Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що перебуває на обліку як пенсіонер в УПФУ. Після призначення пенсії продовжував працювати. Згідно ст.42 ч2 ЗУ у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Після проведення останнього перерахунку відпрацював більш ніж два роки, та відповідно до ч.4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" має право на перерахунок пенсії. Звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії, але УПФУ відмовив з тих підстав, що страховий стаж після останнього перерахунку не становить 2 роки. Було роз'яснено, що період роботи до страхового стажу не зараховано у зв'язку з несплатою підприємством страхових внесків. Просить визнати незаконним рішення УПФУ, зобов'язати УПФУ зробити перерахунок. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає. Відповідач в судове засідання з'явився, заперечував проти позову. Надав суду письмові заперечення , в яких вказав, що на період звернення [PERSON] із заявою про перерахунок пенсії його страховий стаж після попереднього звернення склав 4 місяця, замість необхідних 2 років, тому право на перерахунок пенсії в нього немає; страхувальником ВП „Шахта Росія ДП „Селидіввугілля" постійно порушувались строки сплати стразових внесків; несвоєчасна сплата страхових внесків призводить до певного формування бюджету УПФУ, що , в свою чергу, тягне за собою труднощі з фінансуванням пенсійних виплат. Просить відмовити в задоволенні вимог поповича. Третя особа вказала, що страхові внески перераховували вчасно. Дослідивши інші матеріали справи, судом встановлено, що позивач працював на шахті ВП Шахта „Росія" і з його заробітної плати утримуються страхові внески а Пенсійний фонд м. Селидове. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову та заперечень проти нього, встановив наступне. Позивач дійсно перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком та продовжує працювати в ВП шахта "Росія", на нього поширюється вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивачеві була призначена, отже право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у позивача виникло через два роки, тобто звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії є правомірним. Посилання представника відповідача на те, що підприємством, на якому працює позивач несвоєчасно сплачуються страхові внески, є безпідставними, оскільки із заробітної плати позивача щомісячно утримуються суми страхових внесків і позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він зранює. Визначаючи період, з якого необхідно провести перерахунок пенсії, суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у виникнення права на,підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер зернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Оскільки позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок пенсії 05.06.2010 р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у нього виникло право на перерахунок пенсії з 01.06.2010 р. Постановляючи судове рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1,3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі пункту 34 статті 4 Декрету КМУ "Про державне мито" від 21.01.1993 року суд вважає з необхідно звільнити відповідача від сплати судового збору.

Outcome: approved