Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд до відповідачки з даним позовом посилаючись на те, що 22.09.2009 року помер її чоловік [PERSON], який проживав у [INFO]. Після смерті чоловіка постало питання про оформлення спадщини. На день його смерті залишилось спадкове майно у вигляді жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у с. Підгайне по вул. Хмельовій, 2 Іванківського району Київської області ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого споруд та дві земельні ділянки площею 0,3044 та 0,1028 га для господарства, земельна ділянка площею 0,7829 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину позивачка прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальних контори (спадкова справа № 89 за 2010 рік). 22.07.2010 року вона звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво право на спадщину за заповітом на жилий будинок та на земельні ділянки. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва їй було видано у день звернення. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на жилий будинок та інші три земельні ділянки їй було відмовлено, оскільки 1) не предявлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок, 2) державні акти на право власності виготовлені після смерті власниці. У 1990 році батьки чоловіка позивачки побудували жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Підгайне по вул. Хмельовій, 2 Іванківського району Київської області. Вказане домоволодіння вони побудували за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів не було оформлено. Після їх смерті будинок по сільській раді перейшов до чоловіка позивачки - [PERSON] Документом, що Кухарської сільської ради підтверджує право власності на будинок є довідка сільської ради ( виписка з по господарської книги № 2, за № 549) за № 52від 18.02.2010 року. . Чоловік позивачки у 2007 році вирішив приватизувати землю біля будинку. Рішенням Кухарської області за 26.02.2007 року йому дозволили виготовити державні акти на зазначені вище земельної ділянки. Потім він звернувся до землевпорядної організації для виготовлення державних актів. Але, з невідомих причин, державні акти на право власності на земельні ділянки були виготовлені тільки після його смерті, тому позивачці відмовлено у оформленні її спадкових прав. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] є позивачка ( його дружина). Відповідачка - дочка спадкодавця - спадщини не приймала, на спадкове майно не претендує. Інших спадкоємців немає. Позивачка вважає, що має право на спадкове майно, тому просить визнати її право власності на нього. У попереднє судове засідання позивачка не зявилась, про день і час слухання справи повідомлена вчасно, написала заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Відповідачка у попереднє судове засідання не зявилася, написала заяву у якій позовні вимоги визнає, і просить справу розглядати без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, написавши заяву про те, що не Заперечення проти задоволення позову. Суд, вивчивши докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку про задоволення позову як обґрунтованого доказами. В даним у випадку позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON], помер 22.09.2009 року, якому належав жилий будинок в с. Підгайне, вул. Хмельовій, 2 Іванківського району Київської області, що підтверджується довідкою Кухарської сільської ради ( випискою з по господарської книги), і був збудований його батьками ще у 1900 році, що підтверджується даними Технічного паспорту. Документів на право власності ні його батьки, ні він не оформили, у звязку з чим позивачка не може оформити своє право власності на нього, хоча це домоволодіння є обєктом спадкового майна за законом. Крім того, [PERSON], належали три земельні ділянки, а саме: дві земельні ділянки розміром відповідно 0,3044 та 0,1028 га, надані йому для ведення особистого селянського господарства та одна земельна ділянка площею 0.2500 га, надані йому для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки були виготовлені після смерті спадкодавця, то нотаріальна контора не може видати на них свідоцтво про право на спадщину за законом, позивачці рекомендовано звернутися до суду. Рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки у власність прийняті Кухарською сільською радою відповідно 26.02.2007 року та 11.09.2007 року - тобто за життя спадкодавця, але самі державні акти виготовлені після смерті 10.03.2010 року, саме тому нотаріальна контора не може оформити право на спадщину позивачки на це майно. Оскільки рішення про надання земельної ділянки та лро передачу її у власність [PERSON] приймалося Кухарською сільською радою, яка уповноважена розпоряджатися земельними ділянками на території селищної ради, і, враховуючи визнання позову відповідачем, відсутність заперечень третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На даний час ніхто, крім позивачки, на зазначене спадкове майно не претендує. 4.4 цієї ст.1268 передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивачка вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, передбачені ст. 1269 ЦК України, подавши вчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». На підставі наведеного, ст. 525, 526, 529, 549, 561 ЦК України 1963 року, ст. 1223, 1258. 1261, 1269, 1291 ЦК України,

Outcome: approved