overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Рівнетеплоенерго» заборгованість за використану теплову енергію в сумі 1773,91 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» з 11 листопада 2009 року здійснює надання послуг з централізованого опалення та підігріву води житлового приміщення відповідача, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Київська, 65/5, власником якого є [PERSON] (особовий рахунок і номер договору №120085). Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів за послуги теплопостачання станом на 01 липня 2010 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 1773,91 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив. Тому суд, з'ясувавши думку представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи про що постановив ухвалу. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. ТОВ «Рівнетеплоенерго» з 11 листопада 2009 року здійснює надання послуг з централізованого опалення та підігріву води житлового приміщення відповідача, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Київська, 65/5, власником якого є [PERSON] (особовий рахунок і номер договору №120085). Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів за послуги теплопостачання станом на 01 липня 2010 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 1773,91 грн. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» квартиронаймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Таким чином, сума боргу, яку слід стягнути на користь ТОВ «Рівнетеплоенерго» за надані послуги з теплопостачання становить 1773,91 грн. На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України, ст.ст. 526, 625 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] на користь ВАТ «Рівнегаз» 807,88 грн. боргу за надані послуги з газопостачання, а також судові витрати. В обгрунтування позовних вимог, вказує, що 31 липня 2006 року між ВАТ «Рівнегаз» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з газопостачання №6003449. Відповідач споживає природний газ, однак оплату за надані послуги з газопостачання не проводить, внаслідок чого станом на 01 травня 2010 року його заборгованість становить 807,88 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Рівнегаз» 807,88 грн. боргу за надані послуги з газопостачання та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Тому суд, з'ясувавши думку представника позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи про що постановив ухвалу. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом установлено, що 31 липня 2006 року між ВАТ «Рівнегаз» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з газопостачання №6003449, відповідно до якого позивач надає послуги, а відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно п.17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 14.04.2004р. за №476, споживач зобов'язаний не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідачу за місцем проживання було направлено попередження про добровільну сплату заборгованості за спожитий газ і попереджено про відповідальність за ч.2 п.19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 14.04.2004р. за №476. Відповідач [PERSON] споживає природний газ. однак оплату за надані послуги з газопостачання не проводить. У зв'язку з цим відповідачу за місцем проживання було направлено попередження про добровільну сплату заборгованості за спожитий газ і попереджено про відповідальність за ч.2 п.19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 14.04.2004р. за №476, однак вказана сума відповідачем добровільно не сплачена. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором про надання послуг з газопостачання станом на 01 травня 2010 року у відповідача утворилася заборгованість на суму 807,88 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Враховуючи викладене, на підставі ст.526 ЦК України, п.17, п.29 "Правил про надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою КМУ від 14 квітня 2004 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 652,11 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON], яка є власником квартири №17 в будинку №5 на вулиці Кн. Романа в місті Рівне, не оплачує надані житлово-комунальні послуги, в результаті чого заборгувала перед ЖКП «Промислове» 652,11 грн. Представник ЖКП «Промислове» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому законом порядку. Заперечень проти позову не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів згідно вимог ч.4 ст. 169, ст.ст.224-228 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири №17 в будинку №5 на вулиці Кн. Романа в місті Рівне. В порушення п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та вимог п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, якими передбачено, що власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідач протягом тривалого часу оплату не проводить, в зв'язку з чим станом на 31 травня 2010 року у нього виникла заборгованість в сумі 652,11 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку №1316. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. На підставі викладеного, ст.526 ЦК України, ст.ст.66-68 ЖК України, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45. ст.ст. 10, 59, 60, 88, 209, 213-218, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у сумі 4393,12 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить суд їх задоволити, стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів згідно вимог ч.4 ст. 169, ст.ст.224-228 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використай\ питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. В порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків відповідач здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01 червня 2010 року становить 4393,12 грн., що підтверджується довідкою оборотів по особовому рахунку №3526452. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з [PERSON] заборгованість за отримані послуги водопостачання та водовідведення у сумі 4393,12 грн. та судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 526, 610 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуга», ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивачка вказує, що вона з відповідачем уклала шлюб 07 вересня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які у теперішній час мешкають разом із позивачкою і перебувають на її утриманні. У теперішній час сторони по справі разом не мешкають. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно і до повноліття дітей. У судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги зменшила просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 280 грн. на кожну дитину. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти в розмірі 280 грн. щомісяця на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 07 вересня 2001 року. \\а.с. 4\\ Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], \\а.с. 5\\, які у теперішній час мешкає разом із матірю та перебувають на її утриманні. \\а.с. 6\\ Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає необхідним задовольнити позов позивачки, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 280 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30 липня 2010 року і до повноліття дітей. Позовні вимоги позивачки підтверджуються копією паспорта, копією свідоцтва про одруження, копіями свідоцтв про народження дітей, копією довідки з місця проживання та іншими доказами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з з позовом до [PERSON], в якому вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 01.11.2003 року, однак сімя фактично розпалася. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка пояснила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинено у липні 2010 року. Вважає збереження родини неможливим, бо між сторонами зникли взаєморозуміння, втрачені почуття поваги та любові один до одного. Просила шлюб розірвати, судові витрати та витрати, повязані з розірванням шлюбу в органах РАГС, покласти на неї. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про отримання судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про одруження, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Зважаючи на норми ст. 111,112 СК України, суд вважає примирення сторін неможливим. Як вбачається з пояснень позивачки у судовому засіданні шлюбні відносини відсутні, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

30.08.2010 року [PERSON] звернулася із позовом, яким просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між нею та відповідачами та зареєстрований Універсальною товарною біржею «Нікольський град» 18.11.2009 року. Посилалась на те, що відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення угоди, незважаючи на те, що усі умови договору виконані сторонами. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, але не заперечувала тієї обставини, що не усі кошти за квартиру нею були передані власнику. Відповідач [PERSON] від себе та неповнолітнього сина [PERSON] заявлені вимоги не визнала. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] ( вул. Клубна) у м. Миколаєві належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], по 1\\2 частці кожному. 18.11.2009 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON]С, з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири. Цей договір було зареєстровано Універсальною Товарною біржею «Нікольський град» 18.11.2009 року. Проте, із пояснень сторін у судовому засіданні було зясовано, що продавець не отримав кошти у повному обсязі за продану квартиру, але покупець вселився у квартиру. Тобто усі суттєві умови договору сторонами не були виконані. Відповідач не ухиляється від нотаріального посвідчення договору та така можливість не втрачена за умови сплати усіх коштів позивачем відповідачу. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Проте, норма 4.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодоправо чинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких право чинів відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав і обовязків для сторін. З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, тому не підлягають задоволенню. На підставі ст.220 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

08.09.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає в ній з 2001 року, не бере участі по утриманню житла, не сплачує комунальні послуги. Виходячи з вищевикладеного, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (на підставі Договору купівлі-продажу від 03.04.1996 р.). В ній, крім власниці, зареєстрований син позивачки [PERSON], а також відповідач по справі [PERSON] (довідка ЖКП «Південь» від 19.08.2010 р.). У вищезгаданій квартирі, відповідно до Акту від 14.08.2010 р., [PERSON] не проживає більше одного року (з серпня 2001 року), комунальні послуги відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином на підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2006 року. Під час перебування в шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, мотивуючи тим, що відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає та зовсім не цікавиться їх вихованням, а одній їй важко утримувати дітей, обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей лежить на обох із батьків, однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини: 1. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2006 року. 2. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач. 3. Діти перебувають на утриманні позивачки. 4. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. 5. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачкою до суду. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 цього кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Враховуючи те, що діти постійно проживають з матірю, а відповідач не виконує обовязку утримувати дітей, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала та суду пояснила, що 24.01.2001 року чоловік виїхав на заробітки до Італії, однак з 04.01.2009 року звязку із сімєю не підтримує, відомості про його місце перебування відсутні. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, представив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності представника зацікавленої особи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін Вислухавши пояснення заявника, вивчивши доводи заяви, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1991 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вищевказані особи зареєстровані у [INFO]. Як пояснила заявник, 24.01.2001 року [PERSON] виїхав на заробітки до Італії, після чого до України не повертався, однак періодично телефонував їй та сину, переводив гроші. Останній раз телефонував 04.01.2009 року та з того часу відсутні відомості про його місцезнаходження. Пояснення заявника підтверджуються відповіддю Центрального PB ММУ УМВС України в Миколаївській області, з якої вбачається, що 21.05.2010 року [PERSON] звернулася із заявою про встановлення місця знаходження її чоловіка [PERSON], який 24.01.2001 року залишив територію України та з 04.01.2009 року зупинив будь-яке спілкування зі своєю дружиною та сином, однак в ході проведення перевірки встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилося можливим. Крім того, вказані заявником обставини підтверджуються актом не проживання від 22.06.2010 року та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 43 ЦК України, суд дійшов до, висновку, що в місці постійного проживання [PERSON] відсутні відома про місце його перебування з 04.01.2009 року по теперішній час, що є підставою для визнання даної особи безвісно відсутньою. Таким чином, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України сплату судових витрат слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

[PERSON] є матірю, а [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Позивач та відповідачка перебувають в шлюбі, але разом не живуть. Діти мешкають за адресою матері та перебувають на її утриманні. 24.09.2010 року [PERSON]О предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка, підтримавши позов та давши пояснення по справі, просить стягнути з відповідача: аліменти в розмірі 1/3 частини доходу на утримання дітей та понесені нею судові витрати в розмірі 150. грн. Відповідач [PERSON] позов визнав і просить вимоги позивача задовольнити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.,ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення\~ суду, пов'язаного з потребою\~ в обгрунтуванні доводів\~ сторін, на що може бути витрачений час,\~ суд вважає за необхідне проголосити його вступну\~ та резулятивну\~ частину.

Outcome: dismissed