overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на самовільні забудови, де вказала, що 67/100 частин домоволодіння № 14 по вул. Крупській в м. Дніпропетровську належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 07 квітня 1995 року, інші 33/100 частин вказаного домоволодіння належить [PERSON]. ЇЇ частина домоволодіння розташована на земельній ділянці площею 0,0455 га, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на землю від 06 квітня 2001 року. На належній їй частині домоволодіння вона самовільно збудувала гараж літ. Г, який прийнятий вже в експлуатацію, однак оформити право власності вона не може, у звязку з чим змушена звертатися з позовом до суду. Просила суд визнати за нею право власності на гараж літ. «Г», на земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крупська, 14. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 67/100 частин домоволодіння № 14 по вул. Крупській в м. Дніпропетровську належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 07 квітня 1995 року, інші 33/100 частин вказаного домоволодіння належить [PERSON]. Частина домоволодіння позивача розташована на земельній ділянці площею 0,0455 га, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на землю від 06 квітня 2001 року. На зазначеній земельній ділянці позивач самовільно збудувала гараж літ. Г. Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 15 серпня 2008 року № 648, затверджено акт державної приймальної комісії «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» - гаража літ. Г, площею 32, 3 кв.м. у домоволодінні № 14 по вул. Крупській в м. Дніпропетровську. Згідно ч.5 ст. 376 Цивільного Кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Спір між позивачем та іншими особами відносно її нерухомого майна відсутній та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду в липні 2010 року з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку в звязку з тим, що вона з відповідачем мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину. Позивач пояснила, що просить задовольнити позов. Відповідач в суд не зявився, про розгляд справи повідомлений через оголошення в газеті. Судом досліджені докази : свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження. Суд приходить до наступного: Позивач і відповідач мають доньку [PERSON] [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача. За ст..180,181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які можуть бути стягнуті у частці від доходу за ст. 183 СК України. Відповідач є працездатним, тому він має змогу сплачувати аліменти. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

і [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який мотивує тим, що спільне життя між ними не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Відповідач не має на меті підтримувати подружні відносини і відмовляється підтримувати [PERSON] як дружину. Їх шлюб існує лише формально, оскільки з 2007 року проживають окремо. Спільних дітей у подружжя немає. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила суд шлюб укладений 27.06.1992 року у Галочцькій сільській раді, Ужгородського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №4 між нею та [PERSON] розірвати. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини неявки не повідомив суд. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 27.06.1992 року у Галочцькій сільській раді, Ужгородського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №4, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про одруження. Подружнє життя сторін не склалося, оскільки подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, шлюб існує лише формально. Про даний факт свідчить зміст позовної заяви та пояснення позивачки. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, враховуючи те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, а тому згідно вимог ч.З ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

26.07.2010 року прокурор звернувся у суд з указаним позовом, умотивувавши вимоги таким. Перевіркою виявлено, що відповідач у с. Буковець здійснює забудову житлового будинку з кафе з порушенням вимог закону. Зокрема, відповідачу рішеннями Буковецької сільської ради від 26.03.2004 року, від 25.09.2008 року, від 09.12.2007 року надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва торгової точки, що знаходиться біля зупинки с. Буковець і зобов'язано оформити матеріали попереднього погодження місця розташування земельної ділянки і надано дозвіл на забудову 200 кв.м і виготовлення проекту. Натомість відповідач фактично використовує площу 550 кв.м без правоустановчих документів, а саме розпочав будівництво. З ініціативи Міжігірської райпрокуратури відповідача притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки. Інспекторами Держінспекції з контролю за використанням і охороною земель визначено розмір шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки в сумі 568, 93 грн. Прокурор вимоги підтримав. Відповідач позов заперечив частково і позицію обгрунтував так. Одержавши дозвіл на оренду земельної ділянки 200 кв.м , а після на передачу власність, він розпочав виготовлення документації для будівництва житлового будинку. Однак у зв'язку із змінами в законодавстві остаточне погодження технічної документації затягнулось у часі. Відповідач визнав, що фактично зайняв площу земельної ділянки 550 кв.м. Просить узяти до уваги, що сесією сільської ради по його заяві вирішено надати йому земельну ділянку у власність для забудови житлового будинку з вбудованим кафе площею 0,10 га. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задовольненню виходячи з такого. Як видно із змісту рішення Буковецької сільської ради на які зіслався прокурор, дозволу на виконання будівельних робіт Держархбудконтролю у Закарпатській області від 30.06.2010 року № 1071 відповідачу надано дозвіл на будівництво житлового будинку з вбудованим кафе у с. Буковець в ур. Біля зупинки на земельній ділянці 200 кв.м. З акту перевірки дотримання земельного законодавства від 13.07.2010 року, складеного державним інспектром земінспекції відділу Держкомзему в Міжгірському районі вбачається, що відповідач у зазначеному місці фактично використовує площу 550 кв.м під забудову вказаного об'єкту. Відповідач пред'явив технічну документацію на відведення і забудову земельної ділянки пл. 200 кв.м. Документів на іншу площу земельної ділянки в справу не подано. Отже, відповідач займає протиправно 350 кв.м. земельної ділянки, тобто без правоустановчих документів. Отже, до встановлених обставин слід застосувати вимоги ст. 152 ЗК України, тобто зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту площу 350 кв.м. Суд вважає, що прокурором не доведено вимоги про стягнення шкоди в інтересах держави в сумі 568, 93 грн. Зокрема, розрахунок шкоди не подано, тому ці вимоги, як необгрунтовані слід відхилити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15 квітня 2004 року у виконкомі Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 06. Зазначає, що цей шлюб у неї повторний, а у відповідача перший. Дітей від шлюбу немає. Вказує, що припинення подружніх стосунків між ними відбулося через несумісність характерів, що призводило до сварок та напруги в сімї, а тому просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позові. На примирення з відповідачем не погоджується. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.04.2004 року у виконкомі Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-МИ № 069992 від 15.04.2004 року. Від шлюбу дітей не має. З 2007 року сторони подружні стосунки не підтримують, вони не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. На підставі викладеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб між ними слід розірвати. Враховуючи наведене, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з даною позовною заявою до Сокальської державної нотаріальної контори та третьої особи [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в позовній заяві вказав, що 01.06.2006 р. померла його мати [PERSON], після смерті мами відкрилась спадщина на 2/5 будинку №40 по вул. Першотравневій в с.Првятичі, Сокальського району, Львівської області. На спадкове майно мама склала заповіт. У встановлений ст.1270 ЦК України строк він не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав, що його сестра відмовилась від прийняття спадщини та позивачу не були відомі встановлені законодавством обмеження, для подання заяв про прийняття спадщини. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте подав в суд заяву в якій вказує, що позов визнає, справу просить розглядати без його участі представника Сокальської державної нотаріальної контори. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не прибула, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії 1-СГ №051257 01.06.2006 року померла [PERSON]. З оглянутого заповіту від 01.10.1992 р. посвідченого державним нотаріусом [PERSON] [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування після смерті мами [PERSON] Суд визнає, що зазначена позивачем причина пропуску строку для подання заяви прийняття спадщини є поважна та вважає, що їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 15 вересня 1995 року до 3 липня 1999 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Після розірвання шлюбу батько дитини не піклується про сина, ніякої допомоги не надає. Інших стягнень у відповідача немає по виконавчим документам. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до його повноліття. У судовому позивачка та її представник позов підтримали повністю. Просять задоволити його у повному обсязі. Згоди із чоловіком про суму, яку він може давати добровільно вони не дійшли, оскільки запропонована 300 грн. є дуже малою і утримати, одіти сина на ці кошти є неможливо. Дитина росте, ціни великі і на його утримання потрібна значно більша сума. Бувший чоловік всі попередні роки не допомагав їм і вона не зверталася до суду, давала раду сама. Пояснили, що він має постійні доходи, оскільки їздить на заробітки до Росії. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він не згідний із тим, що може платити на сина 1000 грн. У нього на утриманні є ще дружина, яка ніде не працює і син. З ними проживають батьки дружини, які хворіють і їм також потрібно допомагати. Згідний сплачувати аліменти на сина у сумі 400 грн. не більше. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до cm. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення цими повноліття. Свідоцтвом про шлюб доведено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.7) Згідно свідоцтва про народження 1-ГЮ №018474 [PERSON] І народився 10 серпня 1996 року народилася.(а.с.5). Його батьком є дійсно відповідач по І справі. Матеріалами справи доведено, що дитина проживає разом із позивачкою та знаходяться І на її утриманні і вихованні, (а.с.8) Суд вважає, що позов необхідно частково задоволити і стягнути з відповідача аліменти в сумі 500 грн. на утримання сина [PERSON]. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що останній являється батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на утриманні позивачки [PERSON], [INFO], мешканки [INFO]. Відповідач утриманням та вихованням сина не займається, матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, хоча є працездатним та інших утриманців у нього немає, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі по 450 гривень щомісячно до його повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 009237 від 22.08.2005 року. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, інші обставини. На даний час малолітній [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки [PERSON], а тому в силу зазначеної вище норми закону відповідач має надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач працездатний, офіційно не працює, \~хронічними захворюваннями не страждає, на його утриманні нікого не має, тому суд вважає, що він здатний надавати матеріальну допомогу дітям. \~ Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно Кредитного договору № 11110722000 від 24.01.2007 року [PERSON] в АКІБ «УкрСиббанк»отримав кредит в сумі 21410 швейцарських франків, що на день укладення кредитного договору складало за курсом НБУ 87207 грн. 98 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 8,2 % річних з терміном повернення до 24.01.2014 року. Кредит видано під поруку фізичної особи [PERSON], згідно договору поруки № 89800 від 24.01.2007 року. Взяті зобов'язання позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотків та комісії. Сума заборгованості станом на 23.09.2009 року становить 17359 швейцарських франків 94 сантимів, що за курсом НБУ становить 135611 грн. 86 коп. Претензія банку до відповідачки залишилась без задоволення. Дані обставини дають право стягнути примусово з позичальника кредит з нарахованими відсотками. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON]заборгованість по кредиту в сумі - 17359 швейцарських франків 94 сантимів, що за курсом НБУ становить 135611 грн. 86 коп.; неустойку за порушення своїх зобовязань в розмірі 500 грн.; пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 834 грн. 37 коп., всього заборгованість на суму 136946 грн. 23 коп., а також понесені судові витрати в сумі 1489 грн. 46 коп. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON]неодноразово в судове засідання не з`являлися. Представник позивача заявив клопотання про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає за доцільне вимоги позову задовільнити та розглянути справу без участі відповідачів. Факт укладання Кредитного договору № 11110722000 від 24.01.2007 року та Договору поруки № 89800 від 24.01.2007 року стверджено документально. В звязку з невиконанням позичальником в односторонньому порядку умов договору, про що свідчать матеріали справи, сума заборгованості по кредиту з штрафними санкціями та відсотками слід стягнути з позичальника та поручителя солідарно як це передбачено п.7 Кредитного Договору та Договору поруки. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, які складаються з оплати витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та державного мита в сумі 1369 грн. 46 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно Кредитного договору № 11165004000 від 06.06.2007 року [PERSON] в АКІБ «УкрСиббанк»отримав кредит в сумі 25000 доларів США, що на день укладення кредитного договору складало за курсом НБУ 126500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з терміном повернення до 31.05.2017 року. Кредит видано під поруку фізичної особи [PERSON], згідно договору поруки № 119105 від 06.06.2007 року. Взяті зобов'язання позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотків та комісії. Загальна сума боргу станом на 23.09.2009 року становить 22576,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 180768 грн. 49 коп. Претензія банку до відповідачки залишилась без задоволення. Дані обставини дають право стягнути примусово з позичальника кредит з нарахованими відсотками. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по кредиту в сумі 22576,87 доларів США що за курсом НБУ становить 180768 грн. 49 коп.; неустойку за порушення своїх зобовязань в розмірі 500 грн.; пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 471 грн. 49 коп., всього заборгованість на суму 181739 грн. 98 коп., а також понесені судові витрати в сумі 1820 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] неодноразово в судове засідання не з`являлися. Представник позивача заявив клопотання про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає за доцільне вимоги позову задовільнити та розглянути справу без участі відповідачів. Факт укладання Кредитного договору № 11165004000 від 06.06.2007 року та Договору поруки № 119105 від 06.06.2007 року стверджено документально. В звязку з невиконанням позичальником в односторонньому порядку умов договору, про що свідчать матеріали справи, сума заборгованості по кредиту з штрафними санкціями та відсотками слід стягнути з позичальника та поручителя солідарно як це передбачено п.4 Кредитного Договору та Договору поруки. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, які складаються з оплати витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та державного мита в сумі 1700 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

В вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок №48 по вул. Вишневій в с. Доброгорща Хмельницького району Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 червня 2007 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно. Позивач як спадкоємець за законом, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом успадкував майно померлого, про те, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок оформити право власності на нього та господарські будівлі не зміг, а тому просить суд його позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, направив до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права і свободи інших осіб.

Outcome: approved