Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

05 липня 2010 року [PERSON] звернулась із зазначеним позовом до суду, в якому вказала, що має статус дитини війни, а тому відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV від 18 листопада 2004 року (далі за текстом - Закон № 2195-ІV) має право на підвищення розміру пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Проте Управлінням ПФУ така надбавка до пенсії не нараховувалась та не виплачувалась у повному обсязі. Позивач зазначив, що бездіяльність Управління ПФУ щодо нездійснення перерахунку та невиплати йому у повному обсязі надбавки до пенсії згідно Закону № 2195-ІV є неправомірною та такою, що суперечить Конституції України та Законам України. За наведених обставин позивач прохав визнати бездіяльність відповідача у 2009 році неправомірною та зобов'язати Управління ПФУ здійснити йому перерахунок та виплату надбавки до пенсії за 2009 рік, забезпечивши її виплату у 2010 році. Позивач [PERSON] письмово повідомила судові про підтримання пред'явленого позову (а.с.17). Відповідач подав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що призначення та виплата позивачу надбавки до пенсії, як дитині війни, здійснюється в повному обсязі згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 12). Особи, які повинні брати участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.16.18), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с. 12,17). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2195-ІV дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Статтею 6 даного Закону передбачено, що доплата до пенсії нараховується у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку - в Управлінні ПФУ та має правовий статус дитини війни, що надає їй права на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом №2195-IV (а.с.5,6,13). Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зміст ст.6 Закону №2195-IV не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена. З матеріалів справи вбачається, що відповідач виплачував щомісячно позивачу [PERSON], як дитині війни, підвищення до пенсії з 01 січня 2009 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 в розмірі 49 грн. 80 коп. (а.с. 13). Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону №2195-ІV, який має вищу юридичну силу. Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, був встановлений відповідно: з 01 січня 2008 року - 470 грн., з 01 квітня 2008 року - 481 грн.. з 01 липня 2008 року - 482 грн.. з 01 жовтня 2008 року - 498 грн.. з 01 листопада 2009 року - 573 грн., з 01 січня 2010 року - 695 грн., з 01 квітня 2010 року - 705 грн.. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про проявлення відповідачем бездіяльності щодо невиконання повною мірою законодавчо визначеного обов'язку здійснити за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року перерахунок надбавки до пенсії позивачу та виплатити йому пенсію у розмірі, встановленому ст.6 Закону №2195-ІV. Доводи відповідача викладені у запереченнях проти позову, не можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою дія відмови в задоволенні у повному обсязі вимог позивача оскільки особливий статус «дітей війни» та обумовлені цим Законом державні соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами (ч.2 ст.3 Закону №2195-IV). Відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності його бездіяльності, також як і не наведено підстав не застосування у виниклих правовідносинах належним чином положень ст.7 Закону №2195-ІV, якою визначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Що стосується доводів відповідача про те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV), застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни» відповідно до ст.6 Закону №2195-ІV, то вони є безпідставними. Положення ч.3 ст.28 Закону №1058-ІV не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею у пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті. Що стосується забезпечення відповідачем виплати підвищення пенсії [PERSON] у 2010 році, то слід зазначити, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом позовної заяви [PERSON] не вказує на порушення відповідачем її права на отримання підвищення пенсії у розмірі, встановленому ст.6 Закону №2195-IV, починаючи з 01 січня 2010 року. Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підтягають задоволенню, оскільки йому, як дитині війни, відповідачем у 2009 році частково нараховане та виплачене підвищення до пенсії. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 45 грн. 50 коп., де 8 грн. 50 коп. - сума сплаченого судового збору, 37 грн. - оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1,2). На підставі викладеного,

Outcome: approved