору та договору поруки, у Відповідачів 1, 2 перед банком виникла заборгованість, яка станом на 24.11,2009р. складала - 27 180,59 грн. та підтверджена наданим розрахунком заборгованості. На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість завдану порушенням зобов»язання у розмірі 27 180,59 грн. та судові витрати: судовий збір - 271,81 та витрати на ІТЗ - 120,0грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення судом позовних вимог позивача в частині щодо стягнення з неї суми боргу. Підтримала раніше надані письмові заперечення, на підставі яких просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила. Вислухавши представника позивача, відповідачку, що зявилась в судове засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що вимоги позивача до відповідачів грунтуються на підставі договорів: - кредитного договору № 658-пк-2006 від 20.07.2006 року (а.с.6-7), згідно до якого Банк надав відповідачці [PERSON] (Відповідач 1 ) кредитні кошти в розмірі 1 090 євро 00 євроцентів зі сплатою 19,00% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеч зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.2. кредитного договору - 19.07.2008року; - договору поруки № 658-пк-2006 від 20.07.2006року (а.с.8) укладеного Банком з [PERSON] (Відповідач 2). Своїм підписом у договорі поруки Відповідач - 2 засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитного договору №658-пк-2006 від 20.07.2006р. і згодна з його умовами. Так, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Приписами ч.І ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов 'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають кредитором солідарно. Як вбачається з вимог викладених у п. 5.1 Договору поруки, порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею, порука також припиняється, якщо Кредитор на протязі 6 (шести) місяців з дня настання строку виконання зобовязання за Кредитним договором не предявив позовні вимоги до Поручителя. Відповідно до п. 6.2 чинний Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання сторонами, прийнятих на себе зобовязань. Тобто, вказані договори набувають чинності з моменту їх підписання - з 20.07.2006р. - та діють до повного виконання стор прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов'язань за кредитним договором та недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобовязань. Внаслідок порушення та невиконання відповідачами 1, 2 умов кредитного договору та договору поруки, у Відповідачів 1, 2 перед банком виникла заборгованість, яка станом на 24.11,2009р. складала - 27 180,59 грн. та підтверджена наданим розрахунком заборгованості. На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість завдану порушенням зобов»язання у розмірі 27 180,59 грн. та судові витрати: судовий збір - 271,81 та витрати на ІТЗ - 120,0грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення судом позовних вимог позивача в частині щодо стягнення з неї суми боргу. Підтримала раніше надані письмові заперечення, на підставі яких просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила. Вислухавши представника позивача, відповідачку, що зявилась в судове засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що вимоги позивача до відповідачів ґрунтуються на підставі договорів: - кредитного договору № 658-пк-2006 від 20.07.2006 року (а.с.6-7), згідно до якого Банк надав відповідачці [PERSON] (Відповідач 1) кредитні кошти в розмірі 1 090 євро 00 євроцентів зі сплатою 19,00% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеч зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.2. кредитного договору - 19.07.2008року; договору поруки № 658-пк-2006 від 20.07.2006року (а.с.8) укладеного Банком з [PERSON] (Відповідач 2). Своїм підписом у договорі поруки Відповідач - 2 засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитного договору №658-пк-2006 від 20.07.2006р. і згодна з його умовами. Так, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Приписами ч.І ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов 'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають кредитором солідарно. Як вбачається з вимог викладених у п. 5.1 Договору поруки, порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею, порука також припиняється, якщо Кредитор на протязі 6 (шести) місяців з дня настання строку виконання зобовязання за Кредитним договором не предявив позовні вимоги до Поручителя. Відповідно до п. 6.2 чинний Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання сторонами, прийнятих на себе зобовязань. Тобто, вказані договори набувають чинності з моменту їх підписання - з 20.07.2006р. - та діють до повного виконання стор прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч.І ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов'язань за кредитним договором та недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобовязань. роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 06.10.94 N 02-5/706 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з укладенням та виконанням кредитних договорів" та оглядовому листі Вищого арбітражного суду України від 30.05.2001 N 01-8/637 "Про практику вирішення окремих спорів, пов'язаних із забезпеченням виконання зобов'язань". Позивач по справі в своїх поясненнях тлумачить п. 5.1 Договору поруки наступним чином, оскільки,, у зазначеному пункті договору встановлено, що порука припиняється з припиненням всіх зобовязань, які ним забезпечуються (кредитним договором № 658-пк- 2006 від 20.07.2006 року), значить строк дії договору сторонами визначено, та він становить до припинення всіх зобовязань по кредитному договору № 658-пк-2006 від 20.07.2006 року. Така позиція позивача по справі не відповідає вимогам діючого законодавства. Так, в ст.. 251 Цивільного кодексу України на законодавчому рівні закріплено поняття строків та термінів у цивільному праві, при цьому визначена їх принципову різницю. Так, строком визнається певний період часу, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Тобто, юридичне значення має саме сплив певного проміжку часу, у результаті якого виникають, змінюються або припиняються цивільні правовідносини, поняття терміну, визначається як момент у часі, з настанням якого пов'язується виникнення, зміна та припинення цивільних правовідносин. В свою чергу, ст.. 530 ЦК України встановлено, що визначення у зобов'язанні періоду, протягом якого воно підлягає виконанню, це строк виконання. Належне виконання може здійснитися у будь-який момент у межах цього періоду. Згідно зі ст. 252 ЦК україни, строк може бути визначеним роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін виконання зобов'язання може бути вказаний певною подією, яка неминуче має настати. Виходячи з положень ст. ст. 251, 252 ЦК України, уявляється, що встановлення такої умови виконання зобов'язання стосується лише терміну виконання зобов'язання, а не його строку. Враховуючи наведені положення цивільного законодавства, вбачається, що сторонами Договору поруки в п. 5.1 визначено саме термін виконання зобовязань по договору поруки, при цьому, саме строку дії договору поруки (певного проміжку часу визначеного календарними датами, або днями, місяцями, роками) не встановлено. При цьому в контексті 4.4. ст.. 559 Цивільного кодексу України мова йде саме про строк дії договору поруки, тобто, відповідно до законодавчо закріпленого поняття - про певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Тому, навіть, якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. В даному випадку, в договорі поруки строк дії останнього не встановлений. Відповідно до п. 3.5. кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів в разі несвоєчасного або не в повному обсязі погашення Позичальником заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до умов кредитного договору. На підставі зазначеного позичальнику та поручителю (відповідачам 1, 2) були направлені листи з вимогами виконати зобов'язання перед банком, які виникли внаслідок порушення умов кредитного договору, а саме: лист №2768 від 26.03.2009р., що отриманий особисто [PERSON] відповідно до поштового повідомлення про вручення листа №53657 від 13.04.2009р. (а.с.12); лист №2767 від 26.03.2009р., що отриманий особисто [PERSON] відповідно до поштового повідомлення про вручення листа №5371 1 від 09.04.2009р. (а.с.11); Зазначені повідомлення банку отримані, але проігноровані позичальником та поручителем, в порушення п. 3.3 Кредитного договору заборгованість перед банком не сплачена. При цьому, як вже зазначалось вище, строк виконання основного грошового зобов'язання по кредитному договору визначений - 19.07.2008р. Отже, з урахуванням положень законодавства наведених вище, кредитор - позивач по справі, повинен був пред'явити вимогу протягом шести місяців починаючи з 13.04.2009 року, тобто, граничний термін пред'явлення вимоги по договору поруки - 13.10.2009р. Тоді як з матеріалів справи вбачається, що позивач по справі цей строк пропустив, та пред'явив позовну заяву лише 02.12.2009 року. Крім того, в п. 5.1. Договору поруки йде мова про порядок припинення зобовязаннь поручителя по Договору, а не про строк дії Договору. Крім того, відсильним положення цього пункту Договору визначається, що зобовязання поручителя припиняються з припиненням всіх зобовязань по кредитному договору № 658-пк-2006 від 20.07.2006 року. В договорі кредитування, строк його дії (тобто конкретний проміжок часу протягом якого повинно виконуватися зобовязання позичальника) визначений конкретною календарною датою - 19.07.2008р. Крім того, представником позивача у судовому засіданні не було заявлено клопотання щодо поновлення строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами та не надано в порядку ст. 60 ЦПК України доказів у підтвердження поважності пропуску ними строку для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами. Тому, суд вважає, що в частині вимог до відповідачки [PERSON] позов не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір та витрати на інформаційно- технічне забезпечення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial