Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

17.12.2008 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання відомостей, викладених начальником ЖКГ Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON] в позовній заяві до неї про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утримання будинку та прибудинкової території від 26.03.2008 року, такими, що не відповідають дійсності, ганьблять її честь, гідність і ділову репутацію, зобовязати спростувати факти щодо її заборгованості перед Чорноморським ЖКГ за житлово-комунальні послуги та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 1699 гривень. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та в їх обґрунтування послалася на наступне. Вона з сімєю проживає в багатоквартирному будинку в [ADDRESS] з 1984 року. У 2007 році квартира ними була приватизована. За весь час проживання в смт.Чорноморське в них ніколи не було заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Однак, 22 травня 2008 року поштою нею були отримані судова повістка та позовна заява ЖКГ Чорноморської селищної ради, підписана начальником господарства [PERSON], про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги, утримання будинку та прибудинкової території з відшкодуванням матеріальних збитків в розмірі 505.75 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Проте, це був не борг, а недоплата за комунальні послуги по новим тарифам, з якими вони були не згодні, тому вносили комунальні платежі по раніше діючим тарифам. Даним позовом були зачеплені та паплюженні її честь, гідність та ділова репутація перед мешканцями селища, колективу, який вона очолює, родичами, знайомими, думка яких їй не байдужа, оскільки в їх очах вона була представлена боржницею, що не відповідало дійсності. Судові тяжби за необгрунтованим позовом ЖКГ спричинили їй моральну шкоду, оскільки вона за весь час судових процесів знаходилася в стані морального пригнічення і дискомфорту, в неї погіршився стан здоровя, що змушувало її неодноразово звертатися до лікарів. Причинену їй моральну шкоду оцінює в розмірі 1699 гривень, яку просить стягнути особисто з начальника житлово-комунального господарства [PERSON], який підписав позовну заяву. Представник відповідачів, [PERSON], позов не визнав повністю, вважає його необгрунто\-ваним та просив в його задоволенні відмовити по тим підставам, що на 27.03.2008 року, тобто на час звернення житлово-комунального господарства з позовом до суду до мешканців квартири 65, розташованої в будинку №45 по вул.Гвардійська в смт.Чорноморське Комінтернівського району Одеської області [PERSON] та [PERSON], в них існувала заборгованість перед ЖКГ за сплату житлово-господарських послуг в розмірі 505.75 грн., яку жильці квартири відмовлялися сплачувати, незважаючи на те, що їм неодноразово пропонувалося або сплатити борг, або укласти договір реструктуризації цієї заборгованості. У звязку з небажанням споживачів житлово-комунальних послуг в добровільному порядку сплатити борг, житлово-комунальне господарство, як це передбачено законом, звернулося до суду про стягнення заборгованості в судовому порядку. Вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] моральної шкоди були обґрунтовані тим, що ці споживачі житлово-комунальних послуг не тільки самі відмовлялися сплачувати за ці послуги, а ще підбурювали інших мешканців селища не сплачувати за них, що підривало престиж та ділову репутацію підприємства. В судовому порядку з [PERSON] стягувалась заборгованість за житлово-комунальні послуги також у 2002 році за позовом військового прокурора в інтересах будинкоуправління №1 Чорноморської КЕЧ району, що спростовує ствердження [PERSON] про недостовірний наклеп на них, як на боржників. Звернення з позовом до суду до боржників, це вимушений крок житлово-комунального господарства. Тому позовна заява не несла в собі образу для [PERSON] і [PERSON] та ніяким чином не могла принижувати їх честь, гідність та, тим паче, ділову репутацію або доставляти душевні страждання. Після сплати відповідачами боргу ЖКГ надало суду заяву про залишення позову без розгляду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступними підставами. У ч.2 ст.26 ЦК України зазначено, що фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, а вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим згідно ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержувати Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок ж поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбіть її гідність, честь чи ділову репутацію. У звязку з цим ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини та передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи діл репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. У п. 17 вище зазначеної постанови розяснено, що інформація, зазначена у позовній заяві чи інший заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою предявленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. В судовому засіданні встановлено, 27.03.2008 року ЖКГ Чорноморської селищної ради Комінтер\-нівського району Одеської області звернулося до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утримання будинків і прибудинкової території, яка на день звернення до суду складала 505.75 гривень, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень на користь дитячого садка «Сонечко», розташованого на території Чорноморської селищної ради в с.Гвардійське Комінтернівського району Одеської області /а.с.42-44,49-52/. Ухвалою суду від 03.11.2008 року провадження у справі за позовом ЖКГ Чорноморська селищної ради Комінтернівського району Одеської області до [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду за заявою представника позивача у звязку з погашенням заборгованості за житло комунальні послуги відповідачами /а.с.22/. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно з її боку існувала на березень місяць 2008 року недоплата за житлово-комунальні послуги та утримання прибудинкової території. оскільки вона була не згодна з новими тарифами, введеними Чорноморською селищною радою, але це був не борг, як зазначив в позові начальник ЖКГ [PERSON] Ця недоплата нею була повністю сплачена у травні 2008 року, так як їй необхідно було отримати кредит у банку під заставу квартири. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.04.2007 року, виданого органом приватизації при Чорноморській селищній раді Комінтернівського району Одеської області, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільній власності в рівних частинах [PERSON] і [PERSON] /а.с.63/. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" №2482-ХІІ від 19.06.1992 року, з наступними змінами, утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, повязаних з утриман\-ням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Згідно листку-розрахунку по особовому рахунку №1052, відкритого на [PERSON], заборгованість перед ЖКГ Чорноморської селищної ради станом на 01.05.2008 року складає 505.75 грн., яка станом на 01.06.2008 року повністю сплачена /а.с. 10,52/. Таким чином, ніякої недостовірної інформації відносно [PERSON] і [PERSON] житлово- комунальним господарством Чорноморської селищної ради у позовній заяві від 26.03.2008 року викладено не було. Інформація про існуючу в них заборгованість за житлово-комунальні послуги була підставою для звернення житлово-комунального господарства до суду з позовом і стосувалася його предмета. На підставі вище викладеного, суд вважає позов [PERSON] необгрунтованим і відмовляє в його задоволенні. Необгрунтованими є також вимоги позивача щодо начальника житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради [PERSON] тому, що відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації вони задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.34, 68 Конституції України, ст.ст. 26,270,277,1167 ЦК України і

Outcome: dismissed