Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,посилаючись на те, що лютому 1991 року був прийнятий на роботу підземним прохідником на шахту "Гвардійська" ВАТ «КЗРК». Має 18 років і 5 місяців стажу за професією та 15 років стажу на різних підприємствах, які в даний час входять до складу [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». З 11.08.1998 р. по 22.03.2010 р. працював підземним прохідником на шахті «Родіна». Згідно ст, 153 КЗпП України роботодавець зобов 'язаний забеспечити безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода завдана працівникові каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров'я, зв 'язаних з виконанням трудових обов 'язків відшкодовується в становленому законодавством порядку.25 листопада 2009 року о 19 годині 50 хвилин на виробництві з ним стався нещасний випадок. Під час виконання робіт на горизонті 1270 м сталося обвалення породи покрівлі виробки, внаслідок чого шматки породи, які відшарувалися з покрівлі виробки, впали на травмували його. [PERSON] швидкої допомоги він був доставлений у КЗ "Міська клінічна лікарня № 2". Внаслідок падіння шматків породи, які відшарувалися з покрівлі виробки, він отримав сполучену травму: Закрита тавма грудної клітини: Закритий перелом У-УІ ребра справа, перелом V-VI-VII ребер зліва. Розрив обох легень. Двобічний гемопневмоторакс. Розрив лівого купола діафрагми. Колото-різана рана поперекової ділянки справа. Зачеревнева гематома справа. Гемоперитонеум. Компресійний уламковий прелом L2, L5 хребців. Забій конусу спинного мозку, здавлення корінців поперекового хвоста спинного мозку на рівні L5. Нижній парапарез. Порушення функції тазових органів по типу неутримання. Шок ІІ-І11 ст. З 25.11.2009 року він знаходився на лікуванні в віділленні політравми КЗ "Міська клінічна лікарня № 2, а з 17.12.2009 р, по 24.12.2009 р. на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ "Міська клінічна лікарня № 16". Лікування підтверджується виписними епікрізами. Відповідно до акту № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 15.12.2009 року, причинами нещасного випадку були незадовільний технічний стан виробки та порушення трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадових обов'язків з боку начальника дільниці № 7 [PERSON]С, заступника головного інженера шахти з виробництва [PERSON], гірничого майстера ділянки № 7 [PERSON], головного інженеру шахти "Родіна11 [PERSON] Таким чином було встановлено, що у нещасному випадку, що стався на виробництві 25 листопада 2009 року о 19 годині 50 хвилин винні посадові особи ВАТ «КЗРК».Згідно виписці із акту огляду МСЕК № 555 від 25.03.2010 року йому встановлена 100% ступінь втрати професійної працездатності. Зазначено, що він має потребу у додаткових видах допомоги, а саме: колясці кімнатній, прогулочній, сидінні для ванни, сидінні для туалету, сту пеней для ванни. 25.03.2010 року йому була встановлена перша група інвалідності, причиною якої стало трудове каліцтво. Йому протипоказані всі види праці та він потребує постійного стороннього догляду. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Йому спричинено моральну шкоду, так як порушились його нормальні життєві звязки, він не може реалізувати своє бажання працювати, матеріально забезпечувати себе та свою сімю,відпочивати. Йому потребуються сторонній догляд для організації свого життя. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду складає 176 800 гривень В судовому засіданні позивач і його представники [PERSON] і [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просили стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 176 800 гр. в відшкодування моральної шкоди заподіяної в наслідок нещасного випадку на виробництві. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнала, пояснив,що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, підприємство не вчиняло протиправних дій відносно позивача, отримання позивачем ушкодження здоровя так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача з 11.08.1998 р. по 22.03.2010 р. підземним прохідником на шахті «Родіна». Згідно ст, 153 КЗпП України роботодавець зобов 'язаний забеспечити безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода завдана працівникові каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров'я, зв'язаних з виконанням трудових обов 'язків відшкодовується в становленому законодавством порядку.25 листопада 2009 року о 19 годині 50 хвилин на виробництві з ним стався нещасний випадок. Під час виконання робіт на горизонті 1270 м сталося обвалення породи покрівлі виробки, внаслідок чого шматки породи, які відшарувалися з покрівлі виробки, впали на травмували його. [PERSON] швидкої допомоги він був доставлений у КЗ "Міська клінічна лікарня № 2". Внаслідок падіння шматків породи, які відшарувалися з покрівлі виробки, він отримав сполучену травму: Закрита тавма грудної клітини: Закритий перелом У-УІ ребра справа, перелом V-VI-VII ребер зліва. Розрив обох легень. Двобічний гемопневмоторакс. Розрив лівого купола діафрагми. Колото-різана рана поперекової ділянки справа. Зачеревнева гематома справа. Гемоперитонеум. Компресійний уламковий прелом L2, L5 хребців. Забій конусу спинного мозку, здавлення корінців поперекового хвоста спинного мозку на рівні L5. Нижній парапарез. Порушення функції тазових органів по типу неутримання. Шок ІІ-І11 ст. З 25.11.2009 року він знаходився на лікуванні в віділленні політравми КЗ "Міська клінічна лікарня № 2, а з 17.12.2009 р, по 24.12.2009 р. на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ "Міська клінічна лікарня № 16". Лікування підтверджується виписними епікрізами. Відповідно до акту форми Н-1 № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 15.12.2009 року, причинами нещасного випадку були незадовільний технічний стан виробки та порушення трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадових обов'язків з боку начальника дільниці № 7 [PERSON]С, заступника головного інженера шахти з виробництва [PERSON], гірничого майстера ділянки № 7 [PERSON], головного інженеру шахти «Родіна» [PERSON], супутні причини відсутні. В п.9 зазначеного Акту указано, що під час нещасного випадку позивач в стані алкогольного чи наркотичного спяніння не перебував. В п.10 Акту зазначені посадові особи, які порушили вимоги законодавства про охорону праці, згідно Акту вина позивача в нещасному випадку відсутня. Таким чином у нещасному випадку, що стався на виробництві 25 листопада 2009 року о 19 годині 50 хвилин в наслідок якого постраждав позивач винні посадові особи ВАТ «КЗРК». Згідно виписці із акту огляду МСЕК № 555 від 25.03.2010 року позивачу встановлена 100% втрати професійної працездатності. Зазначено, що він має потребу у додаткових видах допомоги, а саме: колясці кімнатній, прогулочній, сидінні для ванни, сидінні для туалету, ступеней для ванни. 25.03.2010 року йому була встановлена перша група інвалідності, причиною якої стало трудове каліцтво. Йому протипоказані всі види праці та він потребує постійного стороннього догляду. Про тяжкий стан здоровя позивача свідчать виписні епікризи з медичних документів, стан здоровя позивача. Фізичні страждання позивача полягають в тому, що він втратив 100% працездатності, потребує постійного стороннього догляду, йому встановлена 1 група інвалідності, він відчуває фізичні страждання, фактично не може самостійно рухатися. В наслідок нещасного випадку на виробництві позивач втратив 100% працездатності, змінився його спосіб життя, він позбавлений життєвої активності, повноцінного спілкування з людьми. У позивача на підставі висновку МСЕК від 25.03.2010 р. виникло право на відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок нещасного випадку на виробництві, стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, втрата позивачем з вини підприємства 100% працездатності у віці 42 роки викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, потребує стороннього догляду для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо відсутності вини підприємства в утраті позивачем працездатності є безпідставними, спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку причиною нещасного випадку є згідно Акту форми Н-5 від 25 листопада 2009 року п.4 незадовільний стан виробки штрека №4 в осях 116-114а горизонту 1270 м в наслідок довгострокового існування виробки з незакладеними порожнинами, яке склало більше двох місяців, що викликало інтенсивне заколоутворення та обрушення рудного масиву.\~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода, \~винним є відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок отриманої травми значно порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ потребує стороннього догляду, коляски кімнатної, прогул очної, сидіння для ванни, сидіння для туалету, ступені для ванни, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту спеціального розлідування нещасного випадку форми Н-5 від 15.12.2009 р., акту про нещасний випадок, повий з виробництвом форми Н-1, від 15 грудня 2009 року, виписки із історії хвороби [PERSON], суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення [PERSON] акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» під час праці на підприємстві позивача якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу 25.03.2010 року встановлено 100% втрати професійної працездатності в наслідок нещасного випадку на підприємстві і 1 група інвалідності, а також характер і ступень страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved