Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя в якому (з врахуванням уточнень) вказувала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу подружжя придбало квартиру [ADDRESS]. Оскільки згода про добровільний поділ майна між сторонами не досягнута, а тому [PERSON] вважала за необхідне поділити квартиру в судовому порядку. В той же час просила врахувати ту обставину, що з нею проживають неповнолітні діти, в тому числі син [PERSON], який хворіє на бронхіальну астму в звязку з чим має потребу в індивідуальній житловій кімнаті. Виходячи з цього, просила відійти від засади рівності часток подружжя, визнавши її власником 2/3 часток спірного майна. Ухвалою суду від 14 квітня 2010 року до участі в справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] свої вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові з тим доповненням, що на час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не відомі. В той же час в попередньому засіданні, надаючи пояснення, останні позовні вимоги не визнавали. При цьому, погоджуючись з усіма обставинами, викладеними позивачкою в позові, в той же час вважали, що [PERSON] має право лише на ? частку спірного майна. Крім цього вказували на необхідність поділу іншого спільного майна, а саме гаража, зареєстрованого на праві власності за позивачкою. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить винести рішення з врахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися в судове засідання. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1989 року. Доводи щодо його розірвання свого підтвердження не знайшли, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні докази. Мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, що не оспорювалося сторонами. На користь [PERSON] на утримання дітей з відповідача стягуються аліменти. В період шлюбу (в 1999 році) [PERSON] на сімю отримав службову квартиру [ADDRESS]. В подальшому з 1999 по 2004 роки подружжя [PERSON] провело реконструкцію квартири та 07 вересня 2004 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на це майно, зареєструвавши право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Доводи щодо наявності в подружжя іншого спільного майна, зокрема гаража, не підтвердилися та спростовуються довідкою КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18 серпня 2010 року. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова Пленуму) зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди судом. Положення ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України, п. 30 Постанови Пленуму вказують на те, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З пояснень позивачки вбачається те, що відповідач протягом тривалого часу дітей матеріально не утримує. Крім цього з показань свідка [PERSON], яка є лікарем та обслуговує сімю [PERSON], довідки та медичного висновку ЛКК лінійної амбулаторії станції Вознесенськ Одеської залізниці вбачається те, що син подружжя [PERSON] [PERSON] з 2\~000 року перебуває на «Д» обліку, як особа, що хворіє на бронхіальну астму І-ІІ ступеня з частими приступами, неодноразово стаціонарно та амбулаторно лікувався в різних лікувальних закладах. Потребує подальшого медичного нагляду та періодичного лікування. За характером хвороби та станом здоровя дитина потребує окремої житлової кімнати для індивідуального проживання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що при поділі між сторонами спірного майна, враховуючи стан здоровя та потреби неповнолітніх дітей, необхідно відійти від принципу рівності часток подружжя, визнавши позивачку власником 2/3 часток цього майна.

Outcome: approved