Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

У квітні 2007 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначив, що 01.02.2007 року в газеті «Овідій-ПРЕС» № 05(128), у рубриці «З редакційної пошти» була надрукована публікація під назвою «Хто про що дбає», в якій містились неправдиві відомості та висловлювання, які порочать честь, гідній та ділову репутацію позивача та депутатського корпусу Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, депутатом якої є і сам позивач, а саме: В абзаці першому публікації зазначено, що «надивившись телепередач, відчувши справжній смак виборів,....Сухолиманські політики усвідомили власну значимість і перетворили сільську раду на справжній полігон випробувань виборчого процесу...». У абзаці другому публікації вказано: « Не став винятком і 2006 рік. Всі, хто міг і хто не міг, швиденько побігли в депутати сільської ради. Обіцянок людям надавали стільки, що куди братись депутатам Верховної Ради», «та на жаль для депутатів та представників місцевої громади, запас вільних земель вичерпаний і доводиться вишукувати різні схеми для поповнення власних ресурсів». В абзаці третьому публікації зазначено: «для прикладу, вельмишановному пану [PERSON] (до речі голові постійної комісії Сухолиманської сільської ради) здалося, що 0,15 га. на яких розташований будинок, котрий він вирішив подарувати своєму синові [PERSON], це дуже мало. Таким чином зявилось рішення ХХІУ сесії ІУ скликання Сухолиманської сільської ради від 8 жовтня 2004 року № 24, де розмір згаданої земельної ділянки зріс до 0,225 га. і яка перейшла у власність [PERSON], можна лише здогадуватись». У абзаці шостому публікації надруковано: «...Якщо шановний голова земельної комісії Сухолиманської сільської ради дозволяє собі ігнорувати закон та рішення суду, то про що він дбає насправді, і чи бачить громада кого вона обирає до влади і як її обранці опікуються про...громаду». Позивач, вважаючи, що всі ці висловлювання принижують честь, гідність та ділову репутацію депутатів Сухолиманської сільської ради, та його особисто, сприяють порушенню законних прав та інтересів громадян, кандидатів виборчого процесу, вбачає в цих висловлювання натяк на те, що «...депутатами Сухолиманської сільської ради було обрані не самі гідні громадяни...» просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача редакцію газети «Овідій-ПРЕС» визнати не відповідаючими дійсності та такими, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію, відомості, викладені в публікації під назвою «Хто про що дбає», що надрукована в газеті «Овідій-ПРЕС» від 01 лютого 2007 року, № 05 (128), шляхом опублікування на сторінках цієї ж газети спростування наступного змісту: «Вважати невідповідаючими дійсності та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] [PERSON], депутатів Сухолиманської сільської ради, опубліковані у статті «Хто про що дбає» (газета «Овідій-ПРЕС» від 01 лютого 2007 року, № 05 (128)) наступні відомості: а) «надивившись телепередач, відчувши справленій смак виборів, ... Сухолиманські сільські політики, усвідомили, власну значимість і перетворили місцеву сільську раду на справжній полігон випробувань виборчого процесу»; б) «Не став винятком і 2006 рік. Всі, хто міг і хто не міг, швиденько побігли в депутати сільської ради. Обіцянок людям надавали стільки, що куди братися депутатам Верховної Ради»; в) «та, на жаль для депутатів і представників місцевої громади, запас вільних земель вичерпаний і доводиться вишукувати різні схеми для поповнення власних ресурсів»; г) «Для прикладу, вельмишановному пану [PERSON] (до речі голові постійної комісії Сухолиманської сільської ради) здалося, що 0,15 га на яких розташований будинок, котрий він вирішив подарувати своєму синові [PERSON], це дуже мало. Яким чином з'явилось рішення XXIV сесії IV скликання Сухолиманської сільської ради від 8 жовтня 2004 року № 24, де розмір згаданої земельної ділянки зріс до 0,225 га (тобто на 7,5 сотки більше) і яка перейшла у власність [PERSON], можливо лише здогадуватися»; д) «Бо Овідіопольський районний суд (справа №2-1149/2005р.) встановив, що 08.10.2004 року сесія Сухолиманської сільської ради не розглядала питання і не приймала рішення про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,225 га, яка розташована по вул.Чорноморців у с.Сухий Лиман Овідіопольського району, а колишній сільський голова [PERSON] своїм підписом та печаткою сільської ради засвідчила та видала [PERSON] завідомо неправдиве рішення»; є) «[PERSON] якщо чогось хочеться (а особливо земельки!), то чи варто звертати увагу на якесь там рішення суду? Як і не те, що Сухолиманська сільрада своїм рішенням від 18.07.2006р. затвердила виділення [PERSON] земельної ділянки розміром таки 0,15 га, а не 0,225 га, за що проголосували 9 із 10 присутніх депутатів. Тож спочатку [PERSON] 22 березня 2006 року отримав держакт (з виправленнями?!) на право власності на земельну ділянку розміром 0,225 га, а згодом вже 31 липня 2006 р. отримав чистий держакт» ж) «[PERSON] вже виникають цілком слушні запитання: якщо шановний голова земельної комісії в Сухолиманській сільраді дозволяє собі ігнорувати Закон та рішення суду, то про що він дбає насправді, і чи бачить громада кого вона обирає до влади і як її обранці опікуються про... громаду» та стягнути з відповідача, редакції газети «Овідій-ПРЕС» на його користь в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав підтримали в повному обсязі та просять суд його задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Відповідно до ч.1 ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі і гідності. Відповідно до ч.2 ст.297 ЦК України честь і гідність особи є недоторканими. Відповідно до ч.3 ст.297 ЦК України фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі і гідності. Відповідно до ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість ділової репутації. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч.6 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушені у друкованих або інших засобах інформації має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку встановленому законом. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 у разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою та спростовує її. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або моральної) шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, дійсно 01.02.2007 року в газеті «Овідій-ПРЕС» № 05(128), у рубриці «З редакційної пошти» була надрукована публікація під назвою «Хто про що дбає», в якій містились наступні відомості: В абзаці першому публікації зазначено, що «надивившись телепередач, відчувши справжній смак виборів,....Сухолиманські політики усвідомили власну значимість і перетворили сільську раду на справжній полігон випробувань виборчого процесу...». У абзаці другому публікації вказано: «Не став винятком і 2006 рік. Всі, хто міг і хто не міг, швиденько побігли в депутати сільської ради. Обіцянок людям надавали стільки, що куди братись депутатам Верховної Ради», «та на жаль для депутатів та представників місцевої громади, запас вільних земель вичерпаний і доводиться вишукувати різні схеми для поповнення власних ресурсів». В абзаці третьому публікації зазначено: «для прикладу, вельмишановному пану [PERSON] (до речі голові постійної комісії Сухолиманської сільської ради) здалося, що 0,15 га. на яких розташований будинок, котрий він вирішив подарувати своєму синові [PERSON], це дуже мало. Таким чином зявилось рішення ХХІУ сесії ІУ скликання Сухолиманської сільської ради від 8 жовтня 2004 року № 24, де розмір згаданої земельної ділянки зріс до 0,225 га. і яка перейшла у власність [PERSON], можна лише здогадуватись». У абзаці шостому публікації надруковано: «...Якщо шановний голова земельної комісії Сухолиманської сільської ради дозволяє собі ігнорувати закон та рішення суду, то про що він дбає насправді, і чи бачить громада кого вона обирає до влади і як її обранці опікуються про...громаду». В звязку з тим, що відповідачі не надали суду докази про достовірність зазначеної інформації, суд вважає, що висловлювання, які стосуються безпосередньо особи позивача, є недостовірними та такими що порочать його честь, гідність та ділову репутацію, в звязку з чим підлягають спростуванню, яке повинна опублікувати Редакція газети «Овідій-ПРЕС». З ПП «ВІТАМАК», як з засновника газети «Овідій-ПРЕС», підлягає стягненню на користь позивача, в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду, грошова компенсація у сумі 10 000 грн. Відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з ПП «ВІТАМАКк» на користь [PERSON] підлягають документально підтверджені судові витрати, в межах задоволених позовних вимог, в сумі 559 грн. (а.с.14-16). Щодо спростування інформації відносно депутатського корпусу Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та [PERSON], то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК У країни кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі змісту ст.40 ЦПК України представником у суді може бути особа, яка має цивільно- процесуальну дієздатність і належно посвідченні повноваження на здійснення представництва в суді. Позивачу [PERSON], ані [PERSON], ані депутатами Сутхолямайської сільської ради не надавались повноваження на здійснення представництва їхніх інтересів в суді, в зв'язку з чим позовна вимога про спростування інформації відносно [PERSON] та депутатів Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області задоволенню не підлягає.

Outcome: partial