Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі , в якому просила,визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування та виплати їй, особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ (далі ЗУ № 2195-ІУ), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з січня 2007 року по грудень 2009 рік включно та зобов»язати УПФ здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату заборгованості. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила справу розглянути без її участі. Відповідач - представник управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі в судове засідання не зявився, в суд подали заперечення на позов, в якому просять розгляд справи провести за їх відсутності Запереченні, відповідач позов не визнав в його задоволенні просили відмовити за безпідставністю вимог, мотивуючи тим. що протягом 2007р., 2008р. та 2009 року надбавка по пенсії позивачу виплачувалася в розмірі встановленого для дітей війни на підставі Закону України „Про Державний бюджет України „ на відповідні роки, оскільки кошти на це були передбачені в Державному бюджеті .Крім того, відповідачі посилаються на те, що Пенсійного фонду України виступає лише розпорядником коштів державного бюджету однак коштів для проведення доплати у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не надходило, що унеможливлювало реалізацію виплати необхідних соціальних доплат в повному обсязі. Відповідно до ст.169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі є достатньо доказів про права та взаємини сторін та постановления рішення.. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що вказаний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Ст.1 даного Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення - 02.09.1945 р. Другої світової війни було менше 18 років. Ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської обл., протягом 2007 року їй виплачувалася пенсія за віком без доплати як дитині війни, а протягом 2008 -2009 років позивачеві нараховувалася та виплачувалася надбавка до пенсії як дитині війни у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що стверджується довідками відповідача. Пунктом 12 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст.6 ЗУ №2195-ІУ зупинено на 2007 рік із врахуванням ст. 111 цього Закону. Проте рішенням Конституційного Суду України (далі КСУ) від 9 липня 2007 року визнано тайми, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.12 ст.71 та ст. 111 ЗУ №489-У. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було змінено редакцію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», проте рішенням КСУ від 22 травня 2008 рокуц ці зміни також визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.3 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, та з 22 травня по 31 грудня 2008року позивач має право на отримання підвищення до пенсії на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. На виконання вищевказаної норми Кабінетом міністрів України не приймалося окремої постанови щодо встановлення в 2009 році розміру підвищення до пенсії особам віднесеним до категорії «дитини війни». Пунктом 8 постанови КМУ №530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що дітям війни( крім тих на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та « Про жертви нациських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірах, встановлених вказаною постановою, Розмір підвищення до пенсії з 01 січня 2009 року цією постановою не визначений і змін стосовно цього питання у 2009 році у вказану постанову не вносилося. Відтак, нарахування та виплата у 2009 р. дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про підвищення пенсії як дитині війни підлягають задоволенню за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат. Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії особі, яка має правовий статус дитини війни,здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської обл., тому відповідний обов'язок слід покласти на відповідача у справі. Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії відповідача у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі за період 09.07.2007р.-31.12.2007р.та за період з 22 .05..2008р. по 31 грудня 2008р. та за з січня 2009 р. по 31 грудня 2009р. включно суд не вбачає.Відповідно відмова УПФ в Підгаєцькому районі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю . Покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України«Про соціальний захист дітей війни» є чинними, а [PERSON], належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача задовольнити і зобов'язати відповідача УПФ у Підгаєцькому районі Тернопільської обл. провести перерахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня по 31 грудня 2009 року, згідно позовних вимог у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням фактично виплачених сум, а в іншій частині вимог відмовити. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі, слід частково стягнути витрати ІТЗ. в сумі- 17 грн. в користь позивача. На підставі наведеного ,

Outcome: approved