Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона [INFO], відповідно, до ст.1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» їй повинна виплачуватися щомісячна грошова допомога у вигляді надбавки до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак таке підвищення за період з 2007 р. по липень 2010 р. їй не виплачувалось. Про належні їй виплати їй стало відомо з преси у зв'язку з ухваленням рішення КСУ від 22.05.2008р.. Просить поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав; визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі щодо нарахування і виплати їй державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.07.20017 р. по 31.07.2010 р. включно відповідно до ст.6 Закону України «По соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % надбавки до пенсії ; стягнути з управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі на його користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу - 30 % надбавку до пенсії як дитині війни, що передбачена ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2007 р. по 31.07.2010 р. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Пояснила, що про належні їй, як дитині війни, виплати вона взнала ще в лютому 2010р., звернулася до Пенсійного фонду України у Тиврівському районі з заявою про перерахунок пенсії, однак відповідачем відхилені її вимоги про перерахунок пенсії. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Тиврівському районі [PERSON] позов не визнала і просить залишити його без задоволення як безпідставний, а також у зв'язку із пропуском позивачкою строків звернення до суду. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає, що позов слід задоволити частково. [PERSON] народилася 18.11.1938 р. в с.Юхимівка, Шаргородського району, Вінницької гбласті, є громадянкою України, їй на час закінчення Другої світової війни було менше 18 років, відповідно вона має статус дитини війни, як його визначено в ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». 3 16.11.2005 р. [PERSON] включена до Єдиного Державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , що стверджується довідкою УПСЗН Тиврівської РДА № 03-17-1/3292 від 23.07.2005 р. [PERSON], також є пенсіонеркою, знаходиться на обліку в УПФУ у Тиврівському районі. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004р. дітям війни пенсія або щомісячне грошове утримання чи державна соціальні допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-111 від 05.10.2000р. виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Іншого нормативно-правового акту , який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлювались Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, новий розмір мінімальної пенсії за віком, а відтак і підвищення до пенсії дітям війни залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Наявність такого права позивачу гарантується Конституцією України (ст.46 Конституції України). Відповідно до ст.62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлюється у розмірі з: 1 квітня 2007р. - 406 грн., з 1 жовтня 2007р.- 411 грн.; відповідно до ст. 58 ЗУ «Про Державниі бюджет України на 2008 рік" №107-VI на 2008 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.; відповідно до ст.54 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2009 рік складав: з 1 січня - 498 грн., а відповідно до ст.1 ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» №1646- VI від 20.10.2009 року, встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 листопада 2009 року - у розмірі 573 грн.; відповідно до ст.52 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає: з 1 січня 2010р. - 695 грн., з 1 квітня 2010 р. - 706 грн. Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Однак до 01.01.2008 р. підвищення до пенсії як дитині війни позивачка не отримувала, і з 01.01.2008р. таке підвищення до пенсії складало 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008р. - 48,10 грн., 01.07.2008р. - 48,20 грн., і з 01.10.2008 р. - 49,80 грн. в місяць, що стверджується повідомленням відповідача № М-58 від 11.08.2010 р. Такий розмір підвищення до пенсії визначений на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ, постанови КМУ №530 від 28.05.2008року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» , а відсутність підвищення до 01.01.2008р., як пояснила представник відповідача, зумовлений вимогами Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким передбачалась така виплата лише дітям війни , які є інвалідами, а позивачка не є інвалідом. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 498 пунктом 12 статті 71 зупинено на 2007 рік дію положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Статтею 111 цього Закону № 498 від 19.12.2006р. встановлено, що у 2007році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України » Про соціальні захист дітей війни» виплачується особам , які є інвалідами ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки , встановленої для учасників війни. Однак, рішенням Конституційного суду України у справі № 1-29 /2007 від 09.07.2007року №6-рп/2007 визнано такими, що не відповідає Конституції України неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням статті 111 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, [PERSON] мала право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно із вимогами ст.. 6 Закону » Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007р. Слід також зазначити, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107- VI підпунктом 2 пункту 41 розділу II викладено у новій редакції частину 1 статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» : » Дітям війни ( крім тих , на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги , що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі у розмірі надбавки , встановленої для учасників війни. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) зміни, внесені до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України « від 28.12.2007р. № 107- VI. Отже, з 01.01.2008р. по 21.05.2008 р. відповідач правомірно нараховував та виплачував [PERSON] підвищення до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а із 22.05.2008р. така виплата повинна здійснюватись у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Слід також зазначити, що статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" №9 від 01.11.1996р. судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти державного чи іншого органу ( в т.ч. постанови КМУ) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і закону . Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню , не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Отже , за конституційними нормами , виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, підлягає застосуванню стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення, мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. Таким чином, на органи Пенсійного фонду в Україні покладено повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, в тому числі, і підвищення до пенсії дітям війни. Крім того, позивачка не просить, а суд не зобов'язує відповідача проводити виплати позивачу з власних джерел фінансування УПФУ у Тиврівському районі. Слід також вказати , що згідно ст.256, 257 , 261 ЦК України особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права . Позов до суду подано 16.08.2010 р. Позивачка не заперечує, що про належні їй , як дитині війни , виплати вона знала ще в лютому 2010 р. Суд вважає, що про порушення свого права позивач повинна була дізнатись в момент отримання відповідних виплат. Будь-яких повідомлень, копій письмових звернень чи документів, що підтверджували б усні звернення позивачки до відповідача з приводу правильності нарахування і виплати їй допомоги як «дитині війни», суду не представлено. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за період з 01.07.2007 р. по 16.08.2007 р. відмовити зі пропуском строків позовної давності. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, тобто до компетенції суду належить захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав фізичних осіб, які вже сталися, а отже захисту підлягає порушене право позивача на час розгляду справи. Сума вказаної пенсії має бути нарахована тим органом, на який покладено Законом обов'язок проводити відповідні нарахування пенсій, тому суд не може підміняти органи Пенсійного фонду у питаннях, обов'язок по яким покладено законом лише на орган Пенсійного фонду, зокрема нарахування розмірів пенсій.

Outcome: dismissed