Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області (далі УПФ в Балаклійському районі Харківської області), в якому просив: визнати дії відповідача незаконними; зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 1% заробітку за кожний рік праці понад 20 років, починаючи відповідно до ст.56 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ (далі [PERSON] №796-ХІІ) з 01 січня 2004 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що згідно ст.14 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має статус учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС в 1982 році 2ї категорії. Відповідно до ч.2 ст.56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 12.07.2002 року він має право на збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік праці понад 20 років, як віднесений до 2ї категорії. В 2010 році він дізнався, що відповідач не проводить йому нарахування і виплату даної надбавки. Позивач звертався до відповідача з заявою провести даний перерахунок, проте відповідач надав відповідь, що пенсія обчислена згідно законодавства і підстав для перерахунку немає. Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що позивач перебуває на обліку в УПФ з 12.07.2002 року та отримує пенсію за віком згідно ст.ст.12, 15, 19, 65 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» та додаткову пенсію, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії згідно ст.ст.49, 51, 55, 56 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ст.15 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що умови, розмір і порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються [PERSON] Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим [PERSON]. Ст.19 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» зазначає, що розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75% заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 у жінок. Відповідно до ст.65 цього закону визначає порядок обчислення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій. Відповідно до ст.51 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір додаткової пенсії по 2 категорії становить 30% мінімальної пенсії за віком. П.2 ст.56 [PERSON] №796-ХІІ надавала право позивачу на пенсію в повному розмірі при стажі роботи чоловікам 20 років, зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку. З 01.01.2004 року набрав чинності [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, згідно з яким пенсію позивачу було перераховано і розрахунок проводився згідно ст.ст.25-28, 40 [PERSON] №1058-IV і ст.49, 51, 55, п.1 ст.56 [PERSON] №796-ХІІ. У звязку з цим ст.15 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» стратила свою чинність. Ст.25 [PERSON] №1058-IV визначає розрахунок коефіцієнту страхового стажу. П.1 ст.27 [PERSON] №1058-IV визначає розмір пенсії за віком згідно формули. П.2 ст.27 [PERSON] №1058-IV надає право за бажанням застрахованої особи частину розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим [PERSON], може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим [PERSON] відповідно до цього [PERSON]. Тобто статтею передбачено два способи обчислення розміру пенсії за віком, з яких особа може обирати найбільш вигідний для себе варіант: за новою формулою чи за так званою двоскладовою формулою. Другий варіант передбачає обчислення пенсії за двоскладовою формулою. У цьому разі пенсія складається із двох частин: частина пенсії, яка припадає на період стажу до набуття чинності [PERSON] №1058-IV, та частина пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набуття чинності зазначеним [PERSON]. Ст.40 [PERSON] №1058-IV визначає право позивача на призначення пенсії із заробітної плати на період з 01.09.1987 року по 31.08.1992 року та за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.07.2009 року. Позивач отримує розмір пенсії, визначений за новою формулою, з 01.01.2004 року. Тому вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки основний розмір пенсії обчислений згідно [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, а вимоги позивача стосуються [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення», який діяв до 01.01.2004 року. Згідно ч.2 ст.57 [PERSON] №796-ХІІ у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 [PERSON] України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ) за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа пропрацювала менше 12 місяців, середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців. В цьому разі для обчислення пенсії застосовується ч.2 ст.56 [PERSON] №796-ХІІ. У позивача є право обчислення розміру пенсії за так званою двоскладовою формулою, але пенсія позивача буде нижча, ніж він отримує в даний час. Таким чином, розмір пенсії, яку отримує позивач, відповідає чинному законодавству. Також звертав увагу, що треба врахувати порушення позивачем трирічного строку позовної давності для звернення з позовом та відсутність правових підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих, ніж встановлено діючим законодавством. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач народився 12 липня 1950 року; перебуває на обліку в УПФ з 12.07.2002 року, є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС ІІ категорії, що підтверджується копією посвідчення. Позивач з 12.07.2002 року отримує пенсію за віком згідно [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року (далі [PERSON] №1058-IV) та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоровю, на підставі [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії. Відповідно до ч.2 ст.56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку. Як убачається з матеріалів справи, позивач є ліквідатором наслідків на ЧАЕС 2ї категорії, станом на день звернення до органів пенсійного забезпечення мав стаж роботи 8 років. Відповідно до ст.15 [PERSON] №1788-ХІІ умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються [PERSON] №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах , передбачених [PERSON] №796-ХІІ. Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом №1788-ХІІ або спеціальним законом №796-ХІІ. Обставини свідчать про те, що позивач обрав умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним [PERSON] №796-ХІІ, а саме передбачені ч.2 ст.56 вказаного [PERSON]. Аналіз викладеного положення [PERSON] свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Водночас порядок перерахунку пенсій законом №796-ХІІ не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч.8 ст.8 ЦПК України. Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абз.2 ч.1 ст.28 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1% визначеної законом її розрахункової величини. Для громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно із цим законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абз.1 ч.2 ст.28 [PERSON] №1058-IV встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі [PERSON] №796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватись за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок, 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік. Що стосується періоду, за який необхідно здійснити перерахунок щомісячної доплати позивачу, то суд приходить до наступного. Виходячи з системного аналізу ст.56 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.257 Цивільного кодексу України, суд вважає, що на вимоги позивача щодо здійснення перерахунку щомісячної доплати до пенсії в розмірі 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років строки позовної давності не поширюються та трирічний строк звернення до суду не застосовується. Крім того, відповідно до ч.2 ст.87 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення», ч.2 ст.46 [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Суд встановив, що предметом оскарження є неправомірність дій УПФУ щодо нездійснення нарахування доплати до пенсії та її виплаті не в повному обсязі, тобто ці позовні вимоги нерозривно повязані між собою. Таким чином, вимоги позивача повинні розглядатися без обмеження строку, за який вони заявлені. Тому суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають [PERSON] України №796-ХІІ, і він має право на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років у період з 01.01.2004 року. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України. Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі викладеного,

Outcome: approved