Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну імені дитини, в якому зазначила, що з 21.01.2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано у 2010 році за рішенням суду. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкає з нею. Після припинення сімейних стосунків вона та відповідач за загальною згодою змінили прізвище дитини з «Храпач» на «Рута». Імя дитині було надано на честь батька відповідача «Віктор». Оскільки після розірвання шлюбу відповідач не приймає практично ніякої участі у вихованні дитини, сплачує аліменти у недостатньому розмірі та більш ніякої матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується більше ніж три місяця, вважає, що імя дитини повинне бути змінено, на що у добровільному порядку відповідач згоди не надає. З цих підстав просить суд змінити імя її сина з «Віктора» на «Микиту» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Третя особа Служба по справах дітей Іллічівської районної адміністрації у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, якою просила розглянути справу за відсутністю представника та проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 31 серпня 2010 року було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 262. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], якому було визначене імя «Віктор» за загальною згодою батьків та зареєстроване у встановленому порядку відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 146 СК України ім'я дитини визначається за згодою батьків, а у разі її відсутності, відповідно до ч. 3 ті є ж статті, спір між батьками щодо імені дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Пунктом 3 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 р. N 915, передбачено, що заява про зміну імені подається у письмовій формі за умови пред'явлення паспорта громадянина України, а у разі, коли заявник постійно проживає за кордоном, - за умови пред'явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Для зміни імені фізичної особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, разом з відповідною заявою подається свідоцтво про народження, довідка з місця проживання та заява в письмовій формі батьків (одного з батьків - у разі, коли другий помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав щодо цієї дитини, а також якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері) або піклувальника про надання згоди на зміну імені. Таким чином, ч. 1, 3 ст. 146 СК України, на яку посилається позивачка, не передбачає зміни імені дитини в судовому порядку, тим більше за позовом одного з батьків. Законодавством України встановлено порядок зміни імені, але лише за зверненням з такою заявою самої фізичної особи до відповідного органу відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Крім того, не надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання дитини та не приймання участі у її вихованні не є підставою для зміни імені дитини, та наслідки неналежного виконання батьками їх обовязків передбачено ст. 164 СК України. Статтею 8 Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, наголошує поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, імя та сімейні звязки, які передбачаються законом, не допускаючи протизаконного втручання. Таким чином суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Виходячи з того, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд не стягує з відповідача, понесені позивачкою судові витрати. На підставі ст. 146 СК України, ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»

Outcome: dismissed