Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про внесення зміни до трудової книжки в частині формулювання причини звільнення , стягнення вихідної допомоги , стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати , стягнення середнього заробітку по день фактичного розрахунку за весь час невиплати сум вихідної допомоги та заборгованості по виплаті заробітної плати .Позов мотивує тим , що з 3 березня 2009 року по 31 березня 2010 року працювала на посаді юрисконсульта у Львівському комунальному автотранспортно - дорожньому підприємстві № 1339 .16 березня 2010 року позивачем було подано заяву директору підприємства про звільнення з роботи з 31 березня 2010 року (згідно ст 38 ч 3 ст КЗпП України ) з вимогою виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та зробити перерахунок посадового окладу згідно чинного законодавства .Однак згідно наказу від 31 березня 2010 року була звільнена з роботи за власним бажанням згідно ч 1 ст 38 КЗпП України за власним бажанням, без відома позивача та погодження з нею , остаточних розрахунків при звільненні з роботи з позивачем проведено не було. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила , що не погоджується формулюванням причини звільнення з роботи , оскільки в своїй заяві від 16.03.2010 року просила звільнити її з роботи згідно ч 3 ст КЗпП України «працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням , якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю» , оскільки заробітна плата на підприємстві виплачувалась з порушенням строків виплати заробітної плати , повторна заява позивача від 22.04.2010 року про виплату вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та перерахунок посадового окладу згідно чинного законодавства була залишена без розгляду, просить змінити формулювання причини звільнення та вказати в рішенні суду причину звільнення згідно ч 3 ст 38 КЗпП , за власним бажанням, стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку , заборгованість по виплаті заробітної плати , середній заробіток по день фактичного розрахунку за весь час невиплати сум вихідної допомоги та заборгованості по виплаті заробітної плати у сумі 4368,48 грн оскільки на даний момент працевлаштована в ПП НВПП «Енергія Сервіс» на посаді юрисконсульта та отримує доходи у вказаному вище підприємстві , просила позов задоволити. В судове засідання представник відповідача не зявився, про дату та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов необхідно задоволити з таких підстав. Як вбачається з трудової книжки АА № 154014 (а.с.7-9) 3 березня 2009 року позивача прийнято на роботу в Львівське комунальне автотранспортно дорожнє підприємство № 1339 на посаду юрисконсульта , 31.03.2010 року позивач звільнена за власним бажанням ч 1 ст 38 КЗпП України згідно наказу № 53 -5 (а.с.5) Відповідно до ч 3 ст 38 КЗпП України «працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням , якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю». Згідно ч 1 ст 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки , встановлені колективним договором , але не пізніше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти календарних днів . Відповідно до п 2.11 Колективного договору Львівського комунального автотранспортного підприємства 1339 на 2009 2010 роки (а.с.14 17) працівникам підприємства виплачується заробітна плата в грошовому виразі за місцем роботи 11 та 26 числа кожного місяця, при співпаданні терміну виплати заробітної плати з вихідними чи святковими днями , вона виплачується напередодні. Як вбачається з відомостей про виплату грошей за листопад 2009 року - грудень 2009 року (а.с. 26-32) заробітна плата працівникам виплачувалась один раз на місяць через 32 дні , що є порушенням умов колективного договору та ст 115 ч 1 КЗпП України . Згідно ч 2 ст 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно п 2.6 Колективного договору «у разі законодавчого підвищення розмірів мінімальної заробітної плати переглядаються тарифні ставки та оклади .Згідно штатного розкладу Львівського комунального автотранспортно дорожнього підприємства № 1339 станом на 1 лютого 2009 року посадовий оклад юрисконсульта при посадовому коефіцієнті 2,25 становив 1600 гривень . Ст 55 ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 квітня 625 гривень. З 1 липня 630 гривень , з 1 жовтня 650 гривень . Ст 2 ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» встановлено такий розмір мінімальної заробітної плати з 1 листопада 2009 року 744 гривні . з 1 січня 2010 року 869 гривень . Отже посадовий оклад юрисконсульта Львівського комунального автотранспортно дорожнього підприємства № 1339 повинен був становити з 1 квітня 2009 року 1688 гривень, з липня 2009 року 1701 гривню , з жовтня 2009 року 1755 гривень , з 19 листопада 2009 року 1674 гривні , з 1 січня 2010 1956 гривень . Проте як вбачається з довідки про доходи № 13 від 31.03.2010 року (а.с.12) перерахунку посадового окладу юрисконсульта проведено не було , а відтак борг відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати становить 1938 гривень на момент звернення з позовом до суду. Відповідно ст 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства , установи , організації незалежно від того , чи є вони членами професійної спілки і є обов»язковим для власника або уповноваженого ним органу , так і для працівників підприємства , установи , організації. Згідно ст 44 КЗпП України у разі звільнення працівника з підстав зазначених у ч 3 ст 38 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі передбаченому колективним договором , але не менше тримісячного середнього заробітку . Відповідно до ст 10 ЗУ « Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням пропозицій, вироблених шляхом переговорів, представників професійних спілок, власників або уповноважених ними органів, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, та переглядається залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р . нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи . проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів , а у випадках, передбачених чинним законодавством , календарних днів , які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів , а у випадках, передбачених чинним законодавством ,- на число календарних днів за цей період . У разі коли середня місячна заробітна плата визначається законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги , вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді .Середньомісячне число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства . Відповідно до представлених позивачем та перевірених судом розрахунків середня заробітна плата позивача становить 1681 гривень 68 копійок , середньоденний заробіток становить 84 гривні , 24 копійки , вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку становить 5045 гривень 4 копійки, середній заробіток за період затримки розрахунку становить 4368 гривень 48 копійок. На підставі викладеного ,

Outcome: approved