Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Северинівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 11 листопада 2000 року померла його мати, [PERSON], останнім місцем проживання якої було с. Адамівка, Іванівського району, Одеської області, вул. 20 років Жовтня, №47. Після смерті [PERSON] на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області залишилося спадкове майно, яке складається із: -житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в с. Адамівка, вул. 20 років Жовтня, №47 Іванівського району Одеської області та присадибної земельної ділянки загальною площею 0, 55 га, із них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення сесії Северинівської сільської ради народних депутатів Іванівського району Одеської області XXII скликання №20 від 14.03.1994 року. -права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського товариства «Зоря» розміром 7,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 0159077; -права на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Зоря» Іванівського району Одеської області вартістю 230,43 грн. згідно свідоцтва №29 на право на майновий пай. Позивач фактично вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], так як проживав разом зі спадкодавцем до дня її смерті 11 листопада 2000 року у одному будинку, що підтверджується довідкою, виданою Северинівською сільською радою Іванівського району Одеської області. Окрім того, правовстановлюючі документи на спадкове майно: свідоцтво про право власності на житловий будинок, сертифікат на право на земельну частку (пай), свідоцтво на право на майновий пай знаходяться у позивача на руках. Оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок було видано на підставі рішення виконкому Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 24 квітня 2001 року, тобто після смерті [PERSON], позивач вимушений звернутися з даною заявою до суду. Позивач в судове засідання надав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, та пояснив що на позовних вимогах наполягає. Відповідача проти позову не заперечував та визнав його в повному обсязі, на що надав суду письмову заяву. Судом встановлено, що 11 листопада 2000 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання, та місцем відкриття спадщини є с. Адамівка, Іванівського району, Одеської області, вул. 20 років Жовтня, №47. Після смерті [PERSON] на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області залишилося спадкове майно, яке складається із: -житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в с. Адамівка, вул. 20 років Жовтня, №47 Іванівського району Одеської області та присадибної земельної ділянки загальною площею 0, 55 га, із них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення сесії Северинівської сільської ради народних депутатів Іванівського району Одеської області XXII скликання №20 від 14.03.1994 року. -права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського товариства «Зоря» розміром 7,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД 0159077; -права на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Зоря» Іванівського району Одеської області вартістю 230,43 грн. згідно свідоцтва №29 на право на майновий пай. Оскільки спадкові правовідносини виникли 11 листопада 2000 року, тобто до набрання чинності норм Цивільного кодексу України 2004 року, вважаю що при розгляді даної справи необхідно керуватися нормами ЦК України 1963 року. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Та він не може бути виданий після смерті, що суперечить ст. 25 ЦК України, згідно якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Фактично позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мешкає в будинку до сьогоднішнього дня, правовстановлюючий документ знаходиться у позивача на руках, і впродовж строку встановленого ст.553 ЦК УРСР про відмову від спадщини не заявляв. Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже позивач прийняв спадщину, набув право власності, проте не оформив його в установленому законом порядку. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На даний час позивач не може отримати в Іванівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), в зв'язку з тим, що Наказ Мін'юсту України № 18/5 від 18.06.94. «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в якій статтею 113 була передбачена видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, втратив чинність на підставі Наказу Мін'юсту України № 20/5 від 03.03.2004 року. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261). спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну він не заявив про відмову від неї (ст. 1268). Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 ЦПК України .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити

Outcome: approved