Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить суд зобовязати відповідача припинити порушення умов кредитного договору № PLB0AL05580202, усунути перешкоди для дострокового погашення кредиту за цим кредитним договором та провести зарахування на рахунок 29093054570595 сплачених ним грошових коштів на загальну суму 70,50 доларів США, а також стягнути з відповідача відшкодування за завдану йому моральну шкоду. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору № PLB0AL05580202 відповідач надав йому споживчий кредит в сумі 6464 долари США 09 центів під 0,89% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 5 років. Обслуговування кредите за кредитним договором здійснюється Карлівським відділенням №2. Відповідно до абз. 2 П. 7.1. кредитного договору періодом сплати по кредиту вважається період з 18 по 25 число кожного місяця. Пунктом 7.4. кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,84 % на місяць. При цьому банк відкрив йому рахунок 29093054570595 для погашення кредиту. Зобов'язання за кредитним договором він добросовісно виконує. 20 січня 2010 року при черговій сплаті щомісячних платежів в касі відділення банку він дізнався, що відповідач нарахував йому штраф в сумі 1000 грн. Підстави нарахування штрафу у відділенні ніхто пояснити не зміг. 01 лютого 2010 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача з метою отримати пояснення. 16 березня 2010 року він дізнався, що банком продовжуються неправомірні дії щодо нього, а саме на його імя відкрито ще два рахунки на яких обліковується заборгованість перед відповідачем: в доларах США 29093829000113, на якому обліковується заборгованість в сумі 18825,86 доларів США та в гривні 2.9094829000112, на якому обліковується заборгованість в сумі 69407, 60 грн., і яку він зобов'язаний погасити. Про підстави відкриття таких рахунків та обчислюваної на них заборгованості йому знову нічого не пояснили. При цьому настройки в ПК «Промінь», по якому здійснюється погашення заборгованості, налаштовані таким чином, що при внесенні ним чергових платежів по кредитному договору програма автоматично направляє грошові кошти на погашення іншої заборгованості, яка обліковується банком без будь-яких правових підстав. Оскільки він не отримав відповіді відповідача на свою заяву, то 18 березня 2010 року він повторно звернувся до них з письмовою заявою. Проте в черговий раз жодної відповіді не отримав. На йото звернення йому було надано виписку, згідно з якою станом на 17 березня 2010 року банком обліковувалась його заборгованість: 612,82 грн. на рахунку 88008600121894 (штрафи, суди, позови); 18825.86 доларів США на рахунку 29093829000113 (дебіторська заборгованість); 169407,60 гривень на рахунку 29094829000112 (дебіторська заборгованість): 2578.34 доларів США на рахунку 29093054570595 (авто в кредит). Він дізнався, що частина грошових коштів (22 долари США 50 центів), сплачених 23 лютого 2010 року на погашення заборгованості по кредитному договору, всупереч умовам кредитного договору була спрямована відповідачем на рахунок 88008600121894. Таким же чином відповідачем зі сплачених ним грошових сум на цей же рахунок було стягнуто: 25.00 та 01,00 долари США 16 березня 2010 р.. 02.20 долари США 31 березня 2010 року. Крім того 19.80 доларів США відповідач 31 березня 2010 року, замість спрямування на погашення заборгованості за кредитним договором, спрямував на погашення невідомої йому заборгованості на рахунку 29093829000113. Своїми неправомірними діями щодо самовільного спрямування грошових коштів на загальну суму 70.50 доларів США, виплачених ним в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач порушив п.2.2.9. 2.3.8.. 3.4. кредитного договору. Неправомірні дії банку ведуть до того, що може виникнути прострочення по щомісячним платежам, шо дасть підстави для нарахування відсотків у підвищеному розмірі. Крім того враховуючи, шо грошові кошти, які були ним сплачені в рахунок погашення заборгованості по кредиту, так і не потрапили на рахунок 29093054570595, на якому обліковується ця заборгованість, та відповідно не були списані, то навіть при застосуванні звичайної відсоткової ставки відповідач фактично змусив його заплатити йому плату за користування кредитом більшу, ніж він заплатив би за умови належного виконання відповідачем умов кредитного договору, а також порушив його законне право на дострокове погашення кредиту. Своїми неправомірними діями відповідач завдав йому моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 1500 грн., що пов'язано з безпідставним списанням грошових коштів в рахунок неіснуючої заборгованості, неналежним розглядом його звернень, односторонньою зміною умов кредитного договору. неможливістю належним чином реалізувати своє законне право на дострокове погашення кредиту, постійною тривогою, що в результаті неправомірних дій відповідача він буде змушений платити відсотки за користування кредитом у підвищеному розмірі, необхідністю змінювати звичайний спосіб життя та звертатись до суду з метою відновлення свого порушеного права. Пізніше позивачем було уточнено позовні вимоги, у зв'язку з тим, що відповідачем не припинилось порушення його законних прав. Позивач просить суд зобов'язати відповідача припинити порушення умов кредитного договору № PLB0AL05580202 від 07 березня 2007 року в частині перерахування грошових коштів на рахунки, що не зазначені в самому договорі, усунути перешкоди для дострокового погашення ним кредиту, провести зарахування на рахунок 29093054570595 грошових коштів на загальну суму 370,50 доларів США. сплачених ним для погашення заборгованості по кредитному договору. Позивач також просить суд визнати несправедливими пункти 2.2.9., 2.3.8., 3.3.. 4.3. кредитного договору, при цьому пункти 2.3.8.. 4.3 виключити, а до пунктів 2.2.9., 3.3 внести зміни, оскільки при укладенні договору, через свою юридичну необізнаність, він не міг належним чином оцінити умови договору. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Причину неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд. заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, шо надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Із матеріалів справи вбачається, що 07.03,2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] ІОЛ. було укладено кредитний договір № PLB0AL05580202. (а.с. 8-10) Відповідно до п. 1.1 договору банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки або перерахування їх на рахунок зазначений в п. 7.1 цього договору. Відповідно до п. 7.1 договору банк зобов'язався падати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на строк до 07.03.2012 р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 6464,09 долари США 09 центів на придбання нового автомобіля ВА321043, шляхом перерахування коштів відповідно до п. 7.2 договору. Відповідно до п. 7.2 договору для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок 29093054570595 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам. В судовому засіданні встановлено, що окрім, передбаченого п. 7.2 кредитного договору №РІ.ВОАІ.05580202. рахунку 29093054570595, відповідачем, було відкрито на ім'я позива рахунки 8008600121894, 29093829000113, 29094829000112. про що свідчить виписка від 17.03.2010 р. (а.с. 13) та копії квитанцій про внесення коштів на рахунки, (а.с. 14. 25-26) Рахунки 8008600121894, 29093829000113. 290948290001 12 було відкрито без відома позивача проте кошти, які вносились ним для погашення кредиту, перераховувались саме на ці рахунки. в результаті чого утворювалась заборгованість по кредиту, що в свою чергу призводить до нарахування додаткових процентів, штрафів та пені. Позивач неодноразово звертався до Полтавського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк" з проханням пояснити чому банком на його імя було відкрито додаткові рахунки та чому кошти, які він сплачує в погашення кредиту, перераховуються не на рахунок 29093054570595. як це передбачено п. 2 договору, а на рахунки 8008600121894, 29093829000113, 29094829000112. проте відповіді від ГРУ ПАТ КБ «ГІриватБанк» позивач не отримав. Про те, що позивач дійсно звертався з таким проханням до відповідача свідчать заяви зареєстровані в ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» 01.02.2010 р. за вхід.№1.354 та 18.03.2010 р. за вхід.№4414 (а.с. 1 1,12) Дослідивши в судовому засіданні вказані заяви суд також може зробити висновок, що позивач дійсно не давав згоди на відкриття рахчнків 8008600121894. 29093829000113, 29094829000112 і взагалі не знав про їхнє існування, доки не звернувся до відповідача з метою, в черговий раз, перерахувати кошти для погашення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Тобто перш ніж відкривати на ім'я позивача рахунки 8008600121894. 29093829000113. 29094829000112 банк повинен був укласти з ним договори банківського рахунку, чого відповідачем зроблено не було. Якщо договори на відкриття рахунків 8008600121894, 29093829000113, 29094829000112 все ж були укладені (відповідачем не надано суду жодних пояснень з цього приводу), то дослідивши справи суд приходить до висновку, що вони були укладені без згоди на те позивача. Такі дії відповідача є грубим порушенням норм чинного законодавства, адже відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Окрім того відповідно до ч. З ст. 1066 ЦК України банк не має права контролювати та визначати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що відповідач обмежував позивача в його праві вільно розпоряджатися грошовими коштами, а саме не перераховував кошти на рахунок 29093054570595, відкритий для погашення кредиту та відсотків по кредитному договору № РLВ0АL05580202, натомість кошти перераховувались на відкриті банком без згоди позивача рахунки 8008600121894, 29093829000113, 29094829000112, про що свідчать долучені до матеріалів справи квитанції № 213443258, №62, № 61, № 213466686. № 209323004, №38, № 40. № 36. № 42. № 220978281, № 71, №72 № 220978265 (а.с.25, 26, 14) Кошти перераховувались без відома [PERSON] Т ютюнник Ю.Л. належним чином виконував своє зобовязання в частині щомісячного погашення кредиту та відсотків, проте банк створював йому в цьому перешкоди, шляхом відкриття рахунків 8008600121894, 29093829000113, 29094829000112 та перерахування на них коштів, які сплачувались в рахунок погашення кредиту. Оскільки умовами договору це передбачено не було, а одностороння відмова від договору чи зміна умов договору, згідно чинного законодавства, не допускається, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині і зобов'язати відповідача припинити порушення умов кредитного договору № РLВ0АL05580202 від 07 березня 2007 року, а саме припинити перерахування грошових коштів на рахунки, що не зазначені в самому договорі та провести зарахування на рахунок 29093054570595 грошових коштів на загальну суму 370,50 доларів США (саме таку суму перераховано, згідно вище перерахованих квитанцій), сплачених позивачем для погашення заборгованості по кредитному договору і неправомірно перерахованих на рахунки 8008600121894,29093829000113, 290948290001 12. Позивач також просить суд зобов'язати банк усунути перешкоди для дострокового погашення кредиту. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 7.5 кредитного договору № РLВ0АL05580202 від 07 березня 2007 року передбачена можливість позичальника повернути кредит достроково. При цьому позивач не надав суду жодних доказів того, шо відповідач створює йому перешкоди у здійсненні дострокового погашення кредиту чи доказів того, що він намагався погасити кредит достроково. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позовні вимоги в цій частині не обґрунтовано, суд вважає за можливе відмовити в її задоволенні. Позивач також просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до кредитного договору № РLВ0АL05580202, а саме виключити пункти 2.3.8.. 4.3 та внести зміни до пунктів 2,2,9.. З. 3, При цьому позивач посилається на те. шо кредитний договір .№ РLВ0АL05580202 є договором приєднання, а тому він не міг внести зміни до умов договору при його укладенні. Статтею 634 ЦК України дійсно передбачено, шо у мови договору приєднання встановлюються однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання іншої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому сторона, яка приєдналася не може запропонувати свої умови договору. При укладенні такого договору не порушується принцип свободи договору, передбачений ст. 627 ЦК України, оскільки сторона, яка приєднується сама вирішує укладати чи не укладати договір запропонованих їй умовах. Відповідно до ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути розірваний або змінений на вимогу сторони, яка приєдналася, проте сторона, яка приєдналася має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Позивач посилається на те, що він не має юридичної освіти, а тому не мав змоги оцінити умови договору при його укладенні. Суд не вважає цю підставу достатньою для зміни умов кредитного договору. [PERSON] не заперечує, що добровільно уклав кредитний договір № РLВ0АL05580202. Позивачем не наведено доказів того, що він був вимушений прийняти запропоновані умови договору у зв'язку з економічними, географічними чи будь-якими іншими чинниками, що він не мав можливості вибрати іншого контрагента і укласти договір на інших умовах. Заявляючи вимогу про зміну договору приєднання позивач, відповідно до ч. 2 ст. 634 ЦК України, мав довести, що з укладенням договору він був позбавлений прав, які звичайно мав або що договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання, або містить інші умови, явно обтяжливі для нього. Проте позивач відповідних доказів не надав і позовні вимоги в цій частині не обгрунтував. Тому суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зміни умов кредитного договору № РLВ0АL05580202. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач надав суду докази того, що саме з вини відповідача були порушені його законні права і не призвело до моральних страждань, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя У звязку з неправомірними діями відповідача позивач зазнавав постійного стресу, хвилювався через можливість неправильного нарахування відсотків, у зв'язку з тим, що кошти не перераховувались на рахунок зазначений у п. 7.2 кредитного договору. Відповідач не надавав пояснення з приводу того, чому на імя позивача були відкриті додаткові рахунки і чому кошти, які він надавав в рахунок погашення кредиту не надходили на рахунок 29093054570595, а тому позивач постійно перебував у тривожному стані. У звязку з порушенням законних прав позивача він був вимушений звертатися до суду, додатково витрачати власні кошти, що в свою чергу призвело до моральних та психічних страждань. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у 3000 грн. Відповідно до п. 9 Пленуму ВС України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визчає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Тому суд вважає за можливе судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial