Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила суд визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова незаконними та зобов*язати провести їй згідно встановленої групи інвалідності перерахунок та виплату пенсії в розмірах, встановлених ч.1 ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи виключно із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.. 28 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2004 року без кінцевої дати перерахунку пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно з законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом IIІ групи. Відповідно до ст. 49 Закону Украї\-ни «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катаст\-рофи» має право на отримання державної пенсії, розмір якої у відповідності до ч. 4 ст. 54 вказано\-го Закону повинен бути не нижче шести мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої відповідно до ст. 50 вказаного Закону, повинен складати - 50 % мінімальної пенсії за віком. Позивач вказує, що дія вказаних статей відновлена, згідно рішення Конституційного Суду України, № 10-рп від 22 травня 2008 року. Крім того, з 1 вересня 2008 року скасовано дію Поста\-нови № 1 Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року, якою встановлювались обмеження при нарахуванні мінімальних пенсій. На даний час її пенсія нараховується відповідачем у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України, позивач вважає, що такі дії відповідача пору\-шують її конституційні права, оскільки її пенсія не відповідає критеріям чинного законо\-давства України. Вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, але їй було відмовлено, що позивач також вважає незаконним та необґрунтованим. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова в судове засідання не з*явився, надав суду письмові пояснення з проханням слухати справу за його відсутності. В своїх письмових поясненнях просив суд відмовити з задоволенні позову, посилаючись на те, що Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова діяло законно, на підставі законів, постанов Кабінету Міністрів України, розпоряджень, які є обовязковими для виконання. Крім того, порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до наступного. [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 105622 від 12 вересня 2007 року, довідкою МСЕК № 031876 від 12.09.2007 року, та має право на пільги і компенсації, встановлені законодавством України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи 1-ї категорії як особа , потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС, призначену згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Судом встановлено, що [PERSON] було призначено додаткову пенсію за шкоду, завдану здоровю на підставі ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року№1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднений територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені і закріплені в Законі України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено пенсії особам, віднесеним до1.2,3,4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст.. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. За таких обставин суд вважає, що позивач має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю позивачеві підлягає застосуванню ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не згадані вище постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Посилання відповідача УПФУ в Комінтернівському районі м.Харкова на те, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України суд до уваги не приймає, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону. Зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що при визначенні розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно - правового акта, який би визначав цей розмір, немає. Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначений згідно з цим Законом, суд до уваги не приймає, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При проведенні розрахунку пенсії позивача відповідачем застосовано положення Постанови КМ України № 1 від 03.01.2002 року, згідно якої розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться виходячи з розміру 19,91 грн., а також застосовано положення постанов КМ України № 894 від 13.07.2004 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Однак, суд не може погодитися з правильністю нарахування позивачу пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч. 3 ст. 67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативний акт, який має вищу юридичну силу над підзаконними нормативними актами. Отже проведення відповідачем розрахунку пенсії позивачу згідно положень постанов Кабінету Міністрів України є безпідставним і таким, що звужує обсяг передбачених законом прав позивача. Також, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст.67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не вказувати кінцеву дату перерахунку пенсії. При вирішенні питання щодо періоду, за який необхідно здійснити перерахунок пенсії позивачу, суд вважає, що перерахунок необхідно здійснити з 12.09.2007 року, тобто з тієї дати, коли [PERSON] призначена група інвалідності та видана довідка МСЕК. На підставі викладеного, ст.ст. 49, 50, 53, 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. 87 ч. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», ст. 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст.ст. 5, 6 ч.2 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,

Outcome: partial