Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом першої групи, пересувається на інвалідній колясці, 04.08.2010 року звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 14 червня 2010 року позичила відповідачці на умовах договору позики на строк до 14 серпня 2010 року 35000 грн., 8150 дол.США та 1050 євро. На підтвердження укладеного договору позики відповідачка видала письмову розписку. Борг повинен був повертатись частинами протягом двох місяців. Однак станом на 30.07.2010 року ніяких коштів не повернуто. Від зустрічі відповідачка ухиляється. Тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом. З урахуванням офіційного курсу національної валюти до дол..США та євро, на час пред`явлення позову до суду, просила стягнути з відповідачки грошовий борг за договором позики відповідно 35000 грн., 64385 грн. як еквівалент дол.США (з розрахунку 1дол.США=7.90) та 10500 грн., як еквівалент євро (з розрахунку 1 євро=10.00 грн.), а всього 109885 грн.. Крім цього відсотки за прострочення боргу за два місяці у розмірі 608 грн., а також понесені судові витрати у справі. В ході розгляду справи в суді позивачка підтримала заявлений позов, у повному обсязі. Додатково пояснила, що ці кошти вона накопичила власним трудом та частину отримала від продажі будинку покійної матері. Кошти збирала на придбання нового автомобіля, оскільки її старий «Запорожець» в весь прогнив. Насправді позика надавалась частками, починаючи з серпня 2008 року. Однак всі кошти не повертались. Тому відповідачка 14 червня 2010 року написала підсумкову розписку про грошовий борг станом на 14.06.2010 року, який обіцяла повернути протягом двох місяців. В липні місяці вона потребувала терміново коштів на лікування в м.Одесі. Тому просила відповідачку повернути борг хоча у 100 грн., однак та відмовила у цьому. При цьому заявляла, що вона нічого не отримає. Ці події змусили її звернутись до суду з цим позовом до закінчення терміну повернення всієї суми боргу. Під час перемов наданих судом для можливого укладання мирової угоди позивачка не заперечувала всього заявленого боргу, обіцяла частину повернути негайно, а решту протягом 07 місяців, за умови закриття справи з цього спору. Однак реальних дій знову відповідачкою на виконання свох зобов`язань не вчинено. Тому вона наполягає на своєму позові у повному обсязі. Відповідачка в ході розгляду справи 28.09.2010 року позов визнавала частково. Зокрема, з її розрахунків вона має борг у розмірі не більше 11000 грн.. Причину неповернення позики пояснювала важким матеріальним станом та бізнесовими проблемами. Представник відповідачки у суді адвокат Сухарчук В.В., просив відмовити у позові у повному обсязі, оскільки договору позики 14.06.2010 року між сторонами фактично не укладалось і кошти у борг в цей день не передавались. Тому суду у цій ситуації слід керуватись положеннями ст.1051 ЦК України . Вислухавши пояснення сторін, покази свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За умовами положення ч.2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання його частин може доводиться письмовими доказами, засобами ауді- відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Факт того, що 14.06.2010 року між сторонами було укладено усний договір позики про передачу у борг відповідачці 35000 грн., 8150 дол.США та 1050 євро зі строком повернення протягом двох місяців до 14 серпня, підтверджується письмовою розпискою відповідачки про отримання цих коштів, власноручно виготовлення якої та свій підпис на якій вона не заперечувала. Допитана судом у якості свідка з боку відповідачки, [PERSON] , показала, що була в добрих стосунках з позивачкою тому, починаючи з 2008 року брала частинами у неї у борг кошти для відповідачки. Точну суму позичених коштів не пам`ятає. У зв`язку проблемами у бізнесі відповідачка не змогла повернути борг. Тоді позивачка пригрозила подати на неї, [PERSON] , до суду. З урахуванням цього домовились, що відповідачка поверне борг протягом двох місяців. На підставі цієї домовленості відповідачка власноручно написала боргову розписку від 14.06.2010 року. Твердження відповідачки про відсутність заявленого позивачкою боргу, не підтверджується належними письмовими доказами про це. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку у повному обсязі. Таких доказів відповідачка суду не надала. Доводи представника відповідача про не вчинення сторонами 14.06.2010 року договору позики та відсутності самої події передачі коштів у борг 14.06.2010 року, також не підтверджується належними доказами справи. Згідно ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Та обставина, що кошти надавались частками, починаючи з 2008 року, не може слугувати підставою для відмови у позові, оскільки у відповідності до ст.6 ЦК України сторони вільні у договірному врегулюванні своїх правовідносин. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлюється договором. Таким чином відповідачка повинна була повернути позику у повному обсязі 14.08.2010 року. Відповідно до вимог ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідачка на час розгляду справи у суді відповідачка добровільно не повернула позику, з неї слід стягнути цей борг на користь позивачки у судовому порядку в розмірі визначеному у позові, розрахунок якого відповідачкою та її представником у суді не заперечувався. Крім цього згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити інфляцію та 3% річних за час прострочки. Сума розрахунку відсотків у розмірі 608 грн. за прострочення боргу відповідачкою та її представником не оспорювалась. Згідно ст.88 ЦПК України на відповідачку слід покласти всі судові витрати у справі.

Outcome: approved