Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2010 року цивільну справу за позовом в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] 0,А., [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - залишено без розгляду. [PERSON] в обґрунтування позову зазначила, що її батькам, [PERSON] та [PERSON], належало на праві власності 31/200 частина домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, № 13. 01.02.1992року померла її мати (на день смерті вона після реєстрації другого шлюбу змінила прізвище на [PERSON]). Після смерті матері спадкоємцями першої черги були: [PERSON], мати спадкодавця, [PERSON] та [PERSON], дочки спадкодавця, які прийняли спадщину. За волею матері та згоди [PERSON], вони фактично провели розділ будинку В-1, у якому жили батьки, вона зайняла кімнату матері, а [PERSON] другу частину будинку, яку займав батько. Чоловік спадкодавця [PERSON] не був спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки був розлучений з нею з 07.09.1981 року. Тобто кожний зі спадкоємців успадкував по 31/600 частині спадкового домоволодіння. [PERSON] також зазначила, що 22.07.1996 року помер її батько [PERSON] Після смерті батька спадкоємцями першої черги були: [PERSON] та [PERSON], діти спадкодавця, які прийняли спадщину. Тобто кожному зі спадкоємців стало належати по 155/1200 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, № 13. 13.10.2004 року померла [PERSON]. Після її смерті спадкоємцем став її неповнолітній син [PERSON]. В даний час в неї виникло питання по оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно, що і змусило її звертатись до суду. Просила суд визнати за нею право власності на 155/1200 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, № 13. [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову зазначив, що його діду та бабі, [PERSON] та [PERSON], належало на праві власності 31/200 частина домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, №13. 01.02.1992року померла його баба (на день смерті вона після реєстрації другого шлюбу змінила прізвище на [PERSON]). Після смерті матері спадкоємцями першої черги були: [PERSON], мати спадкодавця, [PERSON] та [PERSON], дочки спадкодавця, які прийняли спадщину. За волею баби та згоди [PERSON], вони фактично провели розділ будинку В-1, у якому жили батьки, [PERSON] зайняла кімнату матері, а [PERSON] другу частину будинку, яку займав дід. Чоловік спадкодавця [PERSON] не був спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки був розлучений з нею з 07.09.1981 року. Тобто кожний зі спадкоємців успадкував по 31/600 частині спадкового домоволодіння. [PERSON] також зазначив, що 22.07.1996 року помер його дід [PERSON] Після смерті батька спадкоємцями першої черги були: [PERSON] та [PERSON], діти спадкодавця, які прийняли спадщину. Тобто кожному зі спадкоємців стало належати по 155/1200 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, № 13. 13.10.2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті він став спадкоємцем як неповнолітній син, він прийняв спадщину. В даний час в нього виникло питання по оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно, що і змусило її звертатись до суду. Просив суд визнати за ним право власності на 155/1200 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, № 13. У судовому засіданні представник позивачів, позовні вимоги своїх Довірителів підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в задоволені позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 26/100 частин домоволодіння зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного народного суду від 05.11.1985 року. 31/100 частин домоволодіння зареєстровано за [PERSON] на підставі мирової угоди від 20.10.1982 року та на підставі рішення Ленінського районного народного суду від 05.11.1985 року. 27/100 частин домоволодіння зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.04.1973 року виданого виконавчим комітетом Ленінського районного відділу комунального господарства на підставі рішення виконкому Ленінської ради депутатів трудящих від 07.12.1972 року за № 573 параграф 1. 31/200 за [PERSON]. 31/200 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.01.1995року виданого виконавчим комітетом Ленінського районного відділу комунального господарства на підставі рішення виконкому Ленінської ради народних депутатів вір 12.07.1991 року за № 331/44. Рішенням за № 331/44 від 12.07.1996 року Ленінської ради народних депутатів затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння по вул. Фланговій, 13: за [PERSON] - 26/100 частин. за [PERSON] - 31/100 частин. за [PERSON] - 12/100 частин. за [PERSON], [PERSON] - 31/100 частин. 07.09.1981 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено, 01.02.1992року [PERSON] померла. З заявою про прийняття спадщини і після смерті [PERSON]А.([PERSON]А.) ніхто не звертався. 22.07.1996року помер [PERSON] З заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] звернулася [PERSON] 13.10.2004 року померла [PERSON] . З заявою про прийняття спаддщини після її смерті ніхто не звертався. Правовідносини виникли на час дії Цивільного Кодексу У PCP в редакції 1963 року, тому вирішуючи вказаний спір суд керується саме діючим на той час законом. Згідно ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, той з подружжя, який його пережив та батьки померлого. Згідно ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління а?о володіння спадковим майном. Інші спадкоємці [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняли ні фактично, ні юридично, тому, що у спірному домоволодінні не проживали, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертались. Других спадкоємців судом не і становлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що прийняла спадщину у вигляді 31/200 частини домоволодіння , розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, № 13, які належали на праві особистої власності [PERSON] , померлому 22.07.1996 року - [PERSON]. У відповідності до ст.. 10 ЦПК України позивачі повинні були довести за допомогою належних та допустимих доказів , з урахуванням положень ст.. 57-59 Цьогож Кодексу, зазначені ними обставини. Проте будь-які докази які б підтверджували в установленому законному порядку про фактичне прийняття спадщини суду не [надані.

Outcome: partial