Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки просячи стягнути з останньої суму боргу за договором позики. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що згідно розписок [PERSON] винна їй 6050 дол. СІЛА, що в еквіваленті на національну грошову одиницю становить 46 585 грн. Грошові кошти остання повинна була повернути позивачці до 30 липня 2008 року, але в порушення обіцяного, зобовязання не виконує, відмовляючись та усіляко ухиляючись від будь- яких конструктивних контактів щодо вирішення питання про повернення боргу. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову заперечувала, фактично ні чим не обґрунтовуючи свою позицію. Проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зваживши всі доводи, що наведені у позові, суд задовольняє його з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В свою чергу ст. 1047 цього Кодексу зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як підтверджується матеріалами справи, а саме розпискою про отримання грошей, загальна сума позики складає 6050 дол. США., що за курсом НБУ станом на 26.01.2009 року становить 46585 грн. Стаття 1050 ЦК України закріплює, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, також боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти дніг. від дня предявлення позикодавцем вимог про це, якщо інше не встановлено договором. Саме з врахуванням вищенаведених норм, а також того факту, що на даний час борг відповідачем не повернуто, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення на його користь зазначеної суми грошового боргу. Мінливі доводи відповідачки в обгрунтування своєї позиції суд не приймає до уваги, оскільки в підтвердження того, що будь-які кошти поверталися нею позивачці не надано жодного доказу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved