Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі -продажу, про визнання права власності на нерухоме майно, оскільки 01 квітня 2010р. між ним та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Червонознам'янка по вул.. Садова під № 5, Іванівського району Одеської області. Відповідно до умов зазначеного договору позивач сплатив обумовлену договором суму коштів, відповідач передав ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нього. Отже позивач вважає, що сторони фактично домовились, щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу, щодо предмету, ціни, а також зазначає, що відбулося повне виконання договору купівлі - продажу. З урахуванням наведеного позивач просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами дійсним та визнати за ним право власності на будинок. Позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але позов визнав про що надав письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставі ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 29 січня 2002 року (а.с. 8), зазначений договір купівлі - продажу переданий позивачу під час виконання договору 01 квітня 2010р. Крім того, реєстрація права власності підтверджена Технічним паспортом на об'єкт нерухомості, що знаходиться під № 5 по вул. Садова в с. Червонознам'янка, Іванівського району Одеської області з зазначенням плану будинку, внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень Право власності зареєстроване в КП "Іванівське БТІ" 31.01.2002р., зазначене підтверджено реєстраційним посвідченням, і записано в реєстрову книгу за № 13 під реєстром № 156 стор. 179 за [PERSON] Як зазначає позивач, згідно досягнутої домовленості, нотаріальне посвідчення мало відбутися після повної сплати коштів за житловий будинок. Відповідно до умов зазначеного договору позивач сплатив відповідачу 42 700 грн.. що підтверджено розпискою, написаною власноруч відповідачем 01.04.2010р. Отже договір фактично виконано, однак відповідач уникає зустрічі з позивіачем, а також уникає нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу вищевказаного будинку. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору( ч.І ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.І ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст угоди не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; угода повинна бути укладена у формі, встановленій законом, волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. Відповідно до ч.І ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема за угодами. У ч.І ст.334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.З ст. 334 ЦК України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ч.З ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.І ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, згідно п.1 ст.13 Закону України «Про власність». Судом роз'яснено позивачу положення ст.10 ЦПК України відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.11 ЦПК України згідно з якою суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд також роз'яснив ст.60 ЦПК України згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховує те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі -продажу та відбулося повне його виконання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання права власності за позивачем на нерухоме майно. Суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved