Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

31 травня 2010 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 20 серпня 2005 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 197. Як для позивачки, так і для відповідача, зазначений шлюб перший. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх чотирьох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, причина в тому, що у сторін протилежні погляди на шлюбні та сімейні відносини, внаслідок чого часто виникали сварки та суперечки. На теперішній час позивачка з відповідачем проживають окремо і [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов повністю, підтвердила обставини, зазначені в позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] до початку судового засіданні надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами про розірвання шлюбу згоден в повному обсязі, просить суд розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши позивачку, взявши до уваги позицію відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 серпня 2005 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 197. Як для позивачки, так і для відповідача, зазначений шлюб перший. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, протягом останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, причина в тому, що у сторін протилежні погляди на шлюбні та сімейні відносини, внаслідок чого часто виникали сварки та суперечки. На теперішній час позивачка з відповідачем проживають окремо і [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] до початку судового засіданні надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами про розірвання шлюбу згоден в повному обсязі. Спору про розподіл майна сторони не мають, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та матеріального становища сторін, покласти витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану на відповідача, позивачку від сплати витрат, повязаних з розірванням шлюбу звільнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved