Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

18.05.2010 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку зворотної вимоги допомоги по тимчасовій непрацездатності. Позивач вказує на те, що 15 квітня 2007 року в результаті наїзду транспортним засобом [PERSON] на [PERSON] останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та у період з 16.04.2007 року по 11.05.2007 року знаходилась на лікуванні, що засвідчується листками непрацездатності, виданими лікарнею Миколаївського морського торгівельного порту. Відшкодування отриманої [PERSON] майнової шкоди, завданої тимчасовою втратою працездатності здійснено за рахунок МОВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності на загальну суму 1794 грн. 72 коп. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2008 року [PERSON] від відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України звільнено у звязку з амністією, встановлена вина [PERSON], що й спричинило ДТП та сприяло нанесенню МОВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності матеріальних збитків. Посилаючись на викладене, та відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст. 1191 ЦК України позивач просив суд стягнути з [PERSON] в порядку зворотної вимоги (регресу) на користь МОВ Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності кошти, витрачені МОВ Фондом соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності на відшкодування збитків повязаних з тимчасовою втратою непрацездатності [PERSON] в сумі 1794 грн. 72 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просили про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з преамбулою Закону від 18 січня 2001 року № 2240-111 «Про загальнообовязкове державне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі Закон) матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообовязкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. На підставі ст. 9 Закону Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені ст. 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів. У зазначеному Законі не передбачено право Фонду, який здійснив страхову виплату застрахованій особі, зворотної вимоги до винної особи. Таке право, як зазначено у ст. 993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі виплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування. Здійснені й відшкодовані Миколаївським обласним відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності соціальні послуги та виплати є його обовязком у разі настання страхового випадку, а тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є заподіяною Фонду шкодою у розумінні ст. 1166 ЦК України. Тобто Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності не є особою, яка має право відшкодувати шкоду, завдану іншою особою, та не набуває права зворотної вимоги до винних осіб згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України.

Outcome: dismissed