Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

01.09.2009 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON]. третя особа, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив що 01.09.2006 року на автодорозі Одеса - Білгород-Дністровський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю, приналежного позивачу на праві власності автомобіля «ТОYОТА САМRY», реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та трактору МТЗ-80. реєстраційний № [NUMBER], що приналежить на праві власності відповідачу. В момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди трактором керував [PERSON] В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Зіткнення транспортних засобів відбулося в результаті нехтування водієм трактору [PERSON] Правил дорожнього руху, а саме п.16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; п.19.1. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. Вина [PERSON] у скоєнні дорожнього - транспортної пригоди підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.03.2007 року та постановою апеляційного суду Одеської області від 25.04.2007 року. На підставі свідоцтва про реєстрацію машини за серією [NUMBER] від 14.08.1999 року відповідач являється власником транспортного засобу трактору МТЗ - 80 реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач зазначає, що [PERSON] як особа, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України має нести цивільно - правову відповідальність, за шкоду спричинену цим джерелом підвищеної небезпеки іншим особам. Наслідком дорожньо-транспортної пригоди стало пошкодження практично нового автомобіля позивача, чим порушено було душевний спокій та нормальні життєві зв'язки позивача та йому спричинена моральна шкода. В ході розгляду справи представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про об'єднання справи з іншою цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача [PERSON] про стягнення витрат на оренду приміщення, що вже знаходилась в провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області з листопада 2006 року. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2010 року справи об'єднані в одне провадження. В обгрунтування позову про стягнення витрат на оренду приміщення позивач зазначає, що 01.09.2006 року на автодорозі Одеса - Білгород-Дністровський сталася дорожньо- транспортна пригода за участю, приналежного позивачу на праві власності автомобіля «ТОYОТА САМRY», реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та трактору МТЗ-80 реєстраційний № [NUMBER], що приналежить на праві власності відповідачу. В момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди трактором керував [PERSON] В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Зіткнення транспортних засобів відбулося в результаті нехтування водієм трактору [PERSON] Правил дорожнього руху, а саме п.16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; п.19.1. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] знаходився в трудових відносинах з [PERSON] і безпосередньо виконував свої трудові обов'язки. В наслідок зіткнення автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження, що унеможливило його зберігання на відкритому повітрі та змусили укласти 02.09.2006 року договір суборенди приміщення для зберігання пошкодженого автомобіля. Оскільки під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди її винуватиць [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем, саме [PERSON] на підставі ч.1 ст.1172 ЦК України зобов'язаний нести відповідальність за шкоду спричинену в результаті ДТП та відшкодувати позивачу суму орендної плати за зберігання пошкодженого автомобіля. Представник позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON]. за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд в задоволенні позовів відмовити в повному обсязі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та дату слухання справи не одноразово повідомлявся засобами поштового зв'язку, а також, через розміщення повідомлень в газетах «Урядовий кур'єр» та «Чорноморські новини». Суд, заслухавши представника позивача та третьої особи, представника відповідача, ознайомившись з викладеним у цивільних позовах, дослідивши письмові докази по справі, встановивши правовідносини сторін, вважає позов [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а позов [PERSON] про стягнення витрат на оренду приміщення таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] володіє на праві приватної власності автомобілем «ТОYОТА САМRY», реєстраційний № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. 01.09.2006 року на автодорозі Одеса - Білгород-Дністровський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю, приналежного позивачу автомобіля під керуванням [PERSON] та трактору МТЗ-80, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 3-2380/07, що була оглянута судом під час розгляду справи, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм трактору МТЗ - 80, реєстраційний номер [NUMBER], вимог п.16.11 та п.19.1. Правил дорожнього руху України, виїжджаючи з другорядної дороги, водій трактору не пропустив автомобіль «ТОYОТА САМRY», що рухався по головній дорозі та мав пріоритет в русі. Також, на момент дорожньо-транспортної пригоди трактор з двома причепами знаходився у технічно несправному стані з непрацюючими світловими приладами, що унеможливлювало в темну пору доби його завчасно виявити та уникнути зіткнення. Суд вважає, що всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.09.2006 року є встановленими. Вина [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху, які є причинним зв'язком пошкодження автомобіля позивача, підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.03.2007 р. у справі про адміністративне правопорушення № 3-2380/07 та постановою апеляційного суду Одеської області від 25.04.2007 р. у справі № 33-161/07, згідно яких [PERSON] в умовах ДТП не надав дорогу автомобілю позивача, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником трактору МТЗ - 80, реєстраційний номер [NUMBER], згідно реєстраційних документів, а саме, свідоцтва про реєстрацію машини, серії [NUMBER], є відповідач [PERSON] На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав відповідних документів на право керування та розпорядження транспортним засобом відповідача. Посилання представника відповідача [PERSON] на договір про надання транспортних послуг від 08.08.2006 року, як на правову підставу керування [PERSON] трактором відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки, перелік документів, що є правовою підставою для знаходження особи за кермом транспортного засобу та керування ним встановлені п.2.1. Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб, а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Підстав вважати, що транспортний засіб трактор на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди незаконно вибув з володіння відповідача у суду не має, оскільки відповідних заяв відповідачем до правоохоронних органів не подавалося і в судовому засіданні представником відповідача визнано факт передання третій особі [PERSON] в управління зазначеного трактора на підставі усних домовленостей, а також, договору про надання транспортних послуг. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд дійшов висновку, що єдиним законним володарем трактору МТЗ - 80, реєстраційний номер [NUMBER], на момент скоєння 01.09.2006 року дорожньо-транспортної пригоди, є відповідач [PERSON], який саме і повинен нести відповідальність за спричинену позивачу його транспортним засобом шкоду. Сума матеріальної шкоди, спричиненої позивачу підтверджується висновком № 11159 від 22.12.2006 р. судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Воротинцева В. В., оригінал якого знаходиться у цивільній справі № 2-239/07 та був оглянутий в судовому засіданні. Згідно зазначеного висновку, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «ТОYОТА САМRY» внаслідок ДТП, складає 69626,83 грн. У своїх позивних вимогах позивач просить суд стягнути на його користь суму моральної шкоди у розмірі 4000 грн., мотивуючи, свої вимоги тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди значною мірою був пошкоджений практично новий автомобіль 2006 року випуску, він втратив душевний спокій та надію на відновлення власного автомобіля. Фізичні та моральні страждання позивача посилились внаслідок відмови відповідача компенсувати суму необхідну для проведення відновлювальних робіт та придбання необхідних запчастин. Тому, позивач, вимушений був здійснювати ремонт власним коштом, під час ремонту не міг користуватися на протязі тривалого часу автомобілем, порушились нормальні життєві зв'язки і стосунки позивача та йому були спричинені значні страждання та незручності. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи обставини справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 4000 грн. Разом з тим, в задоволенні цивільного позову [PERSON] про стягнення витрат на оренду приміщення суд вважає необхідним відмовити з наступних підстав: Як вже зазначалося, в ході розгляду справи судом було оглянуто матеріали цивільної справи № 2-239/07 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається, 16.08.2007 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позов [PERSON] було задоволено, місцевий суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 69626 грн. 83 коп., моральну шкоду у сумі 4000 тис. грн. та судові витрати у сумі 1208 грн. 33 коп., а всього 74835 грн. 16 коп. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.11.2007 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.08.2007 року скасовано і справу направлено до того ж суду на новий розгляд іншим складом суду. Ухвалою Верховного суду України від 04.02.2009 року ухвату Апеляційного суду Одеської області від 19.11.2007 року скасовано і справу передано на новий апеляційний розгляд. 10.04.2009 року Апеляційний суд Одеської області рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.08.2007 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовив. Апеляційним судом Одеської області в рішенні від 10.04.2009 року зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не знаходились в трудових відносинах між собою і [PERSON] керував трактором на підставі договору про надання транспортних послуг, а тому [PERSON] не повинен нести відповідальність за шкоду спричинену [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Верховного суду України від 03.08.2009 року було відмовлено у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на зазначене рішення апеляційної інстанції. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Одеської області від 10.04.2009 року основною матеріально-правовою підставою позову стала ч.1 ст.1172 ЦК України, що регламентує порядок відшкодування роботодавцем шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, позовні вимоги грунтувалися на трудових правовідносинах відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки позов [PERSON] про стягнення витрат на оренду приміщення та позов у справі № 2-239/07 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мають спільні підстави позовних вимог, а саме трудові правовідносини відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] і набравшим чинність рішенням апеляційного суду встановлено факт відсутності трудових правовідносин між зазначеними вище особами, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення витрат'на оренду приміщення, оскільки останній ґрунтується на правових підставах, що були спростовані судовим рішенням в іншій цивільній справі, що набрало законної сили. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають документально підтверджені судові витрати: -сплачене державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 751,74 грн. та 122,40 грн.; -витрати пов'язані з викликами третьої особи [PERSON] через засоби масової інформації, шляхом поміщення оголошень в газетах «Чорноморські новини» та «Урядовий кур'єр» в сумі 642,60 грн., 81,60 грн., 642,60 грн., 80 грн., 420 грн., а всього на загальну суму 2740, 94 грн.

Outcome: approved