overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

ВАТ «Кременчукгаз» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 105 грн. 74 коп. та судові витрати в розмірі 30 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що в порушення п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ за № 2246 від 09.12.1999р. (в редакції 2004 р.) та норм ЖК України відповідач не проводить оплати наданих послуг, внаслідок чого станом на 01.11.2009 р. утворилась заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 105 грн. 74 коп. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач у справі зареєстрований і проживає в [INFO]. Зазначена квартира має статус приватної (а.с.3) Обовязок споживачів вносити плату за комунальні та інші послуги, передбачений ст. 68 ЖК України. Однак в порушення норм ЖК України, п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, відповідач не проводить розрахунків за спожитий природний газ, що підтверджується наданою довідкою-розрахунком. Станом на 01.11.2009 р. заборгованість за надані послуги складає 105 грн. 74 коп. (а.с.4). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі покладені судом на сторону боржника. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що вона у грудні 2006 року під впливом тяжких сімейних обставин важка хвороба сина, необхідність стороннього нагляду за ним, небажання невістки доглядати хворого чоловіка, залишення його у матері, та на вкрай невигідних умовах подарувала відповідачці, яка є її дочкою, належну їй квартиру. Після укладення договору дарування стосунки її з дочкою різко погіршилися, дочка стала кричати на неї, бити, а тому позивачка має підозри, що залишиться без квартири на вулиці, коли дочка викине її з неї. Просить суд поновити їй строк позовної давності та розірвати договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 26.12.2006 та посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] У судовому засіданні позивачка повністю підтримала вимоги позовної заяви та, посилаючись на підстави позову, просила суд їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, суду пояснили, що між позивачкою та відповідачкою виникають деколи сутички на сімейному ґрунті, але позивачка є матір»ю відповідачки, вони проживають разом у спірній квартирі все життя, відповідачка ніяких протиправних дій проти матері або з квартирою не проводила та не проводить, а тому просять суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. До того ж, представник відповідача просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоровя, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2009 позивачці були нанесені легкі тілесні ушкодження згідно з висновком експерта (а.с.44-45), але жодних документів, які б підтверджували нанесення цих тілесних ушкоджень саме відповідачкою, позивачка суду не надала. Таким чином, суд вважає, що позивачка належними доказами не довела, що відповідачка умисно вчинила злочин проти позивачки, а тому позовна вимога про розірвання договору дарування задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так як представник відповідача заявив суду про застосування позовної давності, а позивачка не навела причин поважності пропуску передбаченого законом строку, вимога про поновлення строку на пред»явлення позову до суду задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/53-05/71969 від 02 червня 2008 року у сумі 6693,59 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит у сумі 6600 грн. строком на 24 місяці з 02 червня 2008 року до 01 червня 2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,9 % річних. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 6693,59 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подала. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 02 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит у сумі 6600 грн. строком на 24 місяці з 02 червня 2008 року до 01 червня 2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,9 % річних. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 6693,59 грн., з яких 6600 грн. сума непогашеного кредиту, 91,28 грн. несплачені проценти, 2,31 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором №014/53-05/71969 від 02 червня 2008 року у сумі 6693,59 грн. та присудити з нього судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/53-05/41537 від 22 березня 2006 року у сумі 1020,82 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит у сумі 2500 грн. строком на 24 місяці з 22 березня 2006 року до 21 березня 2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,1 % річних. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 1020,82 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подала. Заслухавши представника позиача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 22 березня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит у сумі 2500 грн. строком на 24 місяці з 22 березня 2006 року до 21 березня 2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,1 % річних. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). За порушення строків виконання грошових зобовязань відповідач на підставі п.6.1. кредитного договору повинен сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 1020,82 грн., з яких 862,37 грн. сума непогашеного кредиту, 17,65 грн. несплачені проценти, 140,80 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором №014/53-05/41537 від 22 березня 2006 року у сумі 1020,82 грн. та присудити з нього судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Заявник звернувся до Великомихайлівського районного суду із позовом про встановлення факту родинних відносин. Мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10 червня 2009 року у м. Одеса померла тітка заявника [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 9,2670 гектарів, яка( розташована на території Новоборисівської сільської ради, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 355656. 03 квітня 2009 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого заповіла заявнику належну їй земельну ділянку. Заявник являється спадкоємцем за заповітом. Заявник являється племінником померлої [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для прийняття спадщини. Заявник звернувся до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю документів, ' що підтверджують родинні відносини померлої [PERSON] та заявником, спадкоємцем за заповітом. Просить суд встановити факт родинних відносин. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю та просив заяву задовольнити. Вислухавши заявника, свідків, вивчивши і проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з п. 5 ч.2 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами при неможливості відновлення втрачених документів. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожний окремо, пояснили суду, що заявник є племінником [PERSON], померлої 10 червня 2009 року. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Відповідач на попередній розгляд справи не явився, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений за місцем свого мешкання. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія протоколу про адміністративне правопорушення від 06.08.2010 р.; копія акту прийому-передачі 1,2 кг. риби: розрахунок матеріальної шкоди на суму 30 грн. 60 грн.; копія постанови Ренійського райсуду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 30.09.2010 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] суму шкоди у розмірі 30 грн. 60 коп. у дохід держави, зазначивши, що 06.08.2010 р. відповідач, знаходячись на оз. Кагул в районі с. Орлівка Ренійського району, незаконно ловив рибу забороненим знаряддям лову - двома моно сітками, чим завдав шкоду рибному господарству України. За вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у грубому порушенні правил рибальства, на відповідача постановою Ренійського райсуду від 30.09.2010 р. було накладено штраф із конфіскацією знаряддя лову та риби. На момент затримання на місці правопорушення у відповідача було вилучено 1,2 кг. риби. Згідно постанови КМУ № 32 від 19.01.1998р. позивачем був нарахований розмір заподіяної шкоди, який склав 30 грн. 60 коп. і оскільки відповідач його в добровільному порядку не погасив, позивач просить його стягнути в судовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В даному випадку, шкода рибному господарству заподіяна відповідачем, тобто його незаконними діями щодо вилову риби. п.п. 8.17. Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря передбачена можливість звернення із позовом про відшкодування збитків і втрат, заподіяних рибгосподарству порушенням законодавства про охорону та використовування водних живих ресурсів. Згідно постанови КМУ №32 від 19.01.1998р.«Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу» відповідачу був нарахований розмір шкоди в сумі 30 грн. 60 коп. Таким чином, є всі правові підстави для задоволення позову позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Відповідач на попередній розгляд справи не явився, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений за місцем свого мешкання. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія протоколу про адміністративне правопорушення від 06.08.2010 р.; копія акту прийому-передачі 1,3 кг. риби; розрахунок матеріальної шкоди на суму 35 грн. 70 грн.; копія постанови Ренійського райсуду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 30.09.2010 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] суму шкоди у розмірі 35 грн. 70 коп. у дохід держави, зазначивши, що 06.08.2010 р. відповідач, знаходячись на оз. Кагул в районі с. Орлівка Ренійського району, незаконно ловив рибу забороненим знаряддям лову - двома моносітками, чим завдав шкоду рибному господарству України. За вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у грубому порушенні правил рибальства, на відповідача постановою Ренійського райсуду від 30.09.2010 р. було накладено штраф із конфіскацією знаряддя лову та риби. На момент затримання на місці правопорушення у відповідача було вилучено 1,3 кг. риби. Згідно постанови КМУ № 32 від 19.01.1998р. позивачем був нарахований розмір заподіяної шкоди, який склав 35 грн. 70 коп. і оскільки відповідач його в добровільному порядку не погасив, позивач просить його стягнути в судовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В даному випадку, шкода рибному господарству заподіяна відповідачем, тобто його незаконними діями щодо вилову риби. п.п. 8.17. Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря передбачена можливість звернення із позовом про відшкодування збитків і втрат, заподіяних рибгосподарству порушенням законодавства про охорону та використовування водних живих ресурсів. Згідні постанови КМУ №32 від 19.01.1998р. «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу» відповідачу був нарахований розмір шкоди в сумі 35 грн. 70 коп. Таким чином, є всі правові підстави для задоволення позову позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Відповідач на попередній розгляд справи не явився, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений за місцем свого мешкання. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія протоколу про адміністративне правопорушення від 14.05.2010 р.; копія акту прийому-передачі 0,5 кг. риби; розрахунок матеріальної шкоди на суму 51 грн.; копія постанови Ренійського райсуду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 06.07.2010 року. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] суму шкоди у розмірі 51 коп. у дохід держави, зазначивши, що 14.05.2010 р. відповідач, знаходячись на оз. Кугурлуй в районі с. Новосільське Ренійського району, незаконно ловив рибу забороненим знаряддям лову - однією моносіткою, чим завдав шкоду рибному господарству України. За вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у грубому порушенні правил рибальства, на відповідача постановою Ренійського райсуду від 06.07.2010 р. було накладено штраф із конфіскацією знаряддя лову та риби. На момент затримання на місці правопорушення у відповідача було вилучено 0,5 кг. риби. Згідно постанови КМУ № 32 від 19.01.1998р. позивачем був нарахований розмір заподіяної шкоди, який склав 51 грн. і оскільки відповідач його в добровільному порядку не погасив, позивач просить його стягнути в судовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В даному випадку, шкода рибному господарству заподіяна відповідачем, тобто його незаконними діями щодо вилову риби, п.п. 8.17. Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря передбачена можливість звернення із позовом про відшкодування збитків і втрат, заподіяних рибгосподарству порушенням законодавства про охорону та використовування водних живих ресурсів. Згідно постанови КМУ №32 від19.01.1998р. «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу» відповідачу був нарахований розмір шкоди в сумі 51 грн. Таким чином, є всі правові підстави для задоволення позову позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Відповідач на попередній розгляд справи не явився, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений за місцем свого мешкання. У зв'язку із цимиобставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія протоколу про адміністративне правопорушення від 04.08.2010 р.; копія акту прийому-передачі 4 кг. риби; розрахунок матеріальної шкоди на суму 137 грн. 70 грн.; копія постанови Ренійського райсуду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 30.09.2010р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] M B. суму шкоди у розмірі 137 грн. 70 коп. у дохід держави, зазначивши, що 04.08.2010р. відповідач, знаходячись на оз. Картал в районі с.Новосільське Ренійського району, незаконно ловив рибу забороненим знаряддям лову - двома моно сітками, чим завдав шкоду рибному господарству України. За вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у грубому порушенні правил рибальства, на відповідача постановою Ренійського райсуду від 30.09.2010 р. було накладено штраф із конфіскацією знаряддя лову та риби. На момент затримання на місці правопорушення у відповідача було вилучено 4 кг. риби. Згідно постанови КМУ № 32 від 19.01.1998р. позивачем був нарахований розмір заподіяної шкоди, який склав 137 грн. 70 коп. іоскільки відповідач його в добровільному порядку не погасив, позивач просить його стягнути в судовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В даному випадку шкода рибному господарству заподіяна відповідачем, тобто його незаконними діями щодо вилову риби, п.п. 8.17. Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря передбачена можливість звернення із позовом про відшкодування збитків і втрат, заподіяних рибгосподарству порушенням законодавства про охорону та використання водних живих ресурсів. Згідно постанови КМУ № 32 від 19.01.1998р. «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу» відповідачу був нарахований розмір шкоди в сумі 137 грн. 70 коп. Таким чином, є всі правові підстави для задоволення позову позивача.

Outcome: approved