Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.04.2008р. [PERSON] надала йому заяву-розписку, за якою зобов»язалась повернути витрати, понесених ним на ремонт належного [PERSON] житлового будинку. Відповідач не сплатила у встановлений термін борг, тому просить стягнути з неї 2000,00 дол.США, що еквівалентно 15 320,00 грн. основного боргу, а також 1302,20 грн. суму індексу інфляції за час прострочення та 3% річних розміром 256,87 грн. [PERSON] пред»явила зустрічний позов до [PERSON] та просить визнати недійсною заяву-розписку від 01.04.2008р., яку вона надала [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що дану розписку [PERSON] отримав від неї в результаті її помилки щодо змісту підписаного документу, так як останній жодних фінансових витрат на ремонт належного їй житлового будинку не поніс, а такий ремонт проводився за кошти отриманої нею в банку позики. Ухвалою суду від 22.01.2010р. дані позови об»єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав, покликаючись на зазначені в позовній заяві мотиви, а зустрічний позов не визнав. Показав, що з 2005 р. по 07.04.2008р. перебував у шлюбі з відповідачкою, якій на праві власності належить житловий будинок в с.Скнилів, придбаний нею до укладення шлюбу, і в якому вони проживали разом. Для проведення ремонтних робіт в будинку, [PERSON] в серпні 2007р. взяла в банку кредит в сумі 12 тис. дол..США, з яких 6 тис.дол.США віддала своєму батькові, 4 тис. віддала йому, які він потратив на ремонт будинку. В той час він працював, мав доходи, і на ремонт також витратив свої особисті 2 тис.дол.США. Коли на початку 2008р. вони розлучалися, то домовились між собою, що [PERSON] поверне йому витрачені ним на ремонт 2 тис дол..США, а він не буде претендувати на майно, що залишилось у її власності. Для цього вони вдвох 01.04.2008р. звернулися до нотаріуса, де кожен з них підписав свою заяву-розписку, текст яких склав нотаріус. Зокрема, [PERSON] підписала заяву-розписку про те, що зобов»язується повернути йому 2 тис.дол.США до 01.01.2009р. Розписку, підписану [PERSON], він одразу ж забрав собі. Але [PERSON] не повернула йому кошти, тому він звернувся в суд. Вважає, що зустрічний позов не підлягає до задоволення, так як заяву-розписку [PERSON] писала без будь-якого примусу та обману з його сторони. В судовому засіданні [PERSON] первісний позов не визнала, підтримала свій зустрічний позов з зазначених в ньому мотивів. Зазначила, що з 2005р. по 07.04.2008р. перебувала в шлюбі з [PERSON] На початку 2007р. вони вдвох переселилися проживати у належний їй на праві особистої власності житловий будинок в селі Скнилів Пустомитівського району та вирішили провести в ньому ремонт. Але коштів на ремонт не мали, тому в серпні 2007р. вона взяла в банку 12 тис. дол.США кредиту, з яких 8 тис. дол. США віддала [PERSON] для проведення ремонту, і який саме за ті кошти проводив ремонт. Вважає, що [PERSON] не поніс будь-яких власних фінансових витрат на ремонт належного їй будинку, так як з переданих йому 8 тис. дол. США, на ремонт було потрачено значно меншу суму. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України , [PERSON] не надав підтверджень того, що поніс такі власні фінансові витрати на ремонт належного їй будинку. З приводу зустрічного позову зазначила, що під час розлучення [PERSON] наполіг на тому, щоб вони пішли до нотаріуса та написали розписки, що не мають взаємних 2. претензій. Вона спочатку не погоджувалась , але [PERSON] поставив вимогу, що в разі її відмови не дасть згоди на розлучення. Тому вона, бажаючи розлучитися, згодилась на дану пропозицію та дійсно 01.04.2008р. разом з [PERSON] прийшла до нотаріуса, де кожен з них підписав заяву-розписку, текст яких був складений нотаріусом. Підписуючи розписку, вона не читала її зміст, так як вважала, що підписує розписку про відсутність у неї претензій до [PERSON] Відразу ж після того, як вона підписала розписки, її забрав собі [PERSON] Копія того документу їй не видавалась в той час, копію підписаної нею розписки вперше отримала тільки після звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Вважає, що в даному випадку вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення. Зокрема, зміст розписки не відповідає дійсності, так як [PERSON] своїх власних коштів на ремонт належного їй будинку не тратив, і вона йому таких коштів не заборгувала. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні показала, що 01.04.2008р. [PERSON] та [PERSON] приходили до неї в нотаріальну контору та консультувалися з приводу вирішення питання поділу майна подружжя, і у яких на той час не було необхідних підтверджуючих документів на таке майно. Тому подружжя пішло ні з чим. В той же самий день [PERSON] та [PERSON] вдруге звернулися до неї з просьбою підготувати тексти розписок про відсутність взаємних претензій. Підготовлені нею розписки кожен з присутніх підписав свій варіант документу, і будь-яких заперечень, претензій щодо змісту розписок не було. Після того дня, приблизно через 2-3 тижні [PERSON] приходила до неї одна та виясняла, чи можливо анулювати розписку. Але їй в цьому було відмовлено. Свідок по справі [PERSON] показала, що коли позивач та відповідач деякий час проживали в належному [PERSON] будинку в с.Скнилів. Зі слів [PERSON] їй відомо, що її колишній чоловік [PERSON] спонукав її взяти кредит в банку, а також вимагав продати будинок. Зі слів [PERSON] знає, що та взяла в банку кредит в сумі 12 тис. дол.. США для проведення ремонту в будинку, і що тими коштами розпоряджався її чоловік. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] являється її сестрою, яка була заміжня за [PERSON] та деякий час проживала з чоловіком в належному сестрі будинку в с.Скнилів. Для проведення в будинку ремонту, сестра взяла в банку 12 тис. дол..США кредиту, і тими коштами повністю розпоряджався чоловік сестри [PERSON] Зі слів сестри їй відомо, що коли та хотіла розлучитися, то [PERSON] поставив вимогу, щоб сестра продала належний їй будинок. А коли та відмовилась, то змусив сестру написати розписку про те, що винна йому 2 тис. дол.. США, а також що сама буде сплачувати кредит. Вважає, що [PERSON] будь-яких власних коштів на ремонт будинку не потратив. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні показав, що [PERSON] являється його донькою, яка перебувала у шлюбі з [PERSON], та з яким проживала в належному доньці будинку в с.Скнилів. Щоб провести ремонт в будинку, [PERSON] змусив його доньку взяти кредит в банку в сумі 12 тис. дол.. США. Даними коштами розпоряджався [PERSON] На що були потрачені кошти, не знає, але з врахуванням виконаного об»єму робіт вважає, що на ремонт витрачено значно менша сума. Донька йому розповідала, що [PERSON] змушував її продати будинок, а коли розлучалися, шантажував та змусив написати розписку. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] являється його сином, який раніше перебував у шлюбі з [PERSON] Дійсно у 2007 році його син проводив ремонт в будинку, в якому проживав в той час з [PERSON] в с.Скнилів. Зі слів сина йому відомо, що для ремонту будинку в банку був взятий кредит. Хто саме брав кредит та яку суму, скільки і на що були потрачені кошти, не знає. Син йому розповідав, що судиться з колишньою дружиною [PERSON] за 2 тис. дол. США, які остання йому обіцяла сплатити при розлученні. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні показав, що осінню 2007 року він разом з Козакевич приблизно на протязі 3-х місяців допомагав [PERSON] проводити ремонт в будинку в с.Скнилів. За виконану роботу [PERSON] обіцяв заплатити їм по 250 дол.США, але не розрахувався до даного часу. Заслухавши пояснення та доводи сторін по первісному та зустрічному позовах, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини: 13.04.2004р. на підставі Договору купівлі-продажу, [PERSON] набула право власності на житловий будинок загальною площею 31,3 кв.м по вул.Озерна,26 у с.Скнилів Пустомитівського району Львівської області (а.с. 30-32). 3. Встановлено, що 09.06.2005р. [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб, і з того часу проживали разом та вели спільне господарство, в тому числі з весни 2007р. проживали в житловому будинку по вул..Озерна,26 в с.Скнилів. 14.08.2007р. [PERSON] уклала кредитний договір з банком, за яким отримала кредит у розмірі 12 тис. дол.. США, терміном до 2022 року, зі сплатою 12.4% річних. Виконання даного кредитного договору забезпечено іпотекою на належний [PERSON] будинок по вул..Озерна, 26 у с.Скнилів ( а.с.37-44). Наданими суду копіями квитанцій про здійснення банківських платежів підтверджується, що в рахунок погашення кредиту [PERSON] , починаючи з вересня 2007р. регулярно сплачує банку кошти в сумі біля 150 дол. США в місяць ( а.с. 45-57) Згідно видаткової накладної від 10.12.2007р., [PERSON] придбав холодильник «SAMSUNG» та пральну машину «LG» загальною вартістю 3874,00 грн.( а.с.64) 25.03.2008р. [PERSON] звернулася в Перемишлянський районний суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 07.04.2008р. даний шлюб розірвано ( а.с. 136-138). 01.04.2007р. [PERSON] підписав Заяву-розписку, в якій зазначено, що він не претендує на жодне майно, яке залишилося у власності колишньої дружини [PERSON], при умові, що він знімає з себе всі зобов»язання за кредитними договорами, за коштами яких ними придбані побутові товари і проводиться ремонт будинку. Підпис [PERSON] на даному правочині засвідчений приватним нотаріусом [PERSON], правочин зареєстрований за №1551 ( а.с. 28 ). 01.04.2007р. [PERSON] підписала Заяву-розписку, в якій зазначено, що вона зобов»язується повернути [PERSON] 2000,00 дол. США за витрати, понесені ним на ремонт належного їй будинку по вул..Озерній,26 в с.Скнилів, в термін до 01.01.2009 року. При тому заявляє, що залишає за собою боргові зобов»язання за кредитними договорами, за яким позичальником є [PERSON]М.( кредит за побутові товари) , а також вона ( кредит на ремонт будинку). Підпис [PERSON] на даному правочині засвідчений приватним нотаріусом [PERSON], правочин зареєстрований за №1552 ( а.с.6). Згідно довідки, виданої приватним підприємством «Арт-модуль», [PERSON] працював на даному підприємстві плиточником в період з 01.01.2007р. по 30.04.2008р. і його сукупний дохід за цей період в середньому за місяць складав 880 гривень (а.с. 102). 15.12.2009р. [PERSON] надав суду письмове пояснення, в якому зазначив, що з суми отриманого [PERSON] кредиту, ним за час ремонту будинку витрачено 4 тис.дол.США на купівлю необхідних будівельних матеріалів ( а.с. 61-62). Одночасно [PERSON] стверджує, що на ремонт належного [PERSON] будинку він витратив також належні йому 2 тис. дол.. США. Але при тому не надав суду будь-яких підтверджень обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Статями 10 та 60 ЦК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. З врахуванням встановлених обставин суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що [PERSON] за час перебування в шлюбі з [PERSON], поніс у 2007 році свої особисті фінансові витрати для проведення ремонту належного [PERSON] житлового будинку, в якому в той період проживав. Також суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON], в серпні 2007р. отримала в банку кредит в сумі 12 тис. дол..США, і що саме частина тих коштів була передана [PERSON] для проведення ремонт в будинку, в якому проживало подружжя. Дані обставини підтверджуються показами вище зазначених свідків, а також оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Щодо зустрічного позову, то суд, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин вважає, що такий підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним: Позивач за зустрічним позовом просить підписану нею заяву-розписку визнати судом недійсною, оскільки даний правочин було вчинено нею під впливом помилки. Зокрема, підписуючи 01.04.2008р. заяву-розписку, вона вважала, що підписує розписку про відсутність у неї претензій до [PERSON] При підписанні правочину вона помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, так як жодних фінансових витрат [PERSON] на ремонт будинку не здійснював. 4. Розглядаючи вказаний спір, суд виходить з положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» за нормами якого судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні та оспорювані правочини. Пунктом 19 даної Постанови передбачено, що відповідно до статті 229 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваний. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ( стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним, повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Як слідує з пояснень [PERSON], під час підписання розписки вона вважала, що підписує розписку про відсутність у неї претензій до [PERSON] , так як саме про такий зміст розписок між ними була домовленість. Посилаючись на помилку, як підставу недійсності правочину, [PERSON] стверджує, що про помилковість своїх дій вона дізналася пізніше, а саме після того, як [PERSON] звернувся з позовом в суд. В підтвердження цього зазначає, що відразу ж після того, як вона підписала розписку, [PERSON] забрав даний документ собі. Даний факт [PERSON] не заперечив, а навпаки, підтвердив в судовому засіданні. Тому суд надає віри таким твердженням [PERSON] При прийнятті рішення суд також враховує ту обставину, що [PERSON] у своїй заяві-розписці від 01.04.2008р. зазначив, що саме за кошти, отримані за кредитними договорами, придбавалися побутові товари та проводиться ремонт будинку. Суд вважає, що зазначена помилка має істотне значення, так як в судовому засіданні встановлено, що ремонт будинку в с.Скнилів, в якому проживало подружжя [PERSON], проводився за кошти, отримані особисто [PERSON] в банку, і що [PERSON] не поніс своїх власних фінансових витрат на такий ремонт. Відповідно, якщо [PERSON] не поніс витрат на ремонт будинку, то [PERSON] не повинна повертати йому кошти, зазначені в підписаній нею в результаті помилки заяві-розписці. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом довела, що при підписанні заяви-розписки дійсно мала місце помилка, яка має істотне значення. Тому зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення, а в первісному позові слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved