overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом його вселення у квратиру 59 по вул.. 6-та гвардійська, 2. Позивач підтримав пояснення викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача на попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказали, що відсутній будь-який спір між сторонами, жодних перешкод позивачу ніхто не чинить. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 08 грудня 2008 року рішенням Рівненського міського суду визнано за [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру № 59 по вул.. 6-та Гвардійська, 2 в м. Рівне, як на спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 квітня 2009 року вказане рішення залишено без змін. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи, що позивач чинить перешкоди у користуванні квартирою № 59 по вул.. 6-та Гвардійська в м. Рівне шляхом вивезення речей, зміни вхідних дверей, перешкоджанням вільному доступу до квартири, а тому є всі підстави для захисту його порушеного права шляхом усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме квартирою способом вселення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Бердянської міськради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, вказуючи, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2009 року він є власником нежитлової будівлі, що знаходиться в м. Бердянську по вул. Морозова, 29-б, що розташована на земельній ділянці площею 0,0917 га. Зазначена земельна ділянка на підставі рішення Бердянської міськради № 10 від 29.07.2010 року передана позивачу в довгострокову аренду. На території зазначеної земельної ділянки [PERSON] самовільно збудувала підвал під. „А", тому просила визнати право власності на нього. До судового засідання позивач та його представник не з'явилися. Про слухання справи повідомлені належним чином. У заяві представник позивача просив розглянути справу за їх відсутності. Вимоги підтримав. Представники Бердянської міськради, ІДАБК у Запорізькій області до судового засідання не з'явилися. Про слухання справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 376 ЦК України, на вимогу користувача земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших громадян. Спірні будівлі споруджено на земельній ділянці, відведеній для цієї мети в належному порядку (а.с/2) Суд приймає до уваги, що згідно з технічним висновком Бердянської філії ДНДПВІ „НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" № 309/2010 від 13.09.2010 року спірна будова знаходяться у задовільному стані, санітарно-гігієнічні та пожежні вимоги не порушено. Несучі та огороджуючі конструкції забезпечують безпечну подальшу експлуатацію будівлі (а.с. 9-10). Згідно з листом заступника міського голови м. Бердянська № 3272/05-Б-3385 від 12.10.2010 року прийняти в експлуатацію спірні споруди та будови в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1035 „Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт не можливо (а.с.26). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання права власності на самовільно побудовані будівлі та споруди нічиїх законних прав і інтересів не порушує, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що самочинно збудовані будівлі: двоповерховий будинок літнього типу «К», вбиральня-душ «Л», вбиральня «М», розташовані на земельній ділянці по вул.Курортна, 35/169 в [PERSON],\~йому не\~належать.\~Зазначив,\~що він\~є власником\~1/2 частини вказаного домоволодіння. Інша частина належить [PERSON], яка збудувала зазначені будівлі. В судовому засіданні представник заявника за дорученням [PERSON] заяву підтримала, пояснила, що зазначені самочинні будівлі належать іншій співвласниці домоволодіння. [PERSON] в судовому засідання не заперечує на задоволенні заявлених вимог. Зазначила, що вказані самочинні будівлі заявнику не належать, належить їй. Вислухавши пояснення\~представника заявника\~та заінтересованої\~особи,\~вивчивши письмові\~докази,\~суд вважає\~заяву такою,\~що підлягає\~задоволенню оскільки\~відповідно до\~ст.256\~ЦПК України\~суд має\~право встановити\~факти,\~що мають\~юридичне значення,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб,\~якщо законом\~не визначено\~іншого порядку\~їх встановлення.\~[PERSON]\~є власником\~1/2 частини домоволодіння № 35/169 по вул. Курортна в м. Бердянськ на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.04.92 року [PERSON] ст.державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори (реєстр. № 1-1770). Приналежність будівель „К", „Л", „М" не заявнику підтверджується технічним паспортом, планом будинку, характеристикою будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу 20 червня 1996 року у них народився син [PERSON]. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний, та на теперішній час [PERSON] грошової допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, та просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, у попередньому судовому засіданні позов визнав, та написав заяву, що позов [PERSON] визнає в повному обсязі, та просить розглянути справу у його відсутності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб між ними розірваний 27 листопада 2003 року, актовий запис № 967 відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується паспортом відповідача. Від даного шлюбу 20 червня 1996 року у них народився син [PERSON]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При викладених обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 липня 2010 року по 20 червня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2004 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. 08.10.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що спільне життя з відповідачем не склалося та з квітня 2010 року мешкають окремо. Дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніде не працює на протязі декілька місяців, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Позивачка позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач з позовом згоден, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони мешкають окремо, згоди між сторонами про добровільну сплату аліментів не досягнуто, відповідач не працює, фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти, а тому на розсуд суду, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку /доходу/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.12.2009 до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в уточнюючій заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до досягнення дочкою повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та день розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, тому судом оголошено про заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні письмову заяву позивача і надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], 21 вересня 1993, що підтверджено свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 492869, виданим виконкомом Хорошівської селищної Ради Харківського району, актовий запис №34. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки. У відповідності до ст. 88 ЦПК України державне мито в розмірі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а також з відповідача необхідно стягнути на користь УДК у Харківському районі Харківської області 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

03.11.2009 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги і пояснила суду, що відповідач недостатньо надає матеріальної допомоги на утримання дитини і позивач бажає отримувати аліменти в більшому розмірі. За таких обставин, позивач визначила розмір аліментів у твердій грошовій сумі в 500 гривень щомісяця і просила позов повністю задовольнити. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що не має такого доходу, у добровільному порядку відповідач в міру можливості приймає участь в утриманні доньки, а тому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги в частині доведеності позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим Південноміською радою Харківського району Харківської області З квітня 2009 року. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дочку. Підстави стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визначені у ст. 184 СК України, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, або існують будь-які інші обставини, що мають істотне значення, суду не надано. За таких обставин на підставі ст. ст. 182,183 СК України, суд вважає необхідним у загальному порядку стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і задовольнити позов частково, відмовивши в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 СК України державне мито в розмірі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а 120 гривень витрат, пов`язаних із інформаційно-технічним забезпеченням судового розгляду справи підлягають стягненню з відповідача на користь УДК у Харківському районі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

11.02.2010 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття. Позивач подав до суду заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, тому судом оголошено про заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні письмову заяву позивача і надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим 13 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина. У відповідності до ст. 88 ЦПК України державне мито в розмірі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а також з відповідача необхідно стягнути на користь УДК у Харківському районі Харківської області 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» у період часу з 12 вересня 2007 року по 24 січня 2008 року, зробило поставку електроенергії на об`єкт відповідача, що перебуває за адресою : \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] . При контрольному відвідуванні споживача електроенергії за зазначеною адресою, контролерами ПМРЕМ, було встановлено, що на об`єкті споживача, 24 січня 2008 року було зроблене самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Вказані обставини підтверджують факт розкрадання електроенергії, що зафіксовано актом Б № 004789 від 24 січня 2008 року. Своїми діями відповідач грубо порушив п.п.14,42 Правил користування електроенергією для населення та п.4.4 Договору про споживання електроенергії, заподіявшій цим збитки позивачеві у сумі - 1203 грн. 56 коп. Відповідачеві був виписаний і вручений платіжний документ для оплати суми збитків, однак завдані збитки споживачем відшкодовано не було. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування збитків - 1203 грн. 56 коп. У судове засідання представник позивача, що діє за дорученням, не з`явився надав суцу заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини. Матеріалами справи\~встановлено,\~що відповідач,\~проживає за\~адресою :\~ [ADDRESS] . При контрольному відвідуванні споживача електроенергії 24 січня 2008 року, за зазначеною адресою, контролерами ПМРЕМ, було встановлено, що на об`єкті споживача, після відключення за несплату, було зроблене самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Вказані обставини розкрадання електроенергії підтверджуються актом Б № 004789 від 24 січня 2008 року. Своїми діями відповідач грубо порушив п.п.14,42 Правил користування електроенергією для населення та п.4.4 Договору про споживання електроенергії, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі - \~ \~ \~ \~1203 грн. 56 коп., нараховані на підставі Методики нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ для населення. У відповідності до ст.623 ЦК України, боржник, порушивши зобов`язання, повинен відшкодувати кредитору спричинені цим збитки. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду судової справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 21 липня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 269. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із позивачем по справі. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст.. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

В вересні 2010 року [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 16 грудня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 639. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але на підставі того що відповідач не хоче піти з ним до органів РАГСу для розірвання шлюбу, позивач звернувся з позовом до суду. В обгрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї, неможливо у зв`язку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, підтвердила факти наведені позивачем в позові та в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В надісланій заяві до суду відповідач - [PERSON] висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved