Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

10 вересня 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу квартири. 28 лютого 2009 року [PERSON] помер, правонаступником після його смерті є неповнолітня [PERSON], законний представник якої [PERSON] 16 червня 2010 року звернувся до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру. В обґрунтування вимог вказав, що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS]. Проживав він в зазначеній квартирі з 27 листопада 1973 року та до 28 лютого 2009 року, тобто до кінця життя. В кінці 2008 році [PERSON] з розмови його сина [PERSON] та товариша сина [PERSON] дізнався, що його квартира була продана його сином від його імені [PERSON] в 1999 році. Дійсно в 1999 році [PERSON] відїздив до села та підписав нотаріально завірену довіреність на імя сина для отримання останнім його пенсії та пересилки йому, що по цій довіреності син міг розпоряджатись і його квартирою він не знав. В подальшому [PERSON] повернувся до квартири на постійне проживання і не знав, що його син скористався зазначеною довіреністю і продав квартиру [PERSON] Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, [PERSON] є онукою померлого і його спадкоємицею. Додатково зазначив, що [PERSON] також проживала в спірній квартирі, і при укладанні даної угоди її права також були порушені. Просив визнати недійсним довіреність видану 16 травня 1999 року [PERSON] та імя [PERSON] на право управління та розпорядження майном, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 12 жовтня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого П лютого 2009 року. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимога ~г просила їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог посилалась -а обставини зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] визнала позовні вимоп ї повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, місце та судового засідання був повідомлений належним чином. У судовому засіданні прокурор визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила з задовольнити. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась. пр« час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Надійшла заявй : проханням розглядати справу в її відсутності згідно до норм чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що уточнен позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартира №78 в будинку №12 по в>і Коробова в м. Дніпропетровську належала на праві власності [PERSON]. В подальшому [PERSON] видав на імя свого сина [PERSON] довіреність на право розпорядження всім його майном, хоча не мав такс: наміру, оскільки бажав лише доручити сину отримувати його пенсію. [PERSON] скористався даною довіреністю в своїх цілях та продав від імені свог батька [PERSON] зазначену квартиру [PERSON], порушивши при цьому права неповнолітньої [PERSON], яка також проживала в даній квартирі. 28 лютого 2009 року [PERSON] помер, ніхто з його спадкоємців з заявою ц» прийняття спадщини до нотаріальної контори в зазначений строк не звернувся, таким чнноі єдиною його спадкоємицею є його неповнолітня онука [PERSON], 1997 року народже:-:-і яка свого часу знаходилась на утриманні у померлого, оскільки батьки її покинули. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недо держак момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина* першою -третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Колькі іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхі-ЯИ обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. З ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути віль-аИ відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настшИ правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 2 ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сімї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сімї спадкодавця, але не менш як пять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Суд, аналізуючи зібрані докази, вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] скористався довіреністю, яка була видана йому для інших цілей, тобто застосування даної довіреності таким чином не відповідало внутрішній волі учасника даного правочину у звязку і вона, і наступний договір купівлі- продажу, який було укладено на її підставі є недійсними. Також слід зазначити, що [PERSON] є належним спадкоємцем після смерті її діда [PERSON] та повинна успадкувати належне йому майно. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін.

Outcome: approved