overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

06.07.2010 року позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають в [INFO], користуються наданими послугами, за послуги не сплачують, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в період з 01.07.2009 по 01.07.2010 року у сумі 1418 грн. 12 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить стягнути з відповідачів на користь позивача 1418 грн. 12 коп. заборгованості з теплопостачання. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі проживають в [INFO], користуються послугами з теплопостачання, які не оплачують, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в період з 01.07.2009 по 01.07.2010 року у сумі 1418 грн. 12 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а також стягненню підлягають витрати з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних справ, в сумі 30 грн. Крім того, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на успадковане будинковолодіння, що знаходиться в с.Жураки, вул. Берегова, 2. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.01.2010 року в с.Жураки Бородчанського району Івано-Франківської області помер його батько [PERSON], якому при житті належало вказане домоволодіння. Після його смерті на належне йому майно відкрилась спадщина. За життя батько склав заповіт, посвідчений 02.04.2001 року секретарем виконавчого комітету Жураківської сільської ради [PERSON] та яким усе своє майно заповів йому. Свідоцтва про право власності на житловий будинок батько при житті не виробив. Тому, в даний час, через відсутність правовстановлюючих документів в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право власності на належне йому спадкове майно не може, і постановою державного нотаріуса [PERSON] від 20.07.2010 року йому з цих причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з викладених підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до заповіту [PERSON], посвідченого 02.04.2001 року секретарем виконавчого комітету Жураківської сільської ради [PERSON], спадкоємцем всього належного йому майна є [PERSON]. [PERSON], який за життя був єдиним власником будинковолодіння в с.Жураки, вул. Берегова, 2, помер 17.01.2010 року. Позивач звернувся в нотаріальну контору з приводу оформлення спадкових прав, однак, в зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинок спадкодавцем належно не оформлені, свідоцтво про право власності на житловий будинок позивач в державній нотаріальній конторі отримати не може. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи те, що позивач правомірно набув право власності на будинковолодіння в с.Жураки, вул. Берегова, 2, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1274 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

У грудні 2009р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007р. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] За період спільного проживання нормальні сімейні відносини не склались у звязку з втратою почуттів любові та взаємоповаги один до одного. Сімя розпалася, та поновити її неможливо. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить розірвати шлюб, сімя розпалася, поновити її неможливо, спору про розподіл майна не мають. Відповідач в судове засідання не зявився, судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час перебуває в СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області. Від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що в них є спільна дитина, а розлад в їх відносинах з дружиною містить тимчасовий характер просить в позові відмовити. Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 03 листопада 2007 року, а\\з № 447, мають доньку [PERSON] 13.03.2008 р. н., спільного господарства не ведуть, разом не проживають, відповідач [PERSON] знаходиться в СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області та засуджений вироком Суворовського районного суду за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зазначений вирок не набрав законної сили. Тож шлюбні стосунки припинили, поновлювати сімейні відносини позивачка не збирається, тобто суд вважає що сімя розпалась повністю, тому шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити факт належності з моменту видачі [PERSON], [INFO], довідки, № 5/37 від 27.07.2010 року, виданої Державним вищим навчальним закладом „Рівненський коледж економіки та бізнесу, в якій вона значиться на прізвище «Іллюк». Документи необхідні для отримання пенсії. У судовому засідання заявник підтримав заяву у повному обсязі та просить її задовольнити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що заявник та особа, на яку видано документ є однією і тією ж особою, а розбіжності в документах заявника пояснюються помилками при оформленні офіційних документів. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору куплі - продажу квартири [ADDRESS], житлова площа - 19.8 кв.м., загальна 34.8 кв.м., вартістю 2 466 гривень , Волноваського району, Донецької області дійсним і визнання права власності на квартиру і свої доводи мотивує тим, що 19 лютого 2002 року він купив квартиру [ADDRESS] у відповідача по справі. Договір куплі-продажу був удостовірений товарною біржею „Українська - Донецьк м. Донецьк, 19.02.2002 року, але нотаріально договір посвідчений не був, тому просить визнати договори куплі - продажу дійсним, а також визнати за ним право власності на квартиру, так як продавець отримав від нього гроші, а він отримав ключі і технічну документацію на квартиру, письмово уклали договір, що свідчить про те, що умови договору сторонами виконано. В судовому засіданні позивач підтвердив позов. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, по наступних підставах. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно договору куплі - продажу нерухомості від 19.02.2002 року, вбачається, що продавець - [PERSON] продав квартиру [ADDRESS], яка йому належала на праві власності, згідно договору купівлі - продажу від 26.06.1999 року, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-1675, житловою площею 19.8 кв.м., загальною 34.8 кв.м., а покупець - [PERSON] купив, договір посвідчено на товарній біржі „Українська - Донецьк м. Донецьк, але нотаріально не посвідчено, що підтверджує доводи сторін. Згідно запису Волноваського бюро технічної інвентаризації, свідчить, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за позивачем згідно біржового договору нерухомості від 19.02.2002 року. Аналіз приведених судом доказів дає суду підстави, визнати дійсним договір куплі - продажу квартири [ADDRESS], житловою площею 19.8 кв.м., загальною 34.8 кв.м., яка належить [PERSON] згідно договору куплі - продажу нерухомості від 19.02.2002 року, посвідченого товарною біржею „Українська - Донецьк м. Донецьк, так як сторони по договору виконали всі умови договору, покупець передав гроші, а продавець отримав гроші, передав ключі і технічну документацію покупцеві, договір укладено в письмовій формі, але нотаріально договір своєчасно не посвідчили, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 220 ч.2, 328, 392, 655, 657, 662 ЦК України, і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, вказуючи на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2008 року належить житловий будинку зі всіма надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Горна, 98. На вказану земельну ділянку він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ№432999. На вказаній земельній ділянці ним самочинно побудовано: житловий будинок «А-1», з мансардою «А/м», ганок «а1», сарай «Б-1», літня кухня «Б1-1», навіс «В-1», огорожа №1,2, вимощення «І». Прохав визнати за ним право власності на вказані самочинно збудовані споруди. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 375 ч.3 ЦК України право власника на споруду здійснюється їм за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використовування земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 01.08.2008 року та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ№432999 [PERSON] належить житловий будинку зі всіма надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Горна, 98. Як випливає з висновку експерта №68 будівельно-технічної експертизи конструкція самочинно зведених будівель не порушують вимог державних будівельних норм України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, вказуючи на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.1972 року належить житловий будинку зі всіма надвірними спорудами за адресою: м. Маріуполь, вул. Богдана, буд.149. Земельна ділянка за вказаною адресою належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ДН №070158. На вказаній земельній ділянці ним самочинно побудовано: тамбур «а3-1» (2,8 кв.м), літній душ «Е-1», сарай «З-1», сарай «Ж-1», сарай «К-1», сарай «И-1», навіс «Д-1», самочинно переобладнана кімната 1-4 із кухні в житлову (7,9 кв.м). Прохав визнати за ним право власності на вказані самочинно збудовані споруди. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 375 ч.3 ЦК України право власника на споруду здійснюється їм за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використовування земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 22.03.1972 року та державного акту на право власності на земельну ділянку ДН №070158 [PERSON] належить житловий будинку зі всіма надвірними спорудами та земельна ділянка, площею 0,0582 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Богдана, буд.149. Як випливає з висновку експерта №119 від 30.07.2010 року самочинно зведені споруди відповідають існуючим нормам, однак мають місце окремі порушення будівельних норм та правил в частині розміщення будівель на ділянці. Згідно з заявою сусіда [PERSON] він не заперечує проти розташування самочинно зведених будівель на відстані менше 1 метру від межі з його ділянкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу, яку обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем по справі подружнє життя не склалось через постійні бійки, постійні погрози фізичною розправою, ініціатором яких був відповідач. Сімя фактично розпалася, шлюбні відносини між ними припинені, а тому позивач просить суд постановити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги і шлюб розірвати, поклавши всі витрати на відповідача. В судовому засіданні позивач присутня не була та надала суду заяву в якій підтримала позов та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судовому засіданні також присутнім не був, надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, находить позов підлягаючий до задоволення виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.07. 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, був зареєстрований шлюб між Мар шевським Б.Л. та [PERSON]., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №412. Прізвище позивача після одруження - „ Маршевська. - Реєстрували сторони шлюб вперше. Від цього шлюбу подружжя має дитину- сина Гліба, [INFO]. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки та бажають розірвати шлюб, а тому збереження сімї протирічить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. На підставі ч.З ст. 105, ст. 110, ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач не сплачує гроші за надані їй згідно договору послуги з водопостачання та водовідведення, має заборгованість в сумі 774 гривень 30 копійки. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, ніяких заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON], який зареєстрований та проживає в [INFO], але не сплачує вартість за надані йому позивачем послуги з водопостачання та водовідведення в зв'язку з чим має заборгованість, що виникла станом на 31.05.2010 року в розмірі 774 гривень 30 копійок. Строк звернення з позовом до суду позивачем не порушений. Судовий збір в сумі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду - на користь позивача. На підставі ст.ст. 257, 264,267, 509, 526, 543 ЦК України, ст.ст.67,68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

17 червня 2010 року позивач КП «Красноармійськтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергіюв сумі 8254,35 грн., вказавши, що відповідач за справою мешкає та зареєстрований в [INFO] та користується всіма послугами, наданими комунальним підприємством «Красноармійськтепломережа», станом на 01.04.2010 р. відповідач має непогашену заборгованість за теплову енергію в розмірі 8254,35 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги по забезпеченню тепловою енергією, яка виникла станом на 01.04.2010р. в сумі 8254,35 грн. та витрати позивача по сплаті збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. На підставі ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно у відсутність відповідача, так як матеріали справи дозволяють розглянути справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та перевірив доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає та зареєстрований в [INFO] (а.с.6) та користуються всіма послугами, наданими комунальним підприємством «Красноармійськтепломережа». Згідно даних особового рахунку № 70655 відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість за надані позивачем послуги станом на 01.04.2010р. по забезпеченню тепловою енергією в розмірі в сумі 8254,35 грн. (а.с.7). Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором . Відповідно до ст.162 ч.2 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності береться , крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV , п.п.1 п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні встановлено, що позивач своєчасно та у належній якості надавав відповідачу послуги з забезпечення тепловою енергією, а відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачували послуги позивача, внаслідок чого, у відповідача станом на 01.04.20010р. виникла заборгованість в сумі 8254,35 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та на користь позивача витрати по сплаті збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом. У позовній заяві вказує, що вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС (далі в рішенні постраждала категорії 1, інвалід 2 гр.). Отримує державну пенсію та додаткову пенсію у меншому розмірі ніж це передбачено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі в рішенні- Закон №796). Відповідач не проводить їй пенсійні виплати у розмірі, встановленому законом. Тому просить, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, додаткової пенсії з 11.08.2008. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та вказала, що просить перерахувати та виплатити їй пенсії за період з 11.08.2008 по день ухвалення рішення. Також позивач вказала, що отримує пенсію по інвалідності за загальним захворюванням. Після встановлення ій інвалідності 2 гр., повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС, позивач не зверталась в управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ із заявою про отримання пенсії як інвалід 2 гр. у звязку із захворюванням, повязаним з Чорнобильською катастрофою. Представник управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ (далі-УПФ) просить відмовити у задоволенні позову. Оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності за загальним захворюванням, яка їй призначена з 30.07.2008 згідно Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі-Закон N 1058) і не зверталась в УПФ з заявою про переведення її на інший вид пенсійного забезпечення, передбаченого ст.54 Закону №796. Тому вимоги позову в цій частині не підлягають задоволенню. Також вказав, що у відповідності із ст..67 Закону №796, розміри виплат, що передбачені цим Законом підвищуються Кабміном України. Тому позивачу виплачується додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоровю, як постраждалій категорії 1, інваліду 2 гр. у розмірі, визначеному постановою № 530 від 28.05.08 (далі-постанова КМУ №530). Заслухавши сторони, у результаті об»єктивного, повного і всебічного дослідження доказів та

Outcome: partial