Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту втрати основного джерела засобів до існування при наступних обставинах: Заявниця 16 вересня 1996 року зареєструвала шлюб із [PERSON], з яким до реєстрації шлюбу сумісно проживали понад 10 років, починаючи з 1986 року. Разом із чоловіком проживали сумісно однією сім'єю за адресою: м. Добропілля Донецької області, вул. Печериці, 44, вели спільне господарство. Володільцем зазначеного житлового будинку являється [PERSON], її чоловік [PERSON] був прописаний за іншою адресою. 07 вересня , 2002 року [PERSON] помер. Після його смерті, як вказує заявниця, вона втратила основне джерело засобів до існування, оскільки її чоловік був основним годувальником у сім'ї, і вона перебувала на його утриманні, бо його доходи значно перевищували розмір її доходів. Проживання однією сім'єю з [PERSON] та ведення з ним спільного господарства підтверджує окрім укладеного шлюбу, також показаннями свідків, довідкою голови вуличного комітету. Просить встановити факт втрати після смерті її чоловіка [PERSON] основного джерела засобів до існування. Встановлення цього факту необхідно для вирішення питання про встановлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. В судовому засіданні заявниця повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління ПФУ в м. Добропілля - за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, пославшись на те, що згідно ч.1 ст.36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу. Відповідно до ч.3 ст.36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вищезазначеного Закону. Оскільки із заяви [PERSON] вбачається, що на час смерті її чоловіка вона пенсійного віку не досягла та не є інвалідом, тобто була працездатною, тому вона не була у нього на утриманні і не має права на пенсію по втраті годувальника. На підставі викладеного, просила суд у задоволенні заяви [PERSON] відмовити. Опитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], судові підтвердили, що [PERSON] і [PERSON] по день смерті останнього проживали сумісно, вели спільне господарство, а також той факт, що основним годувальником у сім'ї був [PERSON] Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ч.3 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. В судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], про що є запис за №183 від 16 вересня 1.996 року у свідоцтві про реєстрацію шлюбу (а.с.5). З того часу проживали разом і вели з ним спільне господарство. Згідно свідоцтва про смерть від 26 лютого 2002 року - [PERSON] помер 07.09.2002 року, актовий запис №402 (а.с.4). На день смерті чоловіка заявниця проживала разом з ним за адресою: м. Добропілля, вул. Печериці, 44 (а.с.6) та перебувала на його утриманні, оскільки його доходи значно перевищували розмір її доходів. Так, згідно довідок від 03.08.2010 року, наданих ВП «Шахта «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля», [PERSON] працював протягом липня 2001 року по липень 2002 року на шахті і отримав заробітну плату за рік в сумі 6129,30 грн., що перевищує майже втричі середню заробітну плату позивачки за аналогічний період (а.с.17,18). Тобто, як видно, дохід чоловіка був постійним і основним джерелом засобів до існування. Основним і постійним джерелом до існування у сім'ї був дохід чоловіка [PERSON], що підтверджується також довідкою голови вуличного комітету (а.с.6). З показань свідків вбачається, що починаючи з 1996 року по день смерті [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю, і що чоловік був основним годувальником у сім'ї. Таким чином, зі смертю чоловіка заявниця фактично втратила джерело засобів до існування. В теперішній час має намір перейти на пенсію чоловіка відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення". Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Суд, із врахуванням наданих заявницею доказів, вважає за можливе задовольнити її вимоги, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та законним інтересам останньої. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved