Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

14 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в місті Красноармійську Донецької області про нарахування і виплату допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» посилаючись на те, що така допомога виплачується позивачем у меншому розмірі, ніж передбачено відповідним законодавством, яке регулює спірні правовідносини. Просив визнати незаконними дії відповідача та зобовязати його нарахувати і виплатити допомогу «дитині війни» за 9 липня 2007 року 31 грудня 2007 року, 22 травня 2008 року 31 грудня 2008 року згідно з вищевказаним Законом. Справу просив розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі, надавши суду заперечення щодо суті позовних вимог, в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає дії щодо виплати позивачу допомоги як «дитині війни» у твердих розмірах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» законними. Зясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що позивач у справі має правовий статус «дитина війни», що підтверджується копією пенсійного посвідчення №103704(010) на а.с.5. Згідно довідки відповідача позивачу за 22 травня 2008 року 31 грудня 2008 року виплачувалось підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі, який складає 10% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, що набрав чинності 1 січня 2006 року, дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. За період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року позивач мав право на отримання підвищення до пенсії на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції. Тому положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, були чинними лише з 9 липня 2007 року, тобто з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, до 31 грудня 2007 року. У 2008 році позивач мав право на перерахунок підвищення до пенсії «дитини війни» з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року, оскільки рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», стаття 6 якого передбачала, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, визнані такими, що не відповідають Конституції України, та були чинними з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України « Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Закон України « Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-111, згідно ст. 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що невиплата відповідачем позивачу підвищення до пенсії як особі, яка має соціальний статус «дитина війни» у розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» порушує права позивача на отримання цієї допомоги. Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту судом. Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій зобовязати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону. У звязку з цим, дії відповідача з невиплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 вказаного вище Закону за 9 липня 2007 року 31 грудня 2007 року, 22 травня 2008 року 31 грудня 2008 року є незаконними та не відповідають вимогам діючого законодавства, з урахуванням чого суд вважає необхідним визнати їх такими та зобовязати відповідача провести перерахування та виплату пенсії позивача за вказаний період, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням сум, виплачених у ці періоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved