Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме два мікроавтобуси марки ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску. Присудити їй мікроавтобус ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КІС 436769, видане Львівським МРЕВ 11.08.2005 р.), визнавши за нею право власності на нього. Присудити [PERSON] мікроавтобус ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВНС №436769, видане Львівським МРЕВ 19.05.2005 р.) визнавши за ним право власності на цей мікроавтобус. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд винести рішення яким поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: два мікроавтобуси марки ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску, 1\\2 ідеальної частини інженерної споруди-асфальтованої площадки, площею 5360 кв.м., розташованої за адресою м. Львів, вул.Шевченка,313 та 1\\2 частини нежитлових приміщень загальною площею 11,9 кв.м. та 501,8 кв.м. розташованих у м. Львові по вул.Шевченка,313. Присудити їй, та визнати за нею право власності на 1\\2 частини нежитлових приміщень загальною площею 11,9 кв.м. та 501,8 кв.м. розташованих у м. Львові по вул. Шевченка, 313 та на 1\\2 ідеальної частини інженерної споруди-асфальтованої площадки, площею 5360 кв.м., розташованої за адресою м. Львів, вул.Шевченка,313. Присудити [PERSON] мікроавтобус ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КІС 436769, видане Львівським МРЕВ 11.08.2005 р.)та мікроавтобус ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВНС №436769, видане Львівським МРЕВ 19.05.2005 р.) визнавши за ним право власності на ці мікроавтобуси. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що за час шлюбу з [PERSON] вони 17.05.2005 р. та 11.08.2005р. придбали два мікроавтобуси ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску. Кошти на придбання транспортних засобів були отримані відповідачем в кредит, згідно кредитних договорів від 09.08.2005р. та 20.05.2005 р. за письмовою згодою позивачки як одного з подружжя. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів виданих Львівським МРЕВ від 19.05.2005 року та 11.08.2005 року власником придбаних мікроавтобусів являється [PERSON], хоча кредитні зобов'язання погашалися за спільні кошти з сімейного бюджету. З метою часткового погашення кредитних зобов'язань відповідача, позивачка у вересні 2006 р. отримала у АКІБ «Укрсиббанк» кредит в розмірі тридцять вісім тисяч доларів США. На даний час кредитні зобов'язання [PERSON] за кредитними договорами від 17.05.2005р. та 11.08.2005р. виконані, кредити повернені. Також , відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2002р. за спільні кошти з сімейного бюджету було придбано 1\\2 ідеальної частини інженерної споруди- асфальтованої площадки, площею 5360 кв.м., розташованої у м. Львові по вул.Шевченка,313. На зазначеній площадці, позивачка та відповідач спільно з [PERSON] збудували нежитлові приміщення загальною площею 11,9 та 501,8 кв.м. Нежитлові приміщення використовуються для станції технічного обслуговування автомобілів. Оскільки кредитні зобов'язання відповідача були погашені за кредитні кошти отримані позивачкою, вона звернулася до відповідача з пропозицією, щоб він продав один з придбаних за їх спільні кошти мікроавтобусів, а виручені кошти спрямував на погашення споживчого кредиту №11037202000 від 08.09.2006 р. Однак, відповідач відмовляється пристати на пропозицію позивачки. Таким чином, позивачка вважає дії відповідача незаконними, оскільки придбане ними майно за час шлюбу є спільно набутим майном подружжя. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернувся до суду із зустрічними позовом, у якому просить визнати за ним право власності на 1\\2 частини нежитлових приміщень загальною площею 11,9 кв.м., позначені літ. «Б-2» та загальною площею 501,8 кв.м., позначені літ. «А-1» розташованих у м. Львові по вул. Шевченка. 313.Визнати за ним право власності на 1\\2 частку інженерної споруди-асфальтованої площадки, площею 5360 кв.м., та на 1\\2 частку земельної ділянки, загальною площею 1070 кв.м., що знаходиться по вул.Шевченка,313 у м. Львові. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 21.10.2002 року між ним, [PERSON] та Заводом кольорових телевізорів «Електрон» дочірнього підприємства ВАТ «Концерн-Електрон» був укладений договір купівлі - продажу об'єкта нерухомості, зареєстрований на Львівській філії товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості» за №64-02/4 від 31.10.2002 року. За даним договором [PERSON] та [PERSON] купили асфальтовану площадку, як інженерну споруду, загальною площею 5360 кв.м. та озеленення площею 1070 кв.м., що знаходяться по вул. Шевченка,313 у м. Львові. Відповідно до умов договору [PERSON] та [PERSON] набули по 1\\2 ідеальній частці вищевказаного майна. На придбаній земельній ділянці у 2005 році вони за спільні кошти [PERSON] та кошти подружжя [PERSON] побудували два нежитлових приміщення позначені на поверховому плані під літ. «К-1» пл.501,8 кв.м. та літ. «Б-2» пл.11,9 кв.м., які наданий час використовуються під станцію технічного обслуговування автомобілів. Зазначені нежитлові приміщення знаходяться в доброму стані та відповідають технічним вимогам та основним нормативним документам. Будівлі можливі для подальшої експлуатації за призначенням, що підтверджується технічними висновками оцінки технічного стану, станції технічного обслуговування автомобілів по вул.Шевченка Л З у м. Львові, складеним приватним підприємцем [PERSON] Розміщення нежитлових приміщень погоджено листом Управлінням архітектури і містобудування Львівської міської ради від 11.01.2005р. Крім цього, земельна ділянка на якій побудовані нежитлові приміщення, згідно довідки Львівського міського управління земельних ресурсів відноситься до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Під час будівництва нежитлових приміщень по вул.Шевченка,313 у м. Львові під станцію технічного обслуговування автомобілів [PERSON] та подружжям [PERSON] було дотримано всіх вимог державних будівельних норм та правил. Таким чином, третя особа [PERSON] вважає, що він набув право власності на 1\\2 частку земельної ділянки, 1\\2 частини нежитлових приміщень, та 1\\2 частину інженерної споруди асфальтованої площадки, що знаходяться по вул. Шевченка,313 у м. Львові. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] ствердив вимоги позивачки та дав пояснення аналогічні змісту позову. Зустрічний позов визнав. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON], [PERSON] ствердив позовні вимоги та дав пояснення аналогічні змісту зустрічного позову. Первісний позов визнав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні первісний та зустрічний позов визнав частково , пояснив, що дійсно відповідач за спільні кошти з сімейного бюджету придбав об'єкти нерухомості та транспортні засоби. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи -Львівської міської [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у вирішенні даного спору покладається на рішення суду. Представник третьої особи - ЛОДКП «БТІ та ЕО» у судове засідання не з»явився, однак був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе заслухати справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи - МРЕВ УДАІ ГУМВСУ у Львівській області у судове засідання не з»явився, однак був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе заслухати справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши думку учасників процесу, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками асфальтованої площадки, як інженерної споруди, загальної площі 5360 кв.м. та озелення площею 1070 кв.м., що знаходиться по вул.Шевченка.313 у м. Львові по 1\\2 ідеальної частини. [PERSON] зазначені об'єкти нерухомості придбав за час шлюбу, за спільні кошти з сімейного бюджету. [PERSON] та сім»я [PERSON] за спільні кошти побудували нежитлові приміщення площею 11,9 кв. м. та 501,8 кв. м. по вул. Шевченка,313 у м. Львові, які використовуються під станцію технічного обслуговування. Згідно свідоцтва про шлюб від 07.05.1977року- [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.05.1977 р., являються чоловіком та дружиною. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії ВНС №436769 та КІС №992699- [PERSON] являється власником двох мікроавтобусів ХАЗ 3230.02, 2004 року випуску. Згідно кредитних договорів від 20.05.2005 року та 09.08.2005 року - [PERSON] отримував у АТ «Кредит Банк» Україна грошовий кошти (кредит) на транспортні засоби. Згідно договору про надання споживчого кредиту №11037202000 від 08.09.2006 р.- [PERSON] отримала у Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» грошові кошти (кредит) в розмірі тридцять вісім тисяч доларів США. Згідно біржової угоди №64-02/4 договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 31.10.2002 р.- [PERSON] та [PERSON] купили асфальтовану площадку, як інженерну споруду загальною площею 5360 кв.м. та озеленення площею 1070 кв.м., що знаходиться по вул.Шевченка,313 у м. Львові. Міське комунальне підприємство «Архбуднагляд» на замовлення [PERSON] та [PERSON] виготовило містобудівельне обґрунтування розміщення СТОА та стоянки для автомобілів на вул.Шевченка,313 у м. Львові. На замовлення [PERSON] та [PERSON] приватне підприємство «Універсал проект» виготовило проект на відповідність нормативним вимогам станції технічного обслуговування автомобілів по вул.Шевченка,313 у м. Львові. Будівництво повністю завершено, [PERSON] та [PERSON] побудовані нежитлові приміщення експлуатуються. ОКП «БТІ та ЕО» за заявою [PERSON] та [PERSON] виготовлений технічний паспорт спірних нежитлових приміщень, які закінчені будівництвом. У судовому засіданні встановлено, що нежитлові приміщення загальною площею 11,9 кв.м та 501,8 кв.м., розташовані по вул. Шевченка, 313 ум. Львові, збудовані за кошти [PERSON] та подружжя [PERSON], інші особи не оспорюють їх право власності на це майно. Спірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача та третьої особи, не порушують межі суміжних землекористувачів. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відтак, суд вважає вимоги позивачки за первісним позовом про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя такими, що підлягають до задоволення лише в частині визнання за нею права власності на 1\\2 частину нежитлових приміщень загальною площею 11,9 кв.м та 501,8 кв.м.. розташованих по вул. Шевченка. 313 у м. Львові та визнання за нею права власності на 1\\2 ідеальну частину інженерної споруди-асфальтованої площадки пл.5360 кв.м., розташованої по вул. Шевченка. 313 у м. Львові. Визнати за [PERSON] право власності на мікроавтобус ХАЗ 3230.02 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВНС №436769, видане Львівським МРЕВ 19.05.2005 р. та мікроавтобус ХАЗ 3230.02 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КІС №436769, видане Львівським МРЕВ 11.08.2005 р. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 1ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Зважаючи на зазначені обставини, суд вважає вимоги третьої особи з самостійними вимогами за зустрічним позовом такими, що підлягають до задоволення лише в частині визнання за ним права власності на 1\\2 частку нежитлового приміщення пл.501.8 кв.м. розташованого у м. Львові по вул. Шевченка 313, на 1\\2 частку нежитлового приміщення пл. 11,9 кв.м, розташованого у Львові по вул. Шевченка, 313 та визнання права власності на 1\\2 частку інженерної споруди \\асфальтованої площадки\\, розташованої по вул. Шевченка, 313 у м. Львові загальною пл.5360 кв.м. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial