Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної дирекції національної страхової компанії «Оранта» про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика. У позові позивач зазначив, що 13 листопада 2009 року він став учасником дородньо-транспортної пригоди, в результаті якої пошкоджено його автомобіль. Під час судового розгляду справи він 11 грудня 2009 року визнаний потерпілим. Постанова суду надана в Страхову компанію 21 грудня 2009 року. ПОД НАСК «Оранта» 21 січня 2010 року прийняла рішення про виплату йому страхового відшкодування в сумі 13\~316 грн. 39 коп. В порушення вимог ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик виплатив йому страхове відшкодування не проятгом місяця з дня отримання необхідних документів, а лише 19 березня 2010 року. Зважаючи на викладене просив суд стягнути з відповідача пеню за період прострочки виплати з 21 січня 2010 року по 19 березня 2010 року в сумі 426 грн. 31 коп. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Під час розгляду справи встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПОД НАСК «Оранта». 11 грудня 2009 року постановою суду він визнаний потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13 листопада 2009 року. Відповідно до листта ПОД НАСК «Оранта» від 21 січня 2010 року (а.с.3) страховиком прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування за страховим випадком 13 листопада 2009 року в розмірі 13\~316 грн. 39 коп. Згідно виписки з банку по рахунку позивача (а.с.4) страхове відшкодування позивачу перераховано 19 березня 2010 року. Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пункт 22.1. статті 22 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Строки виплати страхового відшкодування та відповідальність за їх порушення визначено у пунктах 37.1. та 37.2. статті 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказані пункти передбачають, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що під час розгляду суправи знайшов своє підтвердження факт прострочення відповідачем строку на виплату страхового відшкодування позивачу, а тому позовні вимоги про стягнення пені за прострочку виплати кошті підгягають задоволенню в повному обємі в сумі 426 грн. 31 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved