Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач проживає в квартирі № 4, в будинку № 8, на вулиці Бучми, в місті Києві та на цю адресу вони відкрили особистий рахунок споживача електричної енергії № 14428100402. Через неналежне виконання зобовязання власником квартири щодо сплати спожитої електроенергії у зазначеній квартирі, станом на липень 2010 року виникла заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 1\~135 грн. 52 коп. Незважаючи на неодноразові попередження, відповідач свої зобовязання не виконав, що змусило позивача звернутись до суду за захистом порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з викладених в позовній заяві підстав та просив ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним вимоги визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] уклали договір про користування електричною енергією № [NUMBER] (а. с. 13). Згідно наряду-допуску № 4909 від 26 січня 2010 року квартиру [PERSON] було відключена від електропостачання (а. с. 11). За спожиту відповідачем електроенергію у зазначеній квартирі виникла заборгованість в розмірі 1\~135 грн. 52 коп., так як відповідач належним чином не виконує своїх зобовязань. Згідно п. 7 «Правил користування житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за № 575/97-ВР із змінами та доповненнями, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення. Наявність відносин між сторонами, а отже і виникнення цивільних прав та обовязків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює постачання електричної енергії та через Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр Київської міської державної адміністрації» щомісяця надсилає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а відповідач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п. п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 22 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої енергії може здійснюватись: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п. 48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до п. 35 Правил енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному п. 27 цих Правил. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або закону. Доводи відповідача про те, що позивач може звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів лише в межах строку позовної давності, суд вважає обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем суду не надано доказів щодо поважності пропуску строку позовної давності. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до виплати відповідачу на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.

Outcome: approved