Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення. В обґрунтування позову вказала, що на підставі договору дарування від 22.05.1998 року їй належить квартира [ADDRESS]. З січня 1998 року у спірній квартирі проживає її колишній чоловік - [PERSON], який проживає у квартирі безпідставно, не сплачує комунальні послуги, проживає у квартирі без реєстрації та згоди власника. Вона неодноразово зверталась до Ленінського районного відділу міліції, однак на її звернення не відреагували належним чином. Просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою № 523, будинку № 5 по вул. Метробудівській в м. Дніпропетровську та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання недійсним рішення райвиконкому про надання квартири, визнання недійсною довідки, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на квартиру, де вказав, що квартира [ADDRESS] була отримана 20.04.1976 року [PERSON] на сім`ю з чотирьох чоловік: [PERSON], другого чоловіка, [PERSON], [PERSON], яка є матір`ю [PERSON], [PERSON] (в даний час [PERSON]) та [PERSON] Пайовий внесок був оформлений на [PERSON], хоча квартира була придбана подружжям у період шлюбу та за їх спільні кошти. [PERSON] також вказав, що у будинку № 5 по вул. Метробудівській в м. Дніпропетровську, та для того щоб отримати квартиру для своєї дочки [PERSON] (на той момент [PERSON]) та її чоловіка [PERSON]., [PERSON] вирішив зареєструвати у його квартирі № 627 [PERSON], [PERSON] та їх сина, щоб у трикімнатній квартирі було зареєстровано шість чоловік, що і надало їй право на отримання квартири [ADDRESS]. 29.07.1988 року на зборах ЖБК 208 було прийнято рішення про прийняття [PERSON] у члени кооперативу та наданні їй квартири [ADDRESS], пайові внески за дану квартиру сплачувала сім`я [PERSON], вони також робили ремонт у квартирі, сплачували комунальні послуги. 26.02.2004 року [PERSON] дізнався, що [PERSON] 11.07.1997 року розірвала з ним шлюб та 20.02.2001 року визнала його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 627 та, що [PERSON] квартиру № 523 подарувала [PERSON], чим порушила його права та інтереси. [PERSON] посилається на те, що квартира № 523 була придбана у період перебування його у шлюбі з [PERSON], а тому він має право на 1/2 частину даної квартири. Просив суд про визнати недійсним рішення райвиконкому про надання квартири [PERSON], визнати недійсною довідку ЖБК 206 від 02.02.1998 року, визнати недійсним договір дарування спірної квартири від 22.08.1998 року, визнати за ним право власності на ? частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримала позовні вимоги своєї довірительниці та просила їх задовольнити. У задоволенні зустрічного прозову просила відмовити. [PERSON]І зустрічний позов підтримав, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Представник Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі у відповідності з діючим законодавством. Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву, зазначив, що КП «ДМБТІ» не є належним відповідачем по справі. Представник ЖБК № 208 у судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву. Позов [PERSON]І не визнав. [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Позов [PERSON] підтримала. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволені зустрічного позову [PERSON]І необхідно відмовити за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 22.05.1998 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. З січня 1998 року у спірній квартирі проживає колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], який проживає у квартирі безпідставно, не сплачує комунальні послуги, проживає у квартирі без реєстрації та згоди власника. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2001 року [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, я яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України, суд не вважає причини пропущення позовної давності [PERSON] за поважні. У відповідності до ст.. 10 ЦПК України сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів , з урахуванням положень ст.. 57-59 Цього ж Кодексу, зазначені ними обставини. Проте будь-які докази які б підтверджували позов [PERSON] суду не надані.

Outcome: dismissed