Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області та просить: - визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати йому основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; - зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катасрофи, яка повинна становити 30 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 01 липня 2007 року по 01 липня 2010 року в сумі 5360 грн. 10 коп. з врахуванням проведених виплат; - зобовязати відповідача призначити (встановити), йому як постарждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю згідно вимог ст. 50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; - стягнути з відповідача витрати по оплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. В позові зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС , віднесений до 2 категорії осіб. У липні 2010 року він звернувся до [PERSON] ПФУ із заявою про перерахунок основної, додаткової пенсії та надання розрахунку розміру його пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Вказує, що розмір його пенсії не відповідає розміру, встановленому Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 12.07.2010 року йому було відмовлено в задоволенні вимог визначених в заяві, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суду надав заяву з проханням справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] ПФУ у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду надав заперечення з проханням справу розглядати без участі їхнього представника. Позов не визнає, просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, наведених у запереченні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується відповідним посвідченням серії А № 376847 від 10 січня 1999 року, одержує основну пенсію - за віком, призначену згідно ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За змістом ст. 51 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 2 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. [PERSON] ПФУ у м. Броварах Київської області нараховує та виплачує позивачу додаткову пенсію у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розміри визначені, вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України. Згідно із ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч. З ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] ПФУ у м. Броварах Київської області повинно виплачувати позивачу додаткову пенсію, передбачену ст. 51 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати. Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч. З ст. 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом відповідно до ст. 54, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідними зобовязати [PERSON] ПФУ у м. Броварах Київської області здійснити позивачу7 з 22.05.2008 року перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і виплати йому недоплачену суму пенсії та в подальшому нараховувати і виплачувати додаткову пенсію відповідно до ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року щодо внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 28 травня 2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою встановив, що з 22 травня 2008 року особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - інвалідам II групи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується у розмірі 20 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а розмір їхньої основної пенсії не може бути нижче 965 грн. Починаючи з 22 травня 2008 року. [PERSON] ПФУ нараховує та виплачує позивачу основну і додаткову пенсії у розмірах, встановлених зазначеними постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 та від 16 липня 2008 року № 654. Дії відповідача [PERSON] ПФУ щодо не проведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсій позивача згідно із ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та доплати йому недоплаченої суми пенсії суд вважає протиправними. Згідно із ч. 1 ст. 147, ч. 2 ст. 152 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду України зворотної дії не має, тому на правовідносини, що виникли в період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року, не поширюється. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Тобто якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Суд вважає, що позовні вимоги в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірі 5360 грн. 10 коп., як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною сумою відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 1 травня 2007 року по 1 квітня 2010 року не підлягають задоволенню, оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки [PERSON] пенсійного фонду України у м. Бровари Київської області, а також позивач не послався при цьому на письмові докази якими б підтверджувалося правомірність визначення ним особисто указаних сум. Відповідно ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: 1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; 4) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Також суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання призначити (встановити) йому додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю згідно вимог ст. 50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки як вбачається матеріалів справи позивач перебуває на обліку в УПФ Київської області в м.Броварах отримує пенсію відповідно вимог ст. 51 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як постраждалий від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, доказів того, що він є інвалідом та має право на додаткову пенсію по інвалідності на підставі ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суду не надав.

Outcome: partial