Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з квітня 1991 року по 09 квітня 1996 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від даного шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. До повноліття дочки відповідач сплачував аліменти на утримання дочки згідно рішення суду. Але після того, як дочці виповнилося 18 років, відповідач ухиляється від свого обовязку по утриманню своєї дочки. На даний час дочка навчається на І-му курсі Національного медичного університету імені [PERSON] на денній формі навчання за державним замовленням. Зі вступом дочки до навчального закладу стали відчутними матеріальні труднощі. Адже доводиться жити на одну заробітну плату, якої не вистачає на проживання позивачки та її дочки, крім того, з позивачкою проживають її непрацездатні батьки, які також потребують матеріальної допомоги. І цих грошей їм повинно вистачати і на їжу, і на одяг, і на оплату за комунальні послуги, і на оплату за гуртожиток та проживання дочки в м. Київ. Всі намагання переконати відповідача в тому, що його допомога потрібна дочці, виявилися марними. Враховуючи те, що відповідач спроможний та повинен надавати таку допомогу, оскільки інших дітей в нього немає, стягнень по виконавчих листах з нього не проводиться, позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов та просила стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 800 грн., щомісяця починаючи з дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання 30.06.2015 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 250 грн. щомісячно, мотивуючи свою позицію тим, що п. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України передбачає можливість не стягнення аліментів в даному випадку, оскільки: «Якщо повнолітні дочка… продовжують навчання… батьки зобовязані утримувати їх… за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу», а він перебуває в складному матеріальному становищі, оскільки не працює з 1995 року, має тимчасові заробітки, крім того має на утриманні непрацездатну матір та здійснює за нею догляд. Його дочка [PERSON] є повнолітньою та працездатною, а тому має можливість мати власний заробіток, а навчаючись за державним замовленням має отримувати стипендію, а не отримує вона стипендію в звязку з низькою успішністю. Крім того, її мати має хороший заробіток, а тому має можливість утримувати дочку самостійно. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення та доводи сторін, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного: Так, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-СР № 111128 від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася дитина дочка [PERSON] Згідно довідки № 626 від 29.04.2010 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на І курсі медичного факультету № 2 денної форми навчання Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця з терміном навчання до 30.06.2015 року. Таким чином ці обставини вказують на те, що [PERSON], хоч і досягла повноліття 14.09.2009 року, але у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги з боку батьків на яку вона має право на підставі ст. 199 СК України. Також, як було встановлено судом таку допомогу своїй дочці [PERSON] надає її мати позивач по справі [PERSON], сплачуючи за проживання дитини в гуртожитку, що підтверджується платіжними документами, дослідженими в суді. Водночас, не зважаючи на те, що ст. 190 СК України передбачає обопільний обовязок обох батьків по утриманню повнолітніх дітей, що продовжують навчання, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] такої матеріальної допомоги дочці на даний час не надає. Відповідач являється працездатною особою, має тимчасові заробітки, від яких отримує мінливий дохід, який не перевищує середній дохід позивачки, розмір якого у останньої складає 2670,00 грн. Тому належить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки в звязку з навчанням у навчальному закладі з дня предявлення позову до суду і до досягнення нею 23-х річного віку, тобто до 14.09.2014 року, вимога ж позивачки про стягнення аліментів до часу закінчення дочкою навчання, тобто до 30.06.2015 року не підлягає до задоволення, оскільки стаття 199 СК України передбачає обовязок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання до досягнення 23 - років. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про його неспроможність сплачувати завелику суму аліментів на утримання дочки з тих підстав, що він здійснює догляд за своєю матірю, а у позивачка має кращі матеріальні можливості для утримання їх дочки, бо згідно ст. 199 СК України закон покладає обовязок по утриманню повнолітніх дітей, що продовжують навчання на обох батьків і пріоритетів нікому не передбачено. Водночас, визначений позивачкою розмір аліментів у вигляді 800 грн. - належить зменшити, враховуючи, що на час розгляду справи судом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік з 01 липня 2010 року становить 907 грн., які в рівних частках мають надавати на утримання дитини обоє батьків, але при цьому суд, визначаючи розмір аліментів враховує й ту обставину, що відповідач не має стабільного заробітку, а частину доходу одержує в натурі від ведення сільського господарства, і тому визначає до сплати суму в розмірі 300 грн. Крім того, зважаючи на ту обставину, що ст. 199 СК України передбачає право повнолітніх дітей, що навчаються, на їх утримання лише під час того, коли вони продовжують навчатися, то аліменти у визначеному судом розмірі належить стягувати без урахування часу перебування [PERSON] на канікулах чи в академічній відпустці, коли вона сама матиме реальну можливість тимчасово працевлаштуватися та забезпечувати себе самостійно. Частково задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь держави державне мито в сумі 51 грн., від якого при подачі заяви була звільнена позивачка та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. Суд вважає, що рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментних платежів за один місяць.

Outcome: partial