Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інтелпол» та просить зобовязати відповідача негайно припинити дії, що порушують авторське право , а саме: відтворення твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» ; публічну демонстрацію і публічний показ твору образотворчого мистецтва «INTELPOL»; будь-яке оприлюднення твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» з будь-якого місця у будь-який час за їх власним вибором; стягнути на користь позивача компенсацію за неправомірне використання авторських прав у розмірі 100 000, 00 грн., накласти на відповідача штраф на користь держави у розмірі 10% суми, присудженої судом на користь позивача та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнила розмір компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача та просила стягнути з відповідача 99 770, 00 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 10 квітня 2008 року закінчив роботу по створенню твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» та 28.01.2010 р. отримав Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір №31812. Зазначає, що на сьогоднішній день відповідач використовує твір образотворчого мистецтва «INTELPOL» у своїй комерційній діяльності, шляхом його відтворення, оприлюднення та демонстрацію тощо, без згоди позивача. На думку позивача вказані дії є порушенням його прав , передбачених Законом України «Про авторське право і суміжні права». Позивач вважає, що відповідачем порушуються його майнові права, як автора твору , у звязку з чим просив зобовязати відповідача негайно припинити дії, що порушують авторське право позивача шляхом заборони відтворення твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» ; публічну демонстрацію і публічний показ твору образотворчого мистецтва«INTELPOL»; будь-яке повторне оприлюднення твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» ; подання твору образотворчого мистецтва до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до твору образотворчого мистецтва «INTELPOL» з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором. Позивач також вважає, що відповідачем було порушено його немайнові права, як автора твору образотворчого мистецтва «INTELPOL», оскільки відповідачем не було зазначено імені автора на творі і його примірниках за будь-якого публічного використання. Посилаючись на порушення майнових та немайнових прав, тривалість порушення та способи використання обєкту авторського права, позивач просив стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 99 770, 00 грн. та накласти на відповідача штраф у розмірі 10% суми, присудженої судом на користь позивача, передбачених ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права». Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував та просив в задоволені позову відмовити повністю. Посилався на те, що 29.12.2007 року між СПД [PERSON] та Відповідачем було укладено договір за № 29/12 предметом якого була розробка та створення корпоративних графічних констант та рекламних ідей, слоганів і рекламного макету. Метою укладання даного договору була розробка знаку для товарів і послуг та логотипу ТОВ «Інтелпол», яке мала використовуватися в комерційній діяльності відповідача. В рамках даного договору виконавцем було передано виключні майнові права на використання матеріалів створені за даним договором, що зазначені в Додатку №2,3. За виконану роботу, відповідачем було сплачено авторську винагороду виконавцю. На підтвердження даних обставин відповідач надав договір, акт прийому-передачі від 18.04.2007 року, роздруківку позначення, яке використовується відповідачем. Представник відповідача вважає, що права позивача , як автора виключних майнових прав не є порушеними, відповідач правомірно використовує створений на замовлення обєкт у своїй комерційній діяльності, який відтворює твір образотворчого мистецтва за свідоцтвом України № 31812 ,право на який належить позивачу. Також вважає, що права позивача, як автора твору образотворчого мистецтва не є порушеними, оскільки відповідач не оспорюює авторство позивача. Вважає, що дійсно позивач є автором створеного обєкту образотворчого мистецтва. В судовому засіданні представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 статті 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права» первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Встановлено, що позивач є автором твору образотворчого мистецтва «INTELPOL», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір №31812 від 28.01.2010 р. та не заперечувалося відповідачем по справі ( а.с.108). Як вбачається з матеріалів заявки №31959 від 30.11.2007 року , даний твір містить у своєму складі словесні та зображувальні елементи-стилізоване зображення собаки, що сидить, а також написи латиницею «INTELPOL», та «security for trede» ( а.с.7). Як встановлено в судовому засідання та не заперечувалося сторонами, відповідач використовує аналогічне позначення у своїй комерційній діяльності, діловій документації , рекламі тощо, як комерційне позначення ( а.с.40-79). Встановлено, що використання позначення «INTELPOL», відповідачем здійснюється відповідно до Договору замовлення за № 29/12 від 29.12.2007 року (а.с.119-124). З вказаного вище договору встановлено, що між [PERSON] та відповідачем ТОВ «Інтелпол» 29.12.2007 року було укладено договір №29/12 предметом якого була розробка та створення корпоративних графічних констант (Додаток №2), розробка рекламної ідеї, салогана, рекламного макету( Додаток №2). За своєю правовою природою даний договір - договір замовлення. Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачена можливість укладення авторського договору замовлення. Відповідно до умов цього договору автор зобовязується у майбутньому створити твір та передати його замовникові. На відміну від договору щодо готового твору на момент укладення договору замовлення на твір не існує в обєктивній формі. Тому сторони договору можуть наперед планувати певний зміст, направленість, обєм твору, який замовляється, в залежності від своїх потреб і фінансових можливостей, в тому числі і можливості щодо доведення твору до публіки та отримання відповідних доходів від його використання. Особливістю договору замовлення є те, що автор зобовязується створити твір у певні строки і не випускати його у світ. Право на використання твору певними способами переходить до замовника з моменту створення твору. Автору твору замовником виплачується обумовлена в договорі сума авторської винагороди. Оригінал твору образотворчого мистецтва, створеного на замовлення, переходить у власність замовника. За загальним правилом майнові права інтелектуальної власності на обєкт, створений за замовленням, належать творцеві цього обєкта та замовникові спільно, якщо інше не встановлено договором. Тобто, якщо між субєктами не було укладено договору, або був укладений договір, що не передбачав прямо питання інтелектуальної власності, права належать спільно творцеві і замовникові. Таким чином, законодавством встановлено обовязкові умови цього договору - однією зі сторін має бути «замовник», повинні бути викладені вимоги до обєкта інтелектуальної власності, повинен бути визначений строк виконання замовлення та визначені способи і умови використання цього обєкта замовником. Виходячи зі змісту договору № 29/12 від 29.12.2008 року, сторони під час підписання договору про створення за замовленням і використання обєкта права інтелектуальної власності, а саме - корпоративних графічних констант, рекламної ідеї, салогану, рекламного макету; чітко визначили умови створення твору та змісту твору, а також в повній мірі способи та умови використання цього обєкта замовником, що є важливими умовами. Також встановлено, що даним договором визначена приналежність авторських майнових прав, які згідно з договором передані замовнику - відповідачу по справі. Відповідно на момент розгляду справи договір є чинним та сторонами не оспорювався, а тому суд приймає його до уваги при розгляді даної справи. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що метою укладання договору № 29/12 була розробка та створення знаку для товарів і послуг та логотипу ТОВ «ІНТЕЛПОЛ», оскільки відповідачем використовувалося позначення «Інтелпол», як своє комерційне найменування задовго до дати створення обєкту авторського права позивачем, при цьому всі ідеї та побажання були висловлені замовнику та були узгоджені в процесі виконання даного Договору. Відповідно до ст. 430 ЦК України особисті немайнові права інтелектуальної власності на об'єкт, створений за замовленням, належать творцеві цього об'єкта. У випадках, передбачених законом, окремі особисті немайнові права інтелектуальної власності на такий об'єкт можуть належати замовникові. Майнові права інтелектуальної власності на об'єкт, створений за замовленням, належать творцеві цього об'єкта та замовникові спільно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до Розділу 6 Договору за № 29/12 від 29.12.2007 року вбачається, що виконавець передав замовнику всі майнові права на розроблені та створені в рамках даного договору творчі матеріали. Відповідно до п.6.12. Договору, замовник набуває виключні майнові права на використання створених творчих матеріалів, в любій формі та будь-який спосіб. Відповідно до п.4.1. Договору вбачається, що авторська винагорода виконавця по даному Договору становила 22 725, 00 грн. Встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі виконавець передав, а замовник прийняв розроблені та створені корпоративні графічні константи (Додаток №2), розробка рекламної ідеї, салогана, рекламного макету (Додаток№3), що не заперечувалося сторонами по справі (а.с. 122-125). Оглянуті в судовому засіданні Додатки до Договору за №2 та №3 в письмовому та електронному варіантах встановлено, що розроблені графічні константи на виконання умов Даного договору містять в собі схожі елементи, які відображені в творі образотворчому мистецтва позивача. В судовому засіданні представник позивача посилалася на те, що твір образотворчого мистецтва використовується відповідачем без згоди позивача, а тому просила негайно зобовязати відповідача припинити дії, що порушують авторські права позивача. Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що посилання позивача про порушення майнових прав позивача є безпідставними, оскільки відповідачем використовується твір образотворчого мистецтва правомірно, в рамках укладеного договору від 29.12.2007 poку, яким відповідачу були передані виключні майнові права на використання творчих матеріалів Вказаний договір є чинним та сторонами в судовому порядку не оспорений. Посилання позивача щодо відсутності укладеного авторського договору на використані обєкту авторського права, суд вважає безпідставним, з огляду на викладене вище. Відповідно до пункту «а» статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення (або) суміжних прав, визначені статтею 14 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтею 15 цього Закону. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача припинити дії, що порушують авторські права позивача. Відповідно до п.п. «а, г» ч. 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування, виплату компенсації, що визначається судом у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Позивач звернувся до суду за захистом також своїх порушених немайнових прав, як автора твору образотворчого мистецтва «INTELPOL». Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що позивачу належать немайнові права на створений ним обєкт . Вважає, що жодним чином, немайнові права позивача не порушував, діяв в рамках укладеного договору та вимог чинного законодавства. Жодних претензій до відповідача щодо припинення порушених немайнових прав позивач не предявляв. Відповідно до пункту 1 ст. 14 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторських немайнових прав є зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо. Позивачем не було надано доказів порушення його немайнових прав як автора твору образотворчого мистецтва, оскільки його немайнові права та авторство відповідачем не оспорюється. Крім того, суд вважає, що з практичної точки зору відповідач був позбавлений на зазначення імені автора на творі та його примірниках в процесі використання твору образотворчого мистецтва, оскільки дане використання обмежувалося суту комерційною діяльністю відповідача та в діловій документації останнього, як можливість вирізнити одну особу з-поміж інших, у формі комерційного позначення. Належних доказів в обґрунтування вимог позивач щодо практичної можливості зазначення імені автора на творі в процесі використання відповідачем , зокрема, в діловій документації, логотипу тощо, позивачем не надано. За таких обставин суд також не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення компенсації за неправомірне використання авторських прав у розмірі 99 770, 00 грн., накладення штрафу, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed