Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП „Дельта-Лоцман про скасування наказу № 1100-к від 13.11.2009 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримали та просили про його задоволення, посилаючись на відсутність факту самого проступку з боку [PERSON] та порушення відповідачем норм трудового законодавства при проведенні процедури застосування стягнення. Представник відповідача вимоги позову не визнав, посилаючись на порушення позивачем трудової дисципліни у вигляді допуску на лінію водія автотранспортних засобів управління автотранспорту [PERSON] у стані алкогольного спяніння 18.06.2009 року. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач знаходиться в трудових відносинах з відповідачем з 01.08.2002 та займає посаду начальника Відділу медичного та соціального забезпечення. Згідно п. 2.1. посадової інструкції № 8-021 до його функціональних обовязків входить забезпечення, контроль та участь у медичному обслуговуванні, вирішення соціальних питань працівників підприємства для ефективної роботи підприємства (п. 2.1). 13.11.2009року наказом № 1100-к на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обовязків, порушення ч. 1 ст. 129 КУпАП, п. 10 а Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців ДП «Дельта-Лоцман», п. 2.1 посадової інструкції начальника Відділу медичного та соціального забезпечення, що призвело до порушення трудової дисципліни у вигляді допуску на лінію водія автотранспортних засобів управління автотранспорту [PERSON] у стані алкогольного спяніння. При цьому відповідачем достовірно не встановлений факт самого проступку, не дотриманий порядок застосування дисциплінарного стягнення та порушений строк його накладення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, та не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Проте всупереч вимогам закону з моменту вчинення та виявлення проступку до моменту накладення дисциплінарного стягнення на позивача пройшло 4 місяця та 25 днів. Відповідно до ст. 252 КЗпП України притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. [PERSON] є членом профкому ДП «Дельта-лоцман», у звязку з чим відповідач запросив його згоду на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Проте, як вбачається з відповіді ППО ДП «Дельта-лоцман» від 28.09.2009 року № 134, профком відмовив адміністрації у наданні згоди на застосування до позивача заходів дисциплінарного впливу за відсутності достовірно встановленого факту порушення трудової дисципліни з боку [PERSON] Суд надає критичну оцінку посилання представника відповідача на надання профспілкою мовчазної згоди на застосування до позивача дисциплінарного стягнення з посилання на передбачення цієї можливості ч. 5 ст. 43 КЗпП України, оскільки вказаною нормою передбачено, що виборний орган профспілки повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк, у разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. При цьому, даною нормою не передбачено надання у такому разі згоди на застосування дисциплінарного стягнення до особи, яка є членом профспілки. Крім того суд приймає до уваги, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.04.2010 року постанову ВЕ № 006393 від 04.07.2009року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ч.І ст.128 КУпАП скасовано, а адміністративну справу відносно позивача закрито з підстав того, що позивач не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого с. 1 ст. 129 КУпАП, оскільки ч. 1 ст. 129 КУпАП передбачена, зокрема, відповідальність посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, а позивач обіймає посаду начальника відділу медичного та соціального забезпечення та його посадові обовязки не передбачають відповідальність за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів. При цьому суд вважає недоведеним сам факт проступку з боку [PERSON], оскільки, як встановлено в судовому засіданні, 18.06.2009 року о 09.00 один [PERSON] був проведений передрейсовий медичний огляд водія [PERSON], за результатами якого він був визнаний придатним до керування автотранспортними засобами, тест на вживання алкоголю мав негативний результат, що також підтверджується журналом щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв ДП «Дельта-лоцман» та подорожнім листом від 18.06.2009 року № 783764 (а.с.6-7). Після проходження контролю [PERSON] виїхав з території підприємства на транспортному засобі марки «Тайота-Лендкрузер» державний номер [NUMBER], та був затриманий працівниками ДАІ на пр. Леніна біля перехрестя з вул. Лягіна, після чого був доставлений до Обласного наркологічного диспансеру для медичного огляду для встановлення стану спяніння. Протоколом огляду [PERSON] №5201, який був складений о 9.45, встановлена гостра інтоксикація, яка виражена вживанням алкоголю. При цьому був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та на нього накладене адміністратвине стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3000 грн.(а.с.8,51) При цьому, як пояснив позивач, на час проведення ним огляду водія [PERSON], він був у тверезому стані. Пояснення позивача в цій частині підтвердив допитаний в якості свідка експерт ОНД [PERSON], який показав, що при огляді [PERSON] ним було встановлена гіперемія обличчя та інєкція селер, які є клінічними ознаками вживання алкоголю протягом години перед оглядом. Крім того, свідок вказував, що при проведенні якісної реакції на зміст етилового спирту у видиху водія, реакція освітлення була виявлена на першій секунді, що свідчить про високу концентрацію етилового спирту та є доказом вживання алкоголю фактично перед самим оглядом, оскільки відповідно до Медичної вказівки по проведенню медичного огляду на вживання алкоголю та стан спяніння від 01.09.1988 року №06-14/15324, реакція вважається позитивною в разі виявлення освітлення протягом двох хвилин, при цьому термін виявлення освітлення прямо пропорційний до терміну вживання алкоголю, а саме чим він вище, тим більший час минув з часу вживання до огляду. Покази свідка [PERSON] в частині вживання ним алкоголю в 5 годин в ніч з 15.на 16.06.2009 року суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються поясненнями позивача та показами свідка [PERSON] Таким чином, факт знаходження водія [PERSON] в стані алкогольного спяніння при проходженні медичного огляду на підприємстві о 9 годині ранку 16.09.2009 року та факт вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку є недоведеним. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ст.ст. 147, 147-1, 148, 149, 252 КЗпП України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що було накладене на [PERSON] наказом по підприємству №1100-к від 13.11.2009 року та порушення процедури накладення стягнення, що привело до порушення права позивача, яке підлягає поновленню в судовому порядку. Тому наказ Державного підприємства «Дельта-лоцман» від 13.11.2009 року №1100-к про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності слід скасувати. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та на користь [PERSON] слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 грн.

Outcome: approved