Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] в я кому просила стягнути з відповідачів заборгованість за борговою розпискою в сумі по 23619 грн. 50 коп. з кожного. В обгрунтування позову позивач посилалася на те, що 21.07.2001р. відповідач [PERSON] отримав від неї у позику 8800 доларів США в інтересах своєї сімї на придбання житлового будинку по вул. Піщаній, 74, в м. Миколаєві, строком погашення по 2006 р. Проте відповідачі до цього часу зобовязання не виконали, борг не повернули, що зумовило позивача звернутися до суду із позовом. Під час розгляду справи позивач відмовилася від вимог до [PERSON] у звязку із погашенням ним його частини боргу. Ухвалою суду від 27.01.2009 провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. Позовні вимоги до [PERSON] позивач доповнила, просила стягнути залишок боргу в сумі 4400 доларів США з урахуванням трьох процентів річних в загальному розмірі еквівалентному 42873 грн. а також витрати що повязані з викликом до суду в розмірі 1509 грн. 78 коп. Уточнені позовні вимоги позивач [PERSON] підтримала. Представник позивача просила про задоволення позову у повному обсязі, а також просила суд визнати поважними причини гіропущення строку позовної давності, з тих підстав, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогами повернути борг, але постійні обіцянки відповідачів а також судові процеси між ними з приводу поділу майна, затягували звернення до суду [PERSON] за захистом порушеного права. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила в позові відмовити з підстав неотримання коштів у [PERSON]П, у звязку з чим обовязку щодо їх повернення не має. Представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності, який пропущений позивачем, а причини пропуску позовної давності визнати без поважними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року по 29.06.2006 року. 21 липня 2001 року [PERSON] отримав у позику за борговою розпискою у [PERSON] грошові кошти в сумі 8800,00 доларів США, для придбання житлового будинку по вул. Піщаній, 74, в м. Миколаєві, строком погашення до 2006 року. 06 вересня 2001 року у період шлюбу сторони придбали житловий будинок з належними до нього господарчими та побутовими спорудами та будівлями по вул. Піщаній, 74, в м. Миколаєві. Купівлю-продаж житлового будинку було зареєстровано на [PERSON] на підставі договору, зареєстрованого на товарній біржі «Нерухомість Миколаїв», за № 1-872. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.02.2008р. зазначений житловий будинок визнано майном, нажитим сторонами як подружжям під час шлюбу та й визнано за [PERSON] право власності на 1/2 його частину. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або гаку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві предмет позики у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошових коштів взятих за договором позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, у зазначений строк зобов'язання за договором позики, укладеного [PERSON] в інтресах його сімї, у повному обсязі дотепер не виконані, суд вважає в цій частині позов задовольнити але частково. З відповідачки слід стягнути суму боргу в розмірі 4400 доларів США за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленого Національним банком України станом на день ухвалення рішення (791,1600 грн. за 100 дол. США), що еквівалентно 34 811 грн. 04 коп., а також три процента річних в сумі 3132 грн. 99 коп. Вимога представника позивача щодо застосування позовної давності не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні представник позивача у відповідності до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України просила суд визнати поважними причини пропуску позовної давності та захистити порушене право позивача. Суд вважає причини пропуску позовної давності поважними з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін позивач [PERSON] є особою вилого віку. Позичаючи грошові кошти племіннику позивач бажала допомогти близькій людині, родинні стосунки з якою є для неї дуже важливими. Після настання строку повернення позики [PERSON] неодноразово просив позивача, як близьку людину, відтермінувати строк повернення позики, оскільки необхідність погасити позику негайно поставила б його у вкрай тяжкий фінансовий стан, та запевняв позивача про погашення боргу за першої нагоди. Відповідач не могла відмовити племіннику, оскільки співчувала йому, довіряла його обіцянкам та боялася зіпсувати родинні стосунки. Крім того, позивач переживала через розлучення відповідачів та сподівалася на їх примирення. Через це вона побоювалась звертатися до суду з позовом про зернення боргу, так як вважала, що такий позов може погіршити ситуацію між подружжям. Через вказані обставини позивач звернулася до суду з відповідним позовом тільки після остаточного розлучення відповідачів та поділу ними майна. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що строк пропуску позовної давності позивачем є незначним, а саме - 2 місяці 17 днів, суд у відповідності до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України вважає за можливе визнати причини пропуску позовної давності поважними та захистити порушене право позивача. У відповідності до ст. 79 ЦПК до витрат повязаних з розглядом справи належать їй витрата сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду. Вимоги позивача щодо покладення на [PERSON] витрат повязаних з явкою до суду, у вигляді витрачених на придбання проїзних квитків сум в розмірі 1509 грн. 78 коп. частково обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню, в сумі 437 грн. 10 коп. оскільки проїзні квитки з датою прибуття не повязаних із розглядом даної цивільної справи, не можуть бути включені до складу цих витрат, у звязку з чим не можуть бути покладені на відповідача. Таким чином в порядку ст. 88 ЦПК з відповідача підлягають стягненню судові витрати повязані з викликом до суду в сумі 437,1,0 грн., а також пропорційно задоволеним вимогам судовий збір в сумі 379,44 грн. та 30,00 грн. витрат на ІТЗ.

Outcome: partial