Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

Прокурор Новопсковського району Луганської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Новопсковського районного центру зайнятості до [PERSON], про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 577,55 грн. У судовому засіданні прокурор на заявлених позовних вимогах наполіг, та пояснив, що відповідач [PERSON] 31.07.2006 року була зареєстрована в Новопсковському районному центрі зайнятості, як шукаюча роботу. На підставі заяви від 07.08.2006 року їй надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п.2,4 ст. 22, п.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За період з 07.08.2006 року по 27.12.2006 року, до припинення виплати допомоги по безробіттю у звязку з невідвідуванням безробітним служби зайнятості без поважних причин 30 календарних днів і більше відповідно до п.п.13 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», [PERSON] нарахована і виплачена допомога по безробіттю у сумі 577,55 грн. В період перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю [PERSON]Ф з 09.12.2004 року була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, таким чином відповідач належала до зайнятого населення і не могла бути визнаною безробітною і не мала права на допомогу по безробіттю. В судовому засіданні представник Новопсковського районного центру зайнятості підтримала позовні вимоги прокурора. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 31.07.2006 року відповідач [PERSON] була зареєстрована в Новопсковському районному центрі зайнятості, як шукаюча роботу. На підставі її заяви від 07.08.2006 року їй було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п.2,4 ст. 22, п.2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За період з 07.08.2006 року по 27.12.2006 року, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», [PERSON] нарахована і виплачена допомога по безробіттю у сумі 577,55 грн., що підтверджено даними про виконанні платежі Новопсковського районного центру зайнятості. 26.02.2007 року [PERSON] була припинена виплата допомоги по безробіттю у звязку з невідвідуванням безробітним служби зайнятості без поважних причин ЗО календарних днів і більше. Згідно ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку, або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до роботи. Як вбачається з матеріалів справи в період перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю відповідач була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Про цей факт [PERSON] центр зайнятості не повідомила, а тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» відповідач належала до зайнятого населення і не могла згідно ст. 2 цього Закону бути визнаною безробітною і мати право на допомогу по безробіттю. Стаття 36 п.З Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачає, що сума виплаченого забезпечення застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення. Згідно з цією статтею наказом Новопсковського районного центру зайнятості від 11.08.2010 року за № 186 передбачено повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю протягом пятнадцяти днів, про що відповідачу було повідомлено листом від 11.08.2010 року за вих. № 22/4-2132, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення відправлення. На день подання позовної заяви сума боргу не сплачена. Відповідно до п.2 ст. 8 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Отримання соціальних послуг незаконним шляхом тягне за собою порушення державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, чим безпосередньо порушуються інтереси держави. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved