Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача, комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» про визнання відповіді головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» за вихідним № 1698 від 14.06.2010 року з приводу розгляду її звернень щодо повідомлень головного бухгалтера комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] про скорочення посади економіста протиправною і такою, що створює перешкоду для здійснення позивачем права на працю і реалізацію законного інтересу щодо подальшого працевлаштування; визнання відповіді головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» за вихідним № 1839 від 30.06.2010 року з приводу розгляду заяви позивача про укладення письмового трудового договору протиправною і такою, що створює перешкоду для здійснення позивачем права на працю і реалізацію законного інтересу щодо подальшого працевлаштування; визнання наказу по комунальному лікувально - профілактичному закладу «Семенівська центральна районна лікарня» № 59 від 15 червня 2010 року «Про звільнення заступника головного лікаря з економічних питань [PERSON] М.» незаконним; поновлення позивача на попередній роботі, зобов»язання комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» надати позивачу щорічну відпустку без врахування днів, за які їй виплачена грошова компенсація; стягнення з комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» на користь позивача грошової компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 400 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] умотивувала тим, що з 2003 року вона працювала заступником головного лікаря з економічних питань комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» (далі КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ»). Загальний безперервний стаж роботи в даній установі з 15 грудня 1988 року. 12 квітня 2010 року головою Семенівської районної державної адміністрації було затверджено штатний розпис КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» відповідно до якого скорочувалась посада заступника головного лікаря з економічних питань. Про скорочення штату, а саме тієї посади, яку вона обіймала, її було попереджено 15 квітня 2010 року, а 15 червня 2010 року було видано наказ по комунальному лікувально - профілактичному закладу «Семенівська центральна районна лікарня» № 59 «Про звільнення заступника головного лікаря з економічних питань [PERSON] М.», відповідно до якого її звільнили з роботи у зв»язку з скороченням чисельності або штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. Одночасно з повідомленням про скорочення їй було запропоновано вакантну посаду економіста комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» або іншими словами пропонувалось укласти трудовий договір, за яким вона у разі згоди зобов»язувалась виконувати роботу економіста. При цьому у пропозиції укласти трудовий договір не обговорювалось, який буде строк дії цього договору. Вона вважала, що безстроковим, що укладається на невизначений строк, і мала намір прийняти пропозицію та далі працювати у комунальному лікувально - профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня», виконуючи роботу економіста. Однак її наміри очевидно не співпадали з намірами головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON], який тривалий час за будь яких умов намагався звільнити її з роботи. З метою позбавити її можливості працювати у комунальному лікувально - профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» з боку адміністрації установи їй стали створюватись перешкоди, щоб вона не мала можливості прийняти виважене рішення про своє подальше працевлаштування. Так, в кінці травня 2010 року, головний бухгалтер комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] повідомила її, що планується скоротити і посаду економіста. При цьому [PERSON] протягом декількох днів в кінці травня 2010 року підходила до неї і надавала аркуші паперів з переліком посад, які за задумом головного лікаря підлягали скороченню найближчим часом. Серед зазначених посад в обов»язковому порядку була зазначена посада економіста, яка пропонувалась позивачу і яку зі слів [PERSON] пропонувалось скоротити, спочатку зазначалось, що з 01.09.2010 року, а потім взагалі з 01.06.2010 року. Вважаючи, що зміна штатного розпису лікарні відноситься до виключної компетенції головного лікаря вона з метою роз»яснення, а також з»ясування для себе, наскільки інформація головного бухгалтера лікарні відповідає дійсності 01 червня 2010 року, а потім 04 червня 2010 року та 14 червня 2010 року звернулась письмово до головного лікаря [PERSON] з проханням повідомити, чи буде скорочуватись посада економіста. 14 червня 2010 року тільки після третього її звернення за вихідним № 1698 від 14 квітня 2010 року отримала відповідь головного лікаря у якій зазначалось: 1) штатний розпис для комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» затверджено головою РДА 22.04.2010 року; 2) згідно штатного розпису в переліку штату бухгалтерії є посада економіста з фінансової роботи. Позивач вважає, що вказане повідомлення свідчить про те, що головний лікар комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] під час розгляду її звернень надав їй неповну інформацію, залишивши, як вона вважає свідомо, поза увагою порушені нею питання. Такими, що залишені поза увагою головного лікаря питаннями, являлись питання як їй оцінювати дії головного бухгалтера [PERSON], та саме головне для неї питання, на який же строк пропонується укласти трудовий договір, за яким вона повинна була виконувати роботу економіста. Тобто, головним лікарем [PERSON] в свої пропозиції укласти трудовий договір не було визначено одну з істотних умов будь якого договору, в тому числі і трудового , а саме строк дії договору. Вважає, що без визначення зазначеної істотної умови пропозиція головного лікаря [PERSON] являється нікчемною і спотворює зміст запропонованого їй трудового договору. На думку позивача, небажання головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] визначити строк дії запропонованого їй трудового договору за яким вона повинна була виконувати роботу економіста свідчить про те, що він при реальній можливості перевести її на іншу роботу не бажав цього робити. Про це свідчить той факт, що вона 15 червня 2010 року на адресу головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» та первинної профспілкоівої організації в Семенівській ЦРЛ подала дві письмові заяви, в яких наполягала на укладенні трудового договору в письмовій формі. Однак, незважаючи на те, що вимогами ст. 24 Кодексу законів про працю України в даному випадку передбачена обов»язкова письмова форма трудового договору, її заяви і головним лікарем, і профспілковим органом були проігноровані та залишені поза увагою. Незважаючи на те, що в даних заявах вона надавала згоду на переведення на посаду економіста, але за умови укладання письмового трудового договору, все ж таки було видано наказ № 59 від 15.06.2010 року і її звільнено з роботи. На свою заяву від 15.06.2010 року отримала відповідь головного лікаря за вихідним № 1839 від 30.05.2010 року тільки 01.07.2010 року в якій було зазначено, що вона звільнена у зв»язку з скороченням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, а від запропонованої посади економіста з фінансової роботи відмовилась. Крім того, позивач вважає, що відповідач звільнив її з роботи в той час, коли вона на законних підставах повинна була знаходитись в черговій щорічній відпустці, яку згідно графіку відпусток повинна була відбути з 14 червня 2010 року. Однак, головний лікар комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] знаючи про те, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, в порушення вимог ст. 80 КЗпП України, та ст. ст.10, 11 Закону України «Про відпустки» без її письмової згоди та погодження з виборним органом первинної профспілкової організації взагалі не надав їй відпустки. Після звільнення з роботи їй було частково виплачено компенсацію за невикористану у першому півріччі поточного року відпустку. Однак, відповідач на думку позивача повинен був надати їй відпустку у повному обсязі тривалістю 37 днів і враховуючи ту обставину, що її звільнили на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, будь які відрахування чи обмеження її прав на відпочинок відповідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України проводитись не повинно. Позивач вважає, що відповідач створенням для неї перешкод у здійсненні права на працю і реалізацію законного інтересу щодо подальшого працевлаштування, а також позбавляючи права на відпочинок завдав їй моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї і яку оцінює в 400 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позов, просила суд його задовольнити повністю за обставин, вказаних нею у позові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, просив суд їх задовольнити повністю за обставин, вказаних у позові. Представник відповідача [PERSON] та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] В»ячеслав Іванович у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що звільнення позивача [PERSON] було проведено у відповідності з вимогами чинного законодавства, будь яких порушень під час проведення процедури звільнення допущено не було. Просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. Допитана як свідок [PERSON], яка працює на посаді головного бухгалтера комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» у судовому засіданні показала, що вона ([PERSON] М.) ніяких розмов з позивачем [PERSON] з приводу скорочення посади економіста вищевказаного закладу не вела, ніяких списків з переліком посад, які нібито підлягають скороченню вона не писала та позивачу не надавала. Допитана як свідок [PERSON], яка є головою профспілкового комітету комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», у судовому засіданні показала, що позивач [PERSON] жодного разу не з»явилась на засідання профспілкового комітету, де розглядались питання, пов»язані з її звільненням, будучи своєчасно письмово запрошеною на ці засідання та попередженою про місце і час проведення засідань. У [PERSON] була можливість підготуватися до цих засідань. Заяву, яку [PERSON] надавала 15 червня 2010 року до профспілкового комітету медичних працівників про укладення письмового трудового договору не відповідає вимогам чинного законодавства, тому що зі змісту вказаної заяви неможливо встановити її авторство. Крім того, вирішення питань щодо майбутнього скорочення штату працівників не входить до компетенції профспілкового комітету. До компетенції профспілкового комітету входить надання згоди на звільнення працівників при скороченні. Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON], які є членами профспілкового комітету медичних працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», у судовому засіданні показали, що позивач [PERSON] жодного разу не з»явилась на засідання профспілкового комітету медичних працівників, де розглядались питання, пов»язані з її звільненням, будучи своєчасно письмово запрошеною на ці засідання та попередженою про місце і час проведення засідань. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 15 червня 2010 року вона у складі комісії з числа працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» була присутньою при розмові з позивачем [PERSON], під час якої останній пропонувалось працевлаштування на посаді економіста з фінансової роботи. Від запропонованої посади [PERSON] відмовилась. Вказана посада пропонувалась [PERSON] двічі в її ([PERSON] М.) кабінеті та кабінеті головного лікаря [PERSON] В присутності свідка [PERSON] [PERSON] відповів на запитання [PERSON] про те, що йому на даний час невідомо, чи буде посада економіста в майбутньому скорочуватись. Про відмову [PERSON] від працевлаштування на запропоновану посаду було складено акт, в якому підписались всі члени комісії. [PERSON] від підпису відмовилась. Цього ж дня [PERSON], яка є секретарем профспілкового комітету медичних працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», зареєструвала заяву, яку принесла [PERSON] з приводу укладення з нею письмового трудового договору. У вказаній заяві не було зазначено, хто є її автором. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 15 червня 2010 року вона у складі комісії з числа працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» була присутньою при розмові з позивачем [PERSON], під час якої останній пропонувалось працевлаштування на посаді економіста з фінансової роботи. Від запропонованої посади [PERSON] відмовилась. Вказана посада пропонувалась [PERSON] декілька разів на протязі робочого дня. Про відмову [PERSON] від працевлаштування на запропоновану посаду було складено акт, в якому підписались всі члени комісії. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 15 червня 2010 року вона у складі комісії з числа працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» була присутньою при розмові з позивачем [PERSON], під час якої останній пропонувалось працевлаштування на посаді економіста з фінансової роботи. Від запропонованої посади [PERSON] відмовилась. Вказана посада пропонувалась [PERSON] двічі в її ([PERSON] М.) кабінеті та кабінеті головного лікаря [PERSON] Про відмову [PERSON] від працевлаштування на запропоновану посаду було складено акт, в якому підписались всі члени комісії. [PERSON] від підпису відмовилась. Будь яких розмов про майбутнє скорочення посади економіста свідок [PERSON] не чула. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 15 червня 2010 року вона у складі комісії з числа працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» була присутньою при розмові з позивачем [PERSON], під час якої останній пропонувалось працевлаштування на посаді економіста з фінансової роботи. Від запропонованої посади [PERSON] відмовилась. Вказана посада пропонувалась [PERSON] декілька разів на протязі робочого дня. Про відмову [PERSON] від працевлаштування на запропоновану посаду було складено акт, в якому підписались всі члени комісії. Інших вакантних посад, крім економіста, які б відповідали фаху [PERSON], у комунальному лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» не було. Графік відпусток працівників бухгалтерії комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» на 2010 року рік друкувала на комп»ютері свідок [PERSON] Вказаний графік, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи, вона друкувала наприкінці 2009 року. Іншого графіку у комунальному лікувально профілактичному закладу «Семенівська центральна районна лікарня» для працівників бухгалтерії немає. Будь яких розмов про майбутнє скорочення посади економіста свідок [PERSON] від посадових осіб та інших працівників комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» не чула. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин. Позивач [PERSON] працювала на посаді заступника головного лікаря з економічних питань комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня». Згідно винесеного головним лікарем комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] В»ячеславом Івановичом наказу № 37 від 15 квітня 2010 року було вирішено з 15 квітня 2010 року попередити [PERSON] заступника головного лікаря з економічних питань про скорочення з 15 червня 2010 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України; запропонувати [PERSON] заступнику головного лікаря з економічних питань посаду економіста; звернутися до профспілкового комітету КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» з проханням дати згоду на скорочення штатної посади заступника головного лікаря з економічних питань з 15 червня 2010 року (а. с. 25). 15 квітня 2010 року [PERSON] була письмово під розпис попереджена про скорочення її посади та про те, що їй пропонується вакантна посада економіста (а. с. 26). [PERSON] двічі запрошувалась на засідання профспілкового комітету лікувального закладу, у тому числі письмово під розпис (а. с. 51), проте вона не прийшла на жодне з засідань профспілкового комітету, на яких вирішувались питання, пов»язані зі скороченням її посади. Профспілковий комітет комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» дав згоду адміністрації КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» на скорочення з 15 червня 2010 року посади заступника головного лікаря з економічних питань згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та рекомендував адміністрації КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» запропонувати [PERSON] посаду відповідно її фаху і потребам адміністрації. [PERSON] було запропоновано єдину вакантну посаду, яка відповідала її фаху посаду економіста. [PERSON] від вказаної посади відмовилась, що підтверджується поясненнями представника відповідача [PERSON], третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], актом від 15 червня 2010 року, яким було зафіксовано відмову [PERSON] від запропонованої їй посади економіста з фінансової роботи комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» (а. с. 36). У червні 2010 року [PERSON] направила на ім»я головного лікаря комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] три звернення, датовані 01, 04 та 14 червня 2010 року, в яких вона повідомляла, що їй стало відомо від головного бухгалтера вищевказаного лікувального закладу [PERSON] про майбутнє скорочення посади економіста, та просила повідомити про те, чи буде скорочуватись посада економіста. Відповідь на вказані звернення була надана головним лікарем [PERSON] 14 червня 2010 року, тобто ним не було порушено вимоги ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п»ятнадцяти днів від дня їх надходження. У судовому засіданні встановлено, що вищевказані звернення [PERSON] є безпідставними, тому що свідок [PERSON] своїми показаннями спростувала твердження позивача про те, що нібито вона ([PERSON] М.) сказала [PERSON] про майбутнє скорочення посади економіста. Позивачем у судове засідання не було надано будь яких переконливих доказів на підтвердження її слів щодо повідомлення їй [PERSON] про майбутнє скорочення посади економіста. Крім того, у судовому засіданні третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] пояснив, що він не міг дати більш чітку відповідь на звернення позивача, ніж та, яку було надано, тому що не міг спрогнозувати подальший розвиток ситуації з кадрами у підпорядкованому йому лікувальному закладі. Таким чином, суд вважає, що відповідь головного лікаря комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» за вихідним № 1698 від 14 червня 2010 року з приводу розгляду звернень позивача щодо повідомлень головного бухгалтера комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] про скорочення посади економіста не є такою, що порушує вимоги чинного законодавства про працю, і не створювало перешкоду для здійснення позивачем права на працю і реалізацію законного інтересу щодо подальшого працевлаштування, тому що внаслідок цієї відповіді позивача не було позбавлено права на працевлаштування на вищевказану посаду. Наказом № 59 по комунальному лікувально - профілактичному закладу «Семенівська центральна районна лікарня» від 15 червня 2010 року «Про звільнення заступника головного лікаря з економічних питань [PERSON] М.» - [PERSON] заступника головного лікаря з економічних питань з 15 червня 2010 року звільнено з посади, у зв»язку зі скороченням згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ суд вважає законним та обґрунтованим, тому що під час проведення процедури звільнення позивача у зв»язку зі скороченням її посади порушень вимог чинного законодавства про працю допущено не було. У своїй позовній заяві позивач просить визнати відповідь головного лікаря комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» за вихідним № 1839 від 30 червня 2010 року з приводу розгляду її заяви про укладення письмового трудового договору протиправною і такою, що створює перешкоду для здійснення позивачем права на працю і реалізацію законного інтересу щодо подальшого працевлаштування. Суд вважає, що вказану відповідь не можна вважати протиправною і такою, що створює перешкоду для здійснення позивачем права на працю і реалізацію законного інтересу щодо подальшого працевлаштування, тому що форма та зміст поданої позивачем на ім»я головного лікаря комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» [PERSON] та голови профспілкового комітету медичних працівників цього лікувального закладу [PERSON] заяви від 15 червня 2010 року не відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, у заяві не зазначено прізвище ім»я та по батькові заявника, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», згідно якої у зверненні має бути зазначено прізвище, ім»я, по-батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. У відповідності до ч. 6 вказаної статті звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз»ясненнями не пізніш як через десять днів з дня його надходження. Крім того, у заяві не зазначено на яку саме посаду позивач просить її призначити. Таким чином, вищевказана заява не могла бути розглянута без усунення вищезазначених недоліків. Твердження позивача про те, що її звільнення є незаконним через те, що вона була звільнена у той час, коли вона повинна була знаходитись у відпустці, є неправильним, тому що відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Вказана норма закону розповсюджується на випадки фактичного перебування працівника у відпустці, а не часу, коли він міг перебувати у відпустці. Крім того, згідно даних наданої стороною відповідача копії графіку відпусток працівників бухгалтерії комунального лікувально - профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» на 2010 рік, затвердженого головним лікарем району [PERSON] та головою профспілкового комітету медпрацівників Семенівського району [PERSON] 24 листопада 2009 року [PERSON] планувалось надати відпустку з 16 червня 2010 року (а. с.32). Таким чином, суд не вбачає жодних правових підстав для визнання незаконним наказу по комунальному лікувально - профілактичному закладу «Семенівська центральна районна лікарня» № 59 від 15 червня 2010 року «Про звільнення заступника з економічних питань [PERSON], поновлення позивача на роботі, зобов»язання відповідача надати їй щорічну відпустку без врахування днів, за які їй виплачена грошова компенсація, та стягнення на користь позивача з відповідача грошової компенсації моральної шкоди. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнити від сплати державного мита позивача [PERSON]

Outcome: dismissed