Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Прокурор Герцаївського району в інтересах Головного управління Держкомзему в Чернівецькій області звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 травня 1998 року належало на праві власності земельну ділянку площею 0,72 га на території Острицької сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва. 28 лютого 2008 року [PERSON] було отримано державний акт № 073386 на право власності на земельну ділянку площею 0,7201 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Острицької сільської ради Герцаївського району. Підставою отримання такого акту було розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року за № 462-р. В подальшому, 29 лютого 2009 року [PERSON] як власник спірної земельної ділянки уклала нотаріально посвідчений договір із [PERSON] якому продала вказану земельну ділянку. Оскільки, за на наслідками проведеною прокуратурою району перевірки встановлено, що спірне розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р не стосується [PERSON], а стосується воно інтересів громадянина [PERSON], тобто цільове призначення земельної ділянки належної [PERSON] відбулося незаконно, просив суд визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,7201 га серії ЯД № 073386 виданий на її імя, та урахуванням того, що спірна земельна ділянка була продана [PERSON], з підстав передбачених ст.ст. 21, 210 ЗК України, також просив суд визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON]І і [PERSON] від 29.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], , зареєстрованого в реєстрі за № 252 та визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,7201 га серії ЯД № 073393 виданий 5 березня 2008 року на імя [PERSON] В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Головне управління Держкомзему в Чернівецькій області свого представника в судове засідання не направила, однак надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності так як проти задоволення позову не заперечували. Відповідачка [PERSON] проти розірвання договору купівлі-продажі земельної ділянки заперечувала, однак суд пояснила, що за наслідками праці у колишньому колгоспі «Прут» що в с. Остриця Герцаївського району, як особі яка вийшла на пенсію з даного господарства, їй була виділено земельну ділянку частку (пай) розташовану поблизу м. Чернівці. Вказану земельну ділянку до 2008 року вона разом із сімєю обробляли, а в подальшому за наслідками її було продано. Документами по оформленню продажі вказаної земельної ділянки займалися її родичі, при цьому вона нікуди не їздила крім нотаріусу, де підписувала якісь попери, як їй пояснили з приводу продажі зазначеної земельної ділянки. Розмір коштів за скільки було продано земельну ділянку їй не відомо, однак їй родичами було надано суму грошей за яких нею був проведений ремонт оселі. Крім земельної ділянки (паю) та наявного огороду що біля будинку в неї ніколи не було інших ділянок землі. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували з підстав того, що за наслідками ознайомлення із оголошенням у пресі з приводу продажі земельної ділянку, відповідач зустрівся із особою чоловічої статті яка повідомила його про бажання продати земельну ділянку розташованої на території Осрицької сільської ради Герцаївського району. Оскільки ціна землі його влаштовувала, перевіривши пакет документів, в т.ч. державний акт на право власності на землю, в подальшому всі вони разом із [PERSON] звернулися до нотаріуса що у м. Чернівці де за наслідками всіх домовленостей було укладено договір купівлі продажі земельної ділянки. Договір було укладено на добровільних засадах, без будь якого на то примусу. За наслідками оформлення договору, через деякій час звернувся до відповідних органів де йому було видано новий державний акт на спірну земельну ділянку на його прізвище. Представник [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що угоду про яку просить визнати недійсною та відповідно державні акти на землю за вказаною угоду, були вчинено внаслідок протиправних дій службових осіб райдержадміністрації, які працювали на той час, а не самої адміністрації. Разом з тим, за наявними журналами реєстрації заяв громадян, журналів розпоряджень [PERSON] райдержадміністрації, будь-якої заяви [PERSON] з приводу зміни цільового призначення земельної ділянки належної їй на праві власності не значиться, а значить вказане питання не було предметом розгляду адміністрацією. Розпорядження з даного питання відносно [PERSON] в [PERSON] райдержадміністрації також не значиться. Представник третьої особи без самостійних вимог відділу Держкомзему в [PERSON] районі [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував та суду пояснив, що у відділ відсутні будь які документи на підтвердження зміни [PERSON] цільового призначення земельної ділянки належній їй на праві власності як земельної частки (пай). За наявними у відділі первісних записів у книгах обліку Державних актів на землю, за [PERSON] рахувалася земельна ділянка як така що отримана як земельна частка (пай). За останніми даними наявними у відділ, за [PERSON] рахувалася така земельна ділянка як така що видана для будівництва та обслуговування жилого будинку яка за договором купівлі прождажі була продана [PERSON] Технічної документації щодо зміни цільового призначення земельної ділянку у відділі не має та чи було така йому не відомо так як він виконує обовязки начальника на протязі останнього року, хоча вся документація зданих питань має зберігатися саме у відділі. Представник третьої особи без самостійних вимог Чернівецької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» (в подальшому Центр) позов не визнав, та суд пояснив, що Центром в автоматичному режимі ведеться облік державних актів на право власності на землю починаючи з 2006 року, а тому спірні Державні акти на землю виданих на [PERSON]І І [PERSON] за наявною інформацією у Центрі рахуються як таки, що були надані останнім для будівництва та обслуговування житлового будинку. Стверджує, що на час звернення заявниці [PERSON] до Центру, останньою було надано пакет документів по зміні цільового призначення земельної ділянки, в т.ч. розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р яке стосувалося саме її. У Центрі самі розпорядження, рішення про надання земельної ділянки, зміни цільового призначення землі не зберігаються та після видачі державних актів на землю повертаються заявникам. Де ділося спірне розпорядження його не відомо. Виходячи з межових знаків спірної земельної ділянки яка на теперішній час рахується за [PERSON], може з точністю стверджувати, що остання першочергово належало [PERSON] як земельна діялнка частка (пай). Представник третьої особи без самостійних вимог - Острицької сільської ради Герцаївського району в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, направив суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, будь-яке пояснення по суті спору суду надано не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 04.03.1998 року №102-р [PERSON] 12 травня 1998 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,72 га на території Острицької сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з плану зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] вона має форму прямокутника, її межі вказані у вигляді рівних ліній. Земельна ділянка останньої від лінії «А» до «Б» межує з земельною ділянкою [PERSON], від «Б» до «В» - з землями сільської ради дорога, від «В» до «Г» - з земельною ділянкою [PERSON], , а від точки «Г» до точки «А» - з землями Чернівецької міської ради Розмір меж земельної ділянки становить 205,50 м х 35,0м.х 212,0м.х35,40м. \~ За даними погосподарської книги Острицької сільської ради, особовий рахунок №198 за [PERSON] станом на 2006 рік рахувалася земельна ділянка площею 0,72 га як така що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельних часток (паїв) виділених у натурі. За наведених обставин, суд знаходить встановленим, що [PERSON] як колишньому член КСП «Прут» в установленому на той час законодавством було надано земельну ділянку частку (пай) розміром 0,72 га що обєктивно відповідає поясненню останній, представникам відділу земельних ресурсів Герцаївського району та Чернівецької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру». Разом з тим, 28 лютого 2008 року, на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р [PERSON] було видано державний акт № 073386 на право власності на земельну ділянку площею 0,7201 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Острицької сільської ради Герцаївського району. Згідно вказаного акту на право приватної власності на землю, по сусідству із земельною ділянкою [PERSON] від точки «А» до точки «Г» плану межувала земельна ділянка [PERSON], від точки «А» до точки «Б» межували землі Чернівецької міської ради, від точки «Б» до точки «В» - межувала земельна ділянка [PERSON] та від точки «В» до точки «Г» - землі сільської ради (дорога). Розмір меж земельної ділянки становить 205,41 м х 35,0 м. х 21,88 м. х 35,38м. \~ Виходячи з принципу оцінки доказів закріпленому у статті 60 ЦПК України, суд вважає безспірно встановленим, що земельна ділянка видана [PERSON] за державним актом № 073386 від 28 лютого 2008 року «для ведення сільськогосподарського виробництва» та земельна ділянка яка була отримання останньою за державним актом від 12 травня 1998 року «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» є одна і та сама. Таким чином, правовою підставою за якою відбулася зміна цільового призначення земельної ділянки [PERSON] з «ведення сільськогосподарського виробництва» на «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» стало розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р. Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Порядок зміни цільового призначення земельних ділянок з ініціативи громадян та юридичних осіб встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» ( в подальшому Порядок) від 11 квітня 2002\~року. У відповідності до п.2 Порядку, зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться на підставі заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або до районної державної адміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту. Рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акту на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням (п.12 Порядку). Як вбачається зі змісту розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25 грудня 2006 року № 462-р вона стосується інтересів [PERSON] по затвердженню проекту відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення земельної ділянки належної йому на праві власності згідно державного акту. Будь-яких даних що вказане розпорядження якимось чином торкається також і інтересів відповідачки [PERSON] щодо зміни цільового призначення земельної ділянки належної їй, з останньої не вбачається так як про таке не зазначено у самому розпорядженні. За наслідками дослідження в судовому засіданні журналу реєстрації розпоряджень [PERSON] райдержадміністрації за 2006 рік, судом будь-якого розпорядження яке би стосувалося відповідачки [PERSON] з даних питань в т.ч. і за іншим номером чи під іншою датою не встановлено. Відсутня така заява (не зареєстрована) і у журналі реєстрації заяв та скарг громадян [PERSON] райдержадміністрації за вказаний період. Отже, оцінуючи вищенаведене докази у їх сукупності разом із поясненнями наданими суду представниками [PERSON] райдержадміністрації та відділу земельних ресурсів Герцаївського району, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] із заявою про зміну цільового призначення земельної надання належної їй на праві власності для «ведення сільськогосподарського виробництва» на «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» до цього органу виконавчої влади [PERSON] райдержадміністрації взагалі не зверталася. Свідченням того, що спірне розпорядження № 462-р від 25 грудня 2006 року не має ніякого відношення до відповідачки [PERSON] також є наявні записи у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на постійне користування землею, договорів оренди землі по Острицькій сільській раді Герцаївського району, а саме, що за даним розпорядженням виданою на імя [PERSON], інтереси якого вона і стосується, державний акт на право власності на землю був зареєстрований за останнім ще 26 лютого 2007 року. Таким чином, жодних доказів на підтвердження того що відповідачка [PERSON] в установленому законодавством порядку зверталися до органу виконавчої влади із завою щодо зміни їй цільового призначення спірної земельної ділянки та така заяву була розглянута з прийняттям відповідного розпорядження судом не встановлено, у звязку з чим [PERSON] 28 лютого 2008 року було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку № 073386 без належних на те підстав, а тому даний державний акт повинен бути скасований. Судом також встановлено, що 29 лютого 2008 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] придбано у [PERSON] земельну ділянку площею 0,7201 га (кадастровий номер 7320784000:01:00260722) за цільовим призначенням - будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані на території Острицької сільської ради Герцаївського району. \~ На підставі вказаного договору купівлі-продажу, 5 березня 2009 року відділом земельних ресурсів у [PERSON] районі видано Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку на імя [PERSON] № 073393. Відповідно до вимог ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є \~недодержання \~в \~момент вчинення \~правочину \~стороною \~(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, \~п'ятою та \~шостою \~статті \~203 \~цього Кодексу. Недійсним є правочин, \~якщо його \~недійсність \~встановлена законом \~(нікчемний \~правочин). \~У \~цьому \~разі \~визнання \~такого правочину недійсним судом не вимагається.. Якщо \~недійсність \~правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована \~особа \~заперечує \~його дійсність на підставах, \~встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). \~ Згідно з вимогами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. \~ Статтею 21 ЗК України встановлено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Угоди укладені із порушенням встановленого законодавством порядку купівлі-продажі, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 ЗК України) Оскільки в судовому засіданні здобуто достовірні докази того що органом виконавчої влади [PERSON] райдержадміністрацією без будь-яких на то підстав незаконно було змінено цільове призначення земельної ділянки належної відповідачці [PERSON], в звязку з чим в останньої у встановленому законом порядку не виникло право власності на земельну ділянку «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» яка відчужена нею незаконно, а тому договір купівлі-продажу земельної ділянки не може вважаться правочином. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29 лютого 2008 року якій був укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 252 в силу положень ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 21 ЗК України та ст. 41 Конституції України має бути визнаний недійсним як такий, що суперечить Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім того, відповідно до Законів України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів» спочатку до 01 січня 2007 року, в подальшому до 1 січня 2008 року, а на теперішній час до 1 січня 2012 року не допускається: купівля-продаж земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до Закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення)". Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази з врахуванням наведених положень законодавства, суд вважає встановленим що укладення спірного договору відбулося під час встановлення заборони на відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв). Державний акт серії ЯД № 073393 на право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території Острицької сільської ради Герцаївського району, кадастровий номер 7320784000:01:00260722, площею 0,7201 га, виданий [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010881100113 виданий відділом земельних ресурсів у [PERSON] районі на підставі недійсного правочину, а тому не може посвідчувати право власності [PERSON] на земельну ділянку та підлягає визнанню недійсним. Приходячи до висновку про визнання недійсним вказаного акту про право власності на земельну ділянку, суд виходить із засад застосування аналогії закону та положень ЦК України про визнання правочину недійсним. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що на час укладанні правочинну сторони домовилися про всі його істотні умови, обидва вони діяли без будь якого на те примусу, правомірно та вважає їх безпідставними, такими що спростовуються статтею 216 ЦК України, згідно якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. В силу ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Отже, прокурор, діючи у відповідності до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на захист інтересів держави в особі Головного управління Держкомзему в Чернівецькій області на якого покладено функцію контролю за охороною та цільовим використанням земель, правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом. На підставі ст.ст. 8, 14 Конституції України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 21, 210 ЗК України,

Outcome: approved