Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на спадщину за заповітом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15.12.1998р. померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району. Одеської області, яку вона заповідала позивачці. Після смерті матері позивачка фактично вступила в володіння та користування спадщиною, а саме: зробила в житловому будинку ремонт, обробляє присадибну ділянку, та з її дозволу в цьому будинку проживає її донька з сім'єю, що. відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР, свідчить про те, що спадкоємиця прийняла спадщину, а тому протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона не зверталася в нотаріальну контору з заявою про її прийняття. До того ж через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право спадкодавця на вказане майно, позивачка не може вирішити нотаріально питання про спадкування цього житлового будинку, що стало причиною звернення до суду з наведеним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Савранського району Одеської області у своєму листі від 18.08.2010р. за вих. №153 надала письмові пояснення щодо визнання позову в повному обсязі, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.26). Суд. заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, взявши до уваги визнання відповідачем позову, яке міститься в його письмовому поясненні, вважає, що позов піхтягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.12.1994р. помер батько позивачці - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія І-ЖД №041081. виданим Виконкомом [PERSON] сільської ради Савранського району Одеської області 01.01.1995р. (а.с.6). 15.12.1998р. померла мати позивачки - [PERSON], про що Виконкомом [PERSON] сільської ради Савранського району Одеської області видано Свідоцтво про смерть від 17.12.1998р.. серія І-ЖД №148220 (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району. Одеської області. Відповідно до технічного паспорту даного домоволодіння (а.с.13-16). виготовленого Комунальним підприємством «Савранське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» станом на 21.05.2010р., воно складається з житлового будинку, що позначений у технічному паспорті літерою «А», вартістю згідно висновку цього підприємства від 21.05.2010р. за вих. №24 (а.с.17) - 41007,00грн., а також господарських будівель: сараю - під літерою «Б», вартістю 7398,00грн.. вбиральні - під літерою «В . вартістю 482,00грн., погребу (сараю) - під літерою «Г», вартістю 3560,00грн., та споруд (замощення) - під №1, вартістю 247,00грн., а всього загальна вартість домоволодіння складає 52694,00грн.. 22.06.1995р. [PERSON] склала заповіт на свою дочку [PERSON], який був посвідчений секретарем Дубинівської сільської ради 22.06.1995р. за реєстровим №46 (а.с.7), згідно якого вона заповіла все своє майно, яке на день її смерті буде належати їй, де б таке не знаходилось і в чому б не заключалось, на користь своєї дочці [PERSON], яка проживає в [INFO]. Цей заповіт було зареєстровано 18.08.2008р. у Спадковому реєстрі під №45287448, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №15965028 від 18.08.2008р. (а.с.32). Також, згідно відмітки секретаря Дубинівської сільської ради [PERSON] від 08.09.2010р. на цьому заповіті, на день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не скасовано (а.с.7). Судом встановлено, що спадкова справа після померлої 15.12.1998р. [PERSON] не відкривалася, що підтверджується листом Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 26.08.2010р. №446/01-14 (а.с.ЗО), тобто ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Згідно свідоцтва про одруження, серія ІІ-ЯК №0381198, виданого Вільшанським сільським ЗАГС Савранського району Одеської області 01.09.1968р. (а.с.11), громадянка [PERSON], [INFO], с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області, одружилась 01.09.1968р. з громадянином [PERSON], і після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України до спадщини, яка відкрилася і була прийнята спадкоємцем до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила ІДК України 1963 року (ЦК УРСР). Так, згідно зі ст.524 ЦК 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, якщо воно не змінено заповітом. Статтями 525, 526 цього кодексу встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Отже 15.12.1998р. була відкрита спадщина [PERSON] на домоволодіння по вул.Козацька, №6. в с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області. Відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. З пояснень позивачки вбачається, що вона фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті 15.12.1998р. своєї матері [PERSON], а саме: протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступила в володіння спадщиною - житловим будинком, розташованим в с.Слюсареве. вул.Козацька, 6, Савранського району, Одеської області, зробила в ньому і господарських будівлях поточний ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку, а в теперішній час в цьому будинку з її дозволу проживає її дочка з сім'єю. Дані обставини також підтверджуються довідкою, виданою Виконкомом [PERSON] сільської ради Савранського району Одеської області від 14.07.2010р. №643 (а.с. 12). Допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди померлої [PERSON] [PERSON] і [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] дійсно одразу ж після смерті у грудні 1998 року її матері [PERSON], прийняла її спадщину - будинок по вул.Козацька. 6, в с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області, зокрема, зробила в ньому ремонт, постійно доглядає за будинком, на присадибній ділянці садить і обробляє город, а в даний час в будинку проживає її дочка [PERSON] Миколаївна. Таким чином ураховуя наведене, в силу положень п.1 ч.І та ч.2 ст.549 ЦК - позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. №7 «Про практику застосування судами законодавства що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельні ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки, виданої Виконкомом [PERSON] сільської ради Савранського району Одеської області від 07.09.2010р. №617 (а.с.31), вбачається, що земельна ділянка площею 0,25га. яка розташована по вул.Козацька. 6, в с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області, була надана громадянці [PERSON], померлій 15.12.1998р.. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Суд також враховує, що відповідно до ч.З ст.375 ЦПК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Як вбачається з висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 30.06.2010р. за вих. №15-86 житловий будинок, розташований в с.Слюсареве, по вул.Козацька. 6. Савранського району, Одеської області, відповідає будівельним та санітарним нормам (а.с.19), а також нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки в України згідно висновку місцевого органу державного пожежного нагляду СНПД Савранського РВ ГУ МНС України в Одеській області від 06.07.2010р. за вих. №144 (а.с.20), та санітарним вимогам згідно висновку Савранської районної санітарно-епідеміологічної станції Одеської області (а.с.21). Отже зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району. Одеської області, побудований у відповідності до вимог чинного законодавства з додержанням архітектурних, санітарних та пожарних норм і правил, на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці, зареєстрований в [PERSON] сільській раді Савранського району Одеської області за [PERSON] з 1986 року, з того часу остання і була власником цього житлового будинку, а тому її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування за заповітом до позивачки [PERSON]. Статтею 560 ЦК 1963р. встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, яке відповідно до ст.561 цього кодексу видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з абз.4 п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. за №20/5. якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами, а оскільки правовстановлюючий документ, яким би посвідчувалося право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, розташований в с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району, Одеської області, відсутній, то і реєстрація права власності в БТ1 не проводилась, а тому позивачка, яка прийняла спадщину відповідно до положень п.1 ч.І та ч.2 ст.549 ЦК 1963р., позбавлена можливості оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.І ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.16 цього кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтереса може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті). Так, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду, за забезпеченням прав власності пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власник) або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок, а також ураховуя визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.524, 525, 526, 548. п.1 ч.І та ч.2 ст.549 ЦК 1963р., ст.ст.15, 16, 328, 392 ЦК України, ч.З ст.208. ст.ст.209. 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved