Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

01.09.2010 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на майно земельну ділянку в порядку спадкування, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за Заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,25 га вартістю 53965 грн. 10 коп., яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області і належить померлому 22.11.2004 року [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №059999, виданого на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 27.02.2004 року за № 116-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010401600057 від 24.05.2004 року, мотивуючи тим, що отримати свідоцтво про прийняття спадщини не має можливості через те, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка, а саме, не вірно вказане цільове призначення земельної ділянки. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 09.08.2010 року, в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, пояснила, що позивач отримати свідоцтво про прийняття спадщини не має можливості через те, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка, а саме, не вірно вказане цільове призначення земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], яка діє на підставі рішення № 3 від 18.04.2006 року про обрання секретаря Троїцько-Сафонівської сільської ради, виданого [PERSON] сільською радою, в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала, щодо визнання права власності на земельну ділянку за позивачем. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, після смерті [PERSON], який помер 22.11.2004 року, що підтверджено ксерокопією свідоцтва про смерть, серії 1-ФП № 196905, виданого 26.11.2004 року [PERSON] сільською радою Казанківського району Миколаївської області (а.с.8), відкрилась спадщина на земельну частку (пай), площею 7.25 га вартістю 53965 грн. 10 коп., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області і належала померлому [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 059999, виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації № 116-р від 27.02.2004 року (а.с.10), що підтверджено довідкою № 1055 виданою відділом Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області від 04.06.2009 року (а.с.14). При огляді ксерокопії Заповіту, серії АЕІ № 783746 виданого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області від 18.02.2002 року (а.с.9) видно, що [PERSON] заповідав належну йому на підставі сертифікату серії МК № 0135172 земельну ділянку, [PERSON]. При огляді ксерокопії спадкової справи, встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги, що підтверджується ксерокопією Заповіту серії АЕІ № 783746 виданого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області від 18.02.2002 року (а.с.9), звертався до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка, а саме, не вірно вказане цільове призначення земельної ділянки. При огляді довідки [PERSON] сільської ради видно, що на день смерті спадкодавця з ним проживала його дружина [PERSON] [INFO], [PERSON] від спадщини не відмовлялась, а тому відповідно до положень 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, яка дорівнює ? частки спадкового майна. Іншого майна, за рахунок якого можливо б було задовольнити право на обовязкову частку, як повідомили позивач та його представник відсутнє, позивач має право спадкувати ? частки земельної ділянки, на яку спадкодавець зробив розпорядження. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, інші спадкоємці, які мають право на обовязкову частку, мають право на ? частку спадкового майна, а тому відповідно до положень ст.ст.1223, 1241, 1269, ч.3 ст.1296 ЦК України, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial