Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 18 липня 2009 року у віці 87 років в селі Розумниця Ставищенського району Київської області померла її мати [PERSON] Спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину, подавши 17 грудня 2009 року до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини є позивачка її дочка. До спадкового майна померлої належить земельна ділянка, площею 0,410 га, яка складається з двох земельних ділянок, що розташовані на території села Розумниця, цільове призначення обслуговування житлового будинку 0,250 га та ведення особистого підсобного господарства 0,160 га, і належали померлій згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 14 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради від 25 грудня 1997 року та зареєстрованого 13 грудня 1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23 на імя [PERSON] Оригінал вказаного державного акта був зіпсований, а саме в нього поруч із дівочим прізвищем матері Бідюк було вдруковане прізвище Кушнір. Управління Держкомзему України в Ставищенському районі Київської області вказаним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номера 3224285201:01:009:0016 та 3224285201:01:009:0017. Встановити правомірність рішення 14 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради від 25 грудня 1997 року неможливо через відсутність додатку - списку громадян, яким безоплатно передано у приватну власність. Вважає, що оскільки рішення про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки, прийняте органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за життя [PERSON], право власності на вказану земельну ділянку увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останньої. На її заяву про внесення виправлень в рішення 14 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради від 25 грудня 1997 року та видачу дубліката державного акта на право власності на земельні ділянки, [PERSON] сільська рада розяснила неможливість внесення виправлень у вказане рішення та видачі дубліката на імя [PERSON] спадкоємцям померлої [PERSON] Через відсутність належного правовстановлюючого документа (дописку в існуючому правостановлювлюючому документі) вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі, оскільки не видаються свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі державного акта, зокрема, який містить виправлення. У цьому випадку питання щодо оформлення спадкових прав вирішується спадкоємцями в судовому порядку. Отримати у власність земельну ділянку для обслуговування успадкованого нею житлового будинку №123 по вулиці Шевченка в селі Розумниця в порядку передбаченому пунктом 1 розділу X Перехідні положення Земельного Кодексу України (від 21.10.2001 року) вона також позбавлена можливості через існуючий державний акт на землю та відсутність додатку до рішення 14 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради від 25 грудня 1997 року. Позивачка просить суд визнати за нею право на спадщину за заповітом після смерті 18 липня 2009 року матері [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3224285201:01:009:0016 площею 0,250 га цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку кадастровий номер 3224285201:01:009:0017 площею 0,16 га цільове призначення ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вулиці Шевченка №123 в селі Розумниця Ставищенського району Київської області, і належали померлій згідно державного акта на право приватної власності на землю виданого на бланку ІV КВ №029131 на підставі рішення 14 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради від 25 грудня 1997 року та зареєстрованого 13 грудня 1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23 на імя [PERSON], вартістю 11431, 28 гривень. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, на які посилається в позовній заяві позивачка. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника, усну заяву про визнання позову представника відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], який має повноваження на вчинення такої дії, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час видачі державного акта правовідносини щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок громадянам України регулювалися Декретом Кабінету Міністрів України N 15-92 від 26.12.92 "Про приватизацію земельних ділянок" (набрав чинності 15.03.1993 року і втратив чинність на підставі Закону України N 139-V ( 139-16 ) від 14.09.2006 року). Порядок виникнення права власності на земельні ділянки визначався статтями 22, 23 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року №561-ХІІ, який діяв на той час. Зокрема, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. Проте, дія статті 23 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року №561-ХІІ була зупинена щодо власників земельних ділянок, визначених пунктом 1 Декрету N 15-92 від 26.12.92 "Про приватизацію земельних ділянок", а саме громадяни України, яким були передані у приватну власність земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Згідно з пунктом 3 вказаного Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною [PERSON] народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Пунктом 1 розділу X Перехідні положення Земельного Кодексу України (від 21.10.2001 року) встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224285201:01:009:0016 площею 0,250 га цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку кадастровий номер 3224285201:01:009:0017 площею 0,16 га цільове призначення ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вулиці Шевченка №123 в селі Розумниця Ставищенського району Київської області, які належали їй згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого на бланку ІV КВ №029131 на підставі рішення 14 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради від 25 грудня 1997 року та зареєстрованого 13 грудня 1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23, а позивачка після її смерті 18 липня 2009 року, набула право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки, і оскільки представником відповідача позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки, відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на земельні ділянки і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved