overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

25 червня 2010 року Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація №8" Полтавської міської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що відповідачі є власниками квартири №61 житлового будинку №3 по вулиці Ст.Поділ у м. Полтаві, який знаходиться на балансі КП "ЖЕО №8", але не вносять плату за утримання будинку та прибудинкової території, в звязку з чим за ними утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2010 року складає 1461 грн. 26 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що [PERSON], [PERSON] є власниками, зареєстровані та проживають у квартирі №61 житлового будинку №3 по вулиці Ст.Поділ у м. Полтаві, який знаходиться на балансі КП "ЖЕО №8", але оскільки вони не вносять на рахунок КП "ЖЕО №8" плату за утримання будинку та прибудинкової території, за ними станом на 01.06.2010 року утворилась заборгованість у сумі 1461 грн. 26 коп., просила стягнути з відповідачів на користь КП "ЖЕО №8" зазначену суму. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили, в звязку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири №61 житлового будинку №3 по вулиці Ст.Поділ у м. Полтаві, який знаходиться на балансі КП "ЖЕО №8". Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином. В порушення вимог чинного законодавства відповідачі не вносять на рахунок КП "ЖЕО №8" плату за утримання будинку та прибудинкової території, в результаті чого станом на 01.06.2010 року утворилась заборгованість в розмірі 1461 грн. 26 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Заявниця просить визнати безвісно відсутнім її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], оскільки останній в 2006 році зник у невідомому напрямку і до цих пір від нього немає ніяких відомостей. Визнання безвісно відсутнім її колишнього чоловіка заявниця обґрунтовує тим, що їй необхідно вирішити питання про оформлення соціальної допомоги на дітей. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, доводи заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи органу опіки та піклування Сінгурівської сільської ради Житомирського району подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання у [INFO] протягом одного року підтверджується зібраними у справі доказами. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] перебуває в розшуку за ухилення від сплати аліментів (а.с.12). [PERSON] зареєстрована в [INFO] і відсутня з 27.11.2006 року. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість письмових доказів. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в 2006 року, по початком йоо безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2007 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

26.08.2010року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу вказуючи, що вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних дітей та майна не мають, просила під час реєстрації розірвання шлюбу визначити її прізвище Добра. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, письмово просив справу розглядати без нього, надав згоду на розірвання шлюбу. (а.с.17) З урахуванням викладеного суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін, при цьому необхідно визначити, що під час державної реєстрації розірвання шлюбу позивачка вибрала прізвище Добра.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

18 серпня 2010 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила розірвати шлюб сторін, оскільки подальше спільне життя із відповідачем неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, дітей просила залишити на її вихованні. Спору про поділ спільно-придбаного майна не має. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав викладених в позові, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а тому суд ухвалив провести такий розгляд справи, вирішивши її на підставі наявних в ній доказів. Витрати по розірванню шлюбу позивачка просила покласти на відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки суд приходить до висновку, що пред'явлений позов підлягає до задоволення виходячи із наступного: правовідносини сторін регулюються ст.ст.54, 104-105, 110-113 СК України; з позовної заяви, яка сторонами не оспорюється, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сім'ї; подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та неповнолітнім дітям сторін. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ТП і №371204, виданим 21 листопада 1992 року (а.с.3З). Наявність у сторін неповнолітніх дітей підтверджується свідоцтвами про їх народження, у якому їх батьками вказані сторони (а.с.4-5). Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, роз'яснювалося право подати заперечення проти позову або свої докази. Незважаючи на це, відповідач не з'явився до суду ні в попереднє судове засідання, ні на судовий розгляд. Ці обставини суд розцінює як його ухилення від суду і враховує при винесенні позову на користь позивачки, а тому вважає, що він не оспорює обставин, викладених в позові, та факту розпаду їхньої сім'ї. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сім'я сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя та їхніх неповнолітніх дітей. Неповнолітніх дітей суд залишає на вихованні матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

До суду звернувся Прокурор Петропавлівського району в інтересах [PERSON] Григо рівни з заявою про визнання особи недієздатною. На обґрунтування своїх вимог він вказав . що [PERSON] являється сестрою [PERSON], 27.0- 961 р.н., який є інвалідом з дитинства та потребує постійного нагляду зі сторони своєї сестри. [PERSON] не може самостійно захистити свої порушені права та здійснити в суді г.:: цаеуальні повноваження, так як доглядає за своїм хворим братом, тому звернулася з даним питанням до прокурора . В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та просить їх задовольнити. Су д , вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сестрою [PERSON], [INFO] який є інвалідом з дитинства та відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії МСЕ - ДНА - № 682153 від 03.08.2009 року, має II групу інвалідності, яка призначена до 2011 року. Чоловік страждає хронічним стійким психічним розладом в формі помірної розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки, у зв"язку з чим перебуває на обліку у психіатра та під постійним наглядом [PERSON] за станом здоров»я потребує постійного стороннюю нагляду . В матеріалах справи також є подання органу опіки та піклування Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області яким рекомендовано, в разі визнання недієздатним [PERSON], призначити його опікуном сестру - [PERSON]. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити заяву прокурора та призначити опікуном сестру хворого [PERSON] Ст. 234 п. 1 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи , визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності особи Згідно ст.. 237 п.З ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами їх сім"ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органами опіки та піклування.Стаття 39 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути визнана су- недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.Відповідно до от., 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з набрання законної сили рішенням суду про це.Згідно от.. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка.На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

23.04.2010 року [PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ? частини прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дочкою повноліття. Зазначені вимоги позивачки обгрунтовуються посиланням на те, що 20.01.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO]. На утримання дочки бажає стягувати з відповідача аліменти. На даний час він ніде не працює, однак згідно ст.. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний утримувати дитину. Позивачка в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. [PERSON] районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол судового засідання від 10.09.2010 року у відповідності до якого відповідач просить зазначену справу розглядати без його участі. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Копією свідоцтва про народження стверджується, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO]. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.04.2010 року позивачка проживає в будинку, який знаходиться в задовільному стані, є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС, сімя проживає в задовільних умовах. Згідно протоколу судового засідання Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2010 року позивач в даний час не працює, стан його здоровя та матеріальне становище дозволяють сплачувати аліменти на дитину. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодекс України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча може надавати таку допомогу, а позивачка сама не взмозі утримувати дочку, з врахуванням матеріального становища сторін, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів, але не менше ? частини прожиткового мінімуму, задоволенню не підлягають. Згідно п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у серпні 2010 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.10.2004 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, втрату взаємних почуттів. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що 12.10.2004 зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], народження 21.07.2009. У даний час проживають окремо, стосунків не підтримують, так як спільне життя не склалось через постійні сварки та непорозуміння. Просить шлюб розірвати. Відповідач з позовними вимогами згоден, проти задоволення позову не заперечує, пояснивши, що подружніх стосунків з позивачем не підтримує, має іншу сім'ю. Судом установлено: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2004, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], народження 21.07.2009, яка проживає з матір'ю і спору про її місце мешкання немає. Спільне життя між сторонами не склалось через постійні сварки, непорозуміння та ін. Спільне господарство не ведеться. Тривалий час проживають окремо, у відповідача інша сім'я. Викладене також підтверджується: копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4); свідоцтвом про одруження (а.с.5); іншими матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2010 року звернувся до суду із позовом до виконкому Дейманівської сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті 13.03.1999 його батька [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Заудайській, 60 у с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області. [PERSON] є спадкоємицею майна померлого, проте, у даний час оформити право власності на спадкове майно не може у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене будинковолодіння. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлого батька [PERSON]. За життя останній не виготовив правовстановлюючі документи на належне йому будинковолодіння у с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області по вул. Заудайській, 60. Тому на даний час оформити своє право власності на спадкове майно [PERSON] не може, просить визнати за ним право власності на вищезазначене будинковолодіння. Представник відповідача у судове засідання не зявився, відповідач письмово повідомив суд про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено: 13 березня 1999 року помер [PERSON] батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді будинковолодіння, розташованого у с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області по вул. Заудайській, 60. У даний час оформити право власності на спадкове майно [PERSON] не може у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння. Викладене також підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.5); довідкою виконкому Деймановської сільської ради (а.с.6), відповідно до якої [PERSON] після смерті свого батька постійно доглядав за будинковолодіння у с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області по вул. Заудайській, 60; довідкою-характеристикою Лубенського МБТІ (а.с.7); копією технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду № 60 по вул. Заудайській, 60 у с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області (а.с.8-10); іншими матеріалами справи. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України ( далі ЦК України ) власник майна може предявити позов про визнання його права власності на нерухоме майно, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки іншим чином встановити право власності неможливо, за [PERSON] необхідно визнати право власності на нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України від імені якого виступає філія Пирятинське ВОБ № 3089 (далі ВАТ Державний ощадний банк України філія Пирятинське відділення № 3089) звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги змінив в частині стягнення заборгованості і пояснив суду, що між ВАТ Державний ощадний банк України філією Пирятинське відділення № 3089 та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за яким відповідачу [PERSON] були видані грошові кошти у сумі 4950 грн. 00 коп. на побутову техніку, що є заставним майном згідно договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26 % річних з остаточним погашенням кредиту 18.10.2008 року. У даний час відповідач [PERSON] не виконує зобовязання по кредитному договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1742 грн. 50 коп. з них: 1516 грн. 50 коп. основна заборгованість за кредитом, 226 грн. прострочені відсотки та пеня, а тому просить розірвати дію кредитного договору, а також стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та витрати повязані з розглядом справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлено: 19.10.2005 року між позивачем ВАТ Державний ощадний банк України філією Пирятинське відділення № 3089 та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2161 (а.с. 8-9), за яким відповідачеві були надані кошти в сумі 4950 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26 % річних з остаточним погашенням кредиту 18.10.2008 року. На даний час відповідачем щомісячні внески згідно договору кредитування не проводяться, а тому заборгованість станом на 20.10.2010 року становить 1742 грн. 50 коп. у тому числі: заборгованість за кредитом 1516 грн. 50 коп.; прострочені відсотки та пеня 226 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно кредитного договору № 2161 позичальник зобовязувався проводити погашення кредиту та відсотків по ньому щомісячно, шляхом внесення готівки до каси банку, але відповідачем були порушені дані зобовязання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved