Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказує, що вона з відповідачем уклала шлюб 17 липня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка у теперішній час мешкає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Позивачка зазначає, що відповідач є працездатним, займається сільським господарством, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка була вимушена звернутись до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача. У судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 17 липня 2010 року \\а.с.7\\. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] \\а.с.8\\, яка мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні \\а.с.9\\. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому суд вважає необхідним розірвати шлюб, укладений 17 липня 2010 року між позивачкою та відповідачем, позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище «Сіюшова». Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із ч.3\~ст.181 СК України за\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами\~ст.182 СК України, які діяли на момент подачі позовної заяви,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~(в редакції, яка діє на момент винесення рішення) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1ст.191\~СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З урахуванням викладених обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, приймаючи до уваги те, що відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], починаючи від дня предявлення позову 05 липня 2017 року до 07 липня 2017 року включно у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved