Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії за період з 1 січня 2006 року по 1 серпня 2010 року та виплачувати його в подальшому, посилаючись на те, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вона є дитиною війни, так як на час закінчення Другої світової війни їй не виповнилось 18 років, що згідно зі ст. 6 цього ж Закону їй у вказані періоди було передбачено підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, яке відповідач, незважаючи на рішення Конституційного Суду України, не виплачує. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, та заперечення проти позову, де зазначив, що на даний час відсутні механізми реалізації ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) було менше 18 років. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є громадянкою України та станом на 02.09.1945 р. їй було менше 18 років, що підтверджується наявними в матеріалах справи паспортними даними позивача. В силу ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року №3235-УІ ст.77 п.17 дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195- IV зупинено на 2006 рік. П.17 ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року №3235-УІ виключено на підставі Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року №3367-VI та встановлено ст.110 цього ж Закону, що пільги дітям війни, передбаченні ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом ВР України з питань бюджету. Положення ст.110 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року №3367-VI, не були визнанні неконституційними. Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" не приймалися. Отже, пільги для дітей війни, передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у 2006 році запроваджено не було, а в звязку з цим вимоги позивача визнати неправомірними дії відповідача та стягнути з відповідача соціальну допомогу як дітям війни за 2006 рік задоволенню не підлягають. Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було призупинено. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. в справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" у тому числі і цю норму Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік", якою було призупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", вказану норму було визнано такою, що не відповідає Конституції України. Положення закону, визнані Конституційним Судом України неконституційними, втрачають чинність від дня прийняття цим Судом відповідного рішення (ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 р.). Таким чином, з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік,, як такі, що прийняті пізніше в часі, у звязку з чим мали пріоритет порівняно із спеціальною нормою - статтею 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни,,. Виходячи із наведеного, позивач має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. включно. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" внесено зміни, зокрема ст. 6 викладено в новій редакції Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 в справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", (справа щодо предмета та змісту закону України про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі і ці норми Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік". Такими чином, з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України,,. Отже, позивач має право на отримання надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. включно, і відповідач зобовязаний провести перерахунок пенсії позивача за цей період з врахуванням зазначеної надбавки. З січня 2009 року по серпень 2010 року будь - які зміни в ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не вносились. Посилання представника відповідача у запереченні на те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому при нарахуванні вказаної надбавки до пенсії в 2009 році керується Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 №544 та Постановою Кабінету Міністрів №530 від 28.05.2008 року не заслуговують на увагу, оскільки Закон України має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вимоги позивача про перерахунок та виплату їй надбавки до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2009 року по 1 серпня 2010 року включно підлягають задоволенню. Невиконання державою (в особі Пенсійного Фонду, на який покладено обов'язок проведення виплат за аналогією з положеннями Закону України "Про бюджет України на 2008рік" від 28.12.2007 р. за № 107-У1) своїх соціальних зобовязань щодо окремих громадян ставить їх у не рівні умови, підриває принцип довіри особи до держави і закономірно призводить до порушення принципів соціальної справедливості у правовій державі. Законами України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" безпідставно скасовано та зменшено відповідно обсяг соціальної пільги, виплата якої передбачена іншим чинним Законом, а саме Законом України "Про соціальний захист дітей війни" і гарантована Конституцією України. На підставі викладеного, суд не приймає заперечення проти позову з боку відповідача, у тому числі і щодо законодавчого не врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком, що підлягає застосуванню для обчислення розміру доплати, порядку виплат та джерел фінансування. Беручи до уваги, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни" в цілому і ст. 6 не суперечить Конституції України, то в даному випадку суд вважає застосувати правила, передбачені частинами 4, 8, 9 ст. 8 ЦПК України про те, що у разі невідповідності правового акту закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу, а якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. В пенсійному законодавстві про розмір мінімальної пенсії за віком передбачено в Законі України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в ч. 1 ст. 28. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що неможливо прийняти до уваги положення ч. З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки, наявність такої норми та відсутність іншого визначеного на законодавчому рівні мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації визначених Конституцією гарантій, визначених у ст. 46 та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Таким чином Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому повинно здійснити доплату до пенсії позивачам з розрахунку 30 відсотків від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування". Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначено нормою Закону. Питання стосунків між субєктами владних повноважень щодо механізму реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за № 2195, отримання в повному обсязі фінансування на виконання ст. 6 названого закону, не може погіршувати соціальний захист позивачів, розмір підвищення пенсії, гарантованих зазначеним Законом. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком в подальшому, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вимоги ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про право позивача на отримання підвищення до пенсі, є чинними, а тому підлягають виконанню, відповідачем право на подальше отримання цієї допомоги ще не порушено, а захист прав на майбутнє не передбачений діючим законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial