Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції») про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що 11 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування автомобіля [PERSON] І іексія. н.з. АА6578НО. 6 лютого 2009 року стався страховий випадок - було пошкоджено застрахований автомобіль. Відповідно до умов договору ним було повідомлено відповідача про страховий випадок. Посилаючись на те, що відповідачем не було прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь 7 000 грн. страхового відшкодування. Крім того, посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, на її відшкодування просив стягнути 1 700 грн.. а також просив стягнути судові витрати. У подальшому позивачем було змінено розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь 9 740 грн. 78 коп. страхового відшкодування, а також судові витрати: 98 грн. судового збору, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1 195 грн. 20 коп. витрат на проведення експертизи, 3 000 грн. витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ІДПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 11 серпня 2008 року між [PERSON] і ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» було укладено договір добровільного страхування автомобіля [PERSON], н.э. АА6578НО (далі - Договір), (а.с. 100-103). 6 лютого 2009 року стався страховий випадок - внаслідок дії третіх осіб було пошкоджено застрахований автомобіль. Відповідно до умов договору позивач повідомив відповідача про страховий випадок. Рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування відповідачем не приймалося. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1579/10/18 від 22 квітня 2010 року розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля складає 9 740 грн. 78 коп. (а.с. 67-77). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України). Крім того, відповідно до п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з п. 12.1 Договору виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі письмової заяви страхувальника (вигодонабувача) і страхового акту, який складається страховиком або уповноваженою ним особою. У порушення вимог договору та чинного законодавства відповідачем не було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування або про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 9 740 грн. 78 коп. підлягають задоволенню. Разом з тим. не можуть бути задоволені позовні вимоги у частині стягнення 1 700 грн. на ^ відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. За загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Види цивільної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором страхування встановлені главою 67 ЦК України. Законом України «Про страхування». Відшкодування моральної шкоди, як вид цивільної відповідальності, за неналежне виконання чи невиконання зобов'язань за договором страхування нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», а також Договором не передбачено. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди немає. За таких обставин, суд, за наслідками розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, вважає, що позов [PERSON] є обгрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн., судового збору у розмірі 97 грн. 41 коп., витрат на проведення експертизи у розмірі 1 195 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим. не підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача 3 000 грн. витрат на правову допомогу, виходячи з наступного. Пунктом 2 ч. З ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦГІК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано копію договору щодо надання юридичної допомоги та копію квитанції. Однак, зі змісту зазначеного договору та квитанції вбачається, що договір про надання правової допомоги укладений між [PERSON] і адвокатом [PERSON], інших доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду не надано (а.с. 104-105). Виходячи з наведеного, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу немає.

Outcome: partial