Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та пояснила суду, що 10.04.2009 року помер [PERSON], який заповів їй все своє майно. Заповіт був складений 09.04.2009 року за день до смерті останнього. У вересні 2009 року позивачка звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори, по місцю свого проживання, щоб подати заяву про прийняття спадщини, але їй було відмовлено та вказано на тому, що спадщина повинна оформлятися по місцю знаходження спадкового майна. На початку жовтня 2009 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори, але остання зажадала від позивачки свідоцтва про смерть спадкодавця та правовстановлюючі документи на будинок. Оскільки всі документи знаходилися у відповідачки і вона їх не віддавала то у звязку з цим позивачкою було пропущено строк для прийняття спадщини. Вказані документи вона не просила у відповідачки щоб оформити спадщину. Представник позивача доповнив, що позивачкою було приділено всіх зусиль для оформлення спадщини, але неналежним чином організована робота у державних нотаріальних конторах Гребінківському та Пирятинському районах, призвела до пропуску строку. Відповідач, [PERSON], проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що за день до смерті її чоловік [PERSON] заповів все своє майно позивачці [PERSON], яка після укладення заповіту була усвідомлена про це. 5 грудня 2009 року відповідачка звернулася до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори з написанням заяви для оформлення спадщини в якій вказала що їй відомо про те, що спадкодавець залишив заповіт на імя [PERSON] Після чого у червні 2010 року позивачка написала відповідачці листа в якому пропонувала сплатити кошти їй за частину домоволодіння яку їй заповідав [PERSON] Також в листі вказала, що буде писати лист до нотаріальної контори для отримання спадщини з проханням не видавати спадщину оскільки буде звертатися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Представник відповідача доповнив, що позивачка написала листа у червні 2010 року, після того як дізналася, що відповідачка написала заяву на прийняття спадщини, про яку, в порушення Інструкції по веденню нотаріальних дій, державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори письмово повідомила [PERSON], яка вже на даний момент пропустила строк для прийняття спадщини. Крім того, позивачкою було зазначено, що відповідачка [PERSON] не надавала всіх необхідних документів для того щоб звернутися із заявою для прийняття спадщини, але [PERSON] жодного разу не зверталася з проханням надати їй документи, що необхідні для прийняття спадщини. [PERSON] лише вела перемовини з відповідачкою щодо оформлення спадщини та пропонувала написати заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом установлено: Відповідно до свідоцтва про одруження від 17.06.1975 року, актовий запис № 66 вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] (а.с. 18) Остання до дня смерті проживала та вела спільне господарство з чоловіком [PERSON], про що свідчить довідка виконавчого комітету Пирятинської міської ради. (а.с. 19) 10.04.2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.04.2009 року, актовий запис №106 (а.с. 20) [PERSON] 09.04.2009 року було укладено заповіт у якому вказано, що все своє майно він заповідає [PERSON] (а.с. 22) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді: земельної ділянки загальною площею 0,1557 га., розташованої у м. Пирятині Полтавської області (а.с. 31); домоволодіння, що розташоване за адресою пров. Залізнодорожній, 2 м. Пирятина Полтавської області (а.с. 25-30); грошових заощаджень, що зберігаються в філії Пирятинське відділення № 3089/01 ВАТ Державний ощадний банк України. (а.с. 34) Викладене, крім позовних вимог позивача та пояснень відповідача, представника відповідача підтверджується також: - показаннями свідка [PERSON], яка пояснила суду, що дійсно на початку вересня 2009 року перебуваючи у Гребінківській державній нотаріальній конторі у своїх справах, [PERSON] стояла в черзі перед нею та у спілкуванні зясувалося, що вона прийшла оформляти спадщину яку їй залишив дідусь. Проконсультувавшись у нотаріуса сказала, що їй необхідно їхати до м. Пирятина звертатися до державної нотаріальної контори по місцю знаходження спадщини; -показаннями свідка [PERSON], яка пояснили суду, що вранці 7 жовтня 2009 року перебуваючи у Пирятинській державній нотаріальній конторі у своїх справах по оформленню спадщини, перед нею в черзі стояла [PERSON], яка розповіла,що приїхала оформляти спадщину що їй заповів дід [PERSON] Поскільки двері у приймальню до нотаріуса були відчинені вона при свідку запитала, які документи необхідно подати для оформлення спадщини, консультант запитала, чи є хто живий, позивачка відповіла, що жива бабуся, тоді консультант порадила щоб бабуся написала відмову від спадщини; - показаннями свідка [PERSON], консультанта Пирятинської державної нотаріальної контори, яка на запитання суду чи зверталася [PERSON] до нотаріуса за консультацією пояснила наступне, що вона не памятає чи зверталася позивачка за консультацією оскільки за день нотаріус приймає багато людей. Але пояснила, що зазвичай коли звертаються люди до нотаріальної контори то їхнє звернення реєструється у книзі звернення громадян і розяснюється порядок прийняття спадщини. У період вересень-жовтень 2009 року до Пирятинської державної нотаріальної контори громадянка [PERSON] не зверталася, а лише звернулася 8 червня 2010 року із заявою не видавати спадщину після померлого [PERSON] у звязку із зверненням до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про що було зроблено запис у книгу звернень громадян. Також пояснила, що були такі випадки коли зверталися люди в останній день 6-ти місячний строк прийняття спадщини, то державний нотаріус приймав їх і в обідню перерву, і по закінченню робочого часу; - табелями робочого часу [PERSON], наданими Центром поштового звязку № 11, в яких зазначено, що позивачка у період з квітня 2009 року по жовтень 2009 року у тривалому відрядженні в тому числі закордоном, чи на довготривалому лікарняному не перебувала; - іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій повязаних з подачею заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини, що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Суд вважає необхідним зазначити, що строк для прийняття спадщини це строк преклюзивний (присікальний), протягом якого існує суб'єктивне право спадкування, тобто право на прийняття спадщини. Сплив цього строку зумовлює припинення права на прийняття спадщини. Однак, на відміну від інших преклюзивних строків, після спливу строку для прийняття спадщини суд за наявності підстав, зазначених у ч. 3 ст. 1272 ЦК України, вправі визначити спадкоємцеві додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Нормами спадкового права передбачені особливі правила його застосування. Лише у виключних випадках строк для прийняття спадщини, пропущений спадкоємцем, може бути продовжений, однак таке продовження відбувається на підставах та в порядку, встановленому Законом. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Відповідно до ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивачка в судовому засіданні сама підтвердила ті обставини, що вона знала про заповіт з першого дня його складання, також те, що для оформлення спадщини по заповіту необхідно в 6-ти місячний термін звернутися із заявою до держнотконтори, але не подавала заяву на прийняття спадщини після смерті діда, оскільки в держнотконторі великі черги до нотаріуса, та не знала що можна подати заяву шляхом поштового відправлення до держнотконтори, зараз звернулася до суду з даним позовом через те, що в неї погіршилися стосунки з відповідачкою. Виходячи з наведеного: відсутність можливості вчасно звернутися до держнотконтори з причин великої черги до нотаріуса, а також юридична необізнаність спадкоємця [PERSON], не являється поважною причиною при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачка в судовому засіданні, не довела про поважність пропуску нею строку на прийняття спадщини, окрім того, особисто підтвердила той факт, що мала змогу протягом квітня 2009 року по жовтень 2009 року подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], оскільки відстань між с. Загребелля Гребінківського району та м. Пирятином близько 20 км.; але з даним позовом звернулася до суду лише на початку липня 2010 року, суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed