Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивачка за первісним позовом та її представник [PERSON] уточнив позовні вимоги, просить поділити майно набуте під час шлюбу [PERSON] з відповідачем [PERSON], визнавши за нею право спільної сумісної власності на автомобіль „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який придбаний в час шлюбу з [PERSON] і який на даний час належить [PERSON], вартістю 60332,50 гривень, мотивуючи тим, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони спільно придбали вказаний транспортний засіб. Оскільки відповідач добровільно не бажає поділити їхнє спільне майно, тому звертається до суду. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить розподілити спільно нажите майно за час шлюбу з [PERSON], а саме: холодильник „Снайге, телевізор „Самсунг, кришталевий та фаянсовий посуд, депозитний вклад в банку „Дністер на суму 5000 грн., а всього на суму 12300 грн., мотивуючи тим, що після розлучення [PERSON] забрала з собою частину спільно нажитого майна, а тому він просить розподілити його та депозитний вклад по ? частині. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по ? частині боргу за договором позики в сумі 7500 доларів США з кожного, що за офіційним курсом НБУ становить по 60000 грн., а також три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в сумі 2219,17 грн. з кожного, а також солідарно на його користь заподіяну йому моральну шкоду в сумі 5000 грн., мотивуючи тим, що 15.07.2005 року він позичив сімї [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 доларів США, на їх прохання для придбання мікроавтобуса для сімейних потреб, на підтвердження чого між ним та [PERSON] було укладено договір позики, яким відповідачі зобовязалися повернути йому позичену суму до 01.01.2009 року. За вказані кошти відповідачі придбали автомобіль „Фольксваген ЛТ-35, однак у зазначений договором термін грошей не повернули. [PERSON] мотивує це тим, що вони з дружиною розлучилися і в даний час в судовому порядку проводиться розподіл спільного майна подружжя. Відмова відповідачів повернути кошти, завдає йому також моральні страждання, оскільки він зазнав переживань у звязку з неповерненням коштів, а також витрачав свій час та кошти для захисту своїх прав в суді, яку оцінює в сумі 5000 грн.. В судовому засіданні представник позивача-відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить стягнути з відповідача половину вартості автомобіля „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску, що становить 60332,50 грн. згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 0100/09від 25.02.2009 року, яка проведена на підстві ухвали суду від 12.02.2009 року, хоча без огляду транспортного засобу, оскільки [PERSON] спірний автомобіль на експертизу не представив. Просить не брати до уваги вартість спірного автомобіля в сумі 31381 грн. визначену згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13/03 від 06.04.2010 року оскільки вона проведено по замовленню нового власника автомобіля [PERSON] без його участі і без ухвали суду на це. За час який минув з 25.02.2009 року по 06.04.2010 року автомобіль внаслідок неналеої експлуатації позивачем міг значно втратити свою вартість. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], про розподіл спільно нажитого майна в час шлюбу, а саме холодильника „Снайге, телевізора „Самсунг, кришталевого та фаянсового посуду, депозитного вкладу в банку „Дністер на суму 5000 грн., а всього на суму 12300 грн. не визнає, а також зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 15000 доларів США за договором позики від 15.07.2005 року не визнає, оскільки за час шлюбу в квартирі позивача за спільні кошти було зроблено капітальний ремонт, вартість якого набагато перекриває вартість спільно нажитого майна, яке подав на розподіл [PERSON]. Крім того [PERSON] не надав жодного доказу придбання вказаних речей та наявності коштів на депозиті в банку „Дністер, а договір позики з [PERSON] [PERSON] не підписувала, ставить під сумнів взагалі його правдивість, а якщо [PERSON] і позичав 15000 доларів США у [PERSON], то без згоди [PERSON]О і повинен сам повернути йому позичену валюту. Відповідач-позивач за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні просить розподілити спільно нажите за час шлюбу з [PERSON] майно, а саме холодильник „Снайге, телевізор „Самсунг, кришталевий та фаянсовий посуд, депозитний вклад в банку „Дністер на суму 5000 грн., а всього на суму 12300 грн.. Також згідний на розподіл автомобіля „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску, який на даний час є у власності [PERSON], однак не по експертизі від 25.02.2009 року, а згідно висновку експерта від 06.04.2010 року, згідно якого вартість автомобіля становить 31381 гривень, оскільки даний автомобіль оглядав експерт, а під час експертизи 25.02.2009 року спірний автомобіль експерт не оглядав, а тільки визначив середню ринкову вартість автомобіля, з якою він не погоджується. Позов [PERSON] до нього та [PERSON] про стягнення з них 15000 доларів США по договору позики від 15.07.2005 року визнає, оскільки дійсно з відома та згоди [PERSON] позичав у [PERSON] в присутності свідків [PERSON]В та [PERSON] дану суму для придбання автомобіля „Фольксваген ЛТ 35, який і був придбаний в час шлюбу, а згодом, після розлучення з [PERSON] був проданий третій особі [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, оскільки являється інвалідом ІІ групи, свої позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Третя особа по справі за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] заперечив, пояснив, що на даний час являється власником спірного автомобіля, який купив у [PERSON]. Знаючи, що в суді знаходиться справа про розподіл майна між [PERSON] та [PERSON] замовив у судового експерта [PERSON] автотоварознавчу експертизу для визначення вартості даного автомобіля. На експертизу був представлений автомобіль „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску. [PERSON] участі в експертизі не брала. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13/03 від 06.04.010 року, вартість автомобіля становить 31381 гривню. На даний час автомобіль знаходиться його власності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки-відповідачки [PERSON], відповідача-позивача [PERSON], третьої особи на стороні [PERSON] - [PERSON], суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна подружжя підлягають до задоволення, в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики слід відмовити за недоведеністю. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в час шлюбу 11.08.2005 року придбали автомобіль „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], про що ствердив в судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 021945 від 28.12.2006 року, шлюб між сторонами було розірвано 28.12.2006 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст. 68 ч.1 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно довідки Стрийського ВРЕР ДАІ, автомобіль „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON], згідно біржового договору № 818402 Української товарної біржі та зареєстрований за ним 27.09.2008 року за державним номером ВС 4524 ВО. Таким чином, суд вважає, що придбаний в час шлюбу між сторонами автомобіль „Фольксваген ЛТ 35, р.н. [NUMBER], 2001 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя і вартість його підлягає розподілу між сторонами в рівних частках, оскільки на даний час спірний автомобіль знаходиться у власності третьої особи [PERSON] і можливості передати його у власність котрійсь із сторін неможливо. При визначенні вартості спірного автомобіля, суд ґрунтується на висновку судової автотоварознавчої експертизи № 0100/09 від 25.02.2009 року, яка проведена згідно ухвали суду від 12.02.2009 року ліцензованим підприємством ТзОВ „Гал-Світ, згідно якої середня вартість спірного автомобіля становить 120665,00 грн., а не на висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13/03 від 06.04.2010 року проведеного судовим експертом [PERSON], оскільки відповідач [PERSON] умисно не надав на дослідження автомобіль, хоча неодноразово про це повідомлявся телеграмою, висновок проведено на підставі ухвали суду, а не приватної заяви [PERSON], [PERSON] не повідомлялась про проведення експертного автотоварознавчого дослідження о заяві [PERSON], а тому з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] половину вартості спірного автомобіля, що становить 60332,50 грн.. Щодо розподілу спільно нажитого майна за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], то в його задоволенні слід відмовити за недоведеністю, оскільки [PERSON] в судовому засіданні не навів доказів придбання даних речей подружжям, а грошовий вклад в Стрийському відділенні СКБ „Дністер відкритий [PERSON] 12.05.2004 року в сумі 4650 грн. закритий повністю 10.01.2005 року, тобто в час шлюбу між сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], перебуваючи в шлюбі 15.07.2005 року позичив у [PERSON] 15000 доларів США на термін до 01.01.2009 року. Договір підписали сторони по договору та свідки [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] договір не підписувала. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Таким чином, укладаючи договір позики з [PERSON], [PERSON], якщо б він діяв від імені та в інтересах другого з подружжя [PERSON] мав поставити її про позичку грошей до відома, а саме шляхом підписання нею договору позики. Суд критично оцінює покази [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], які при виконанні судового доручення пояснили Комунарському районному суду м. Запоріжжя про те, що [PERSON] знала про те, що її чоловік позичає у [PERSON] гроші і дала на це згоду, оскільки [PERSON] та [PERSON] проживають і зареєстровані в одній квартирі,є добрими знайомими [PERSON], про що він сам ствердив в судовому засіданні. Суд не ставить під сумнів дійсність договору позики від 15.07.2005 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], однак вважає, що за даним договором обовязок повернути борг лежить на позичальникові [PERSON], оскільки стосовно [PERSON] не витримана обовязкова умова письмового договору позики. В судовому засіданні не здобуто доказів того, що [PERSON] дала згоду [PERSON] на позичку 15000 доларів США у [PERSON] і які використані на спільні потреби сімї. Факт купівлі 11.08.2005 року подружжям [PERSON] спірного автомобіля не тягне за собою обовязку повернення [PERSON] половини суми за договором позики [PERSON], оскільки в судовому засіданні не зібрано доказів купівлі спірного автомобіля за позичені гроші. Відтак з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] суму боргу за договором позики 15000 доларів США, що по курсу Нацбанку станом на 12.10.2010 року за 100 доларів 790,99 гривень, становить 118635 гривень. В позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення ? суми за договором позики від 15.07.2005 року слід відмовити за недоведеністю. Що стосується вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з них солідарно моральної шкоди в сумі 5000 грн., то суд не знаходить моральних страждань [PERSON] внаслідок своєчасного неповернення суми боргу, оскільки будучи інвалідом ІІ групи і позичаючи своєму знайомому [PERSON] велику суму грошей, він мав передбачити ризик своєчасного неповернення боргу. Крім того [PERSON] визнав факт позички грошей і враховуючи те, що суд вирішив стягнути з нього суму боргу, для [PERSON] це вже є сатисфакцією стягнення моральної шкоди, а тому в цій частині позову слід відмовити за його недоведеністю. Слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] понесені нею судові витрати, в користь [PERSON], сплачені ним витрати на ІТЗ та в користь держави судовий збір за позовом [PERSON], оскільки останній є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судового збору при подачі заяви.

Outcome: approved