overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, та зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату соціальної допомоги з 01.01.2010 року. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи до суду не зявився, надавши заперечення проти позову та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задовольню з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (надалі по тексту Закон) від 18 листопада 2004 року, який встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно з наданими документами позивачу станом на 2 вересня 1945 року було менше 18 років. За ст. 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2010 році зміни до ст. 6 «Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносились, тому позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, відповідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2010 року. Згідно з ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з 12 грудня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину доньку Ольгу, [INFO], яка проживає з відповідачем, [PERSON], та знаходиться на його утриманні. Сімейні стосунки припинені у грудні 2009 року у звязку із відсутністю взаєморозуміння та постійних сварок. З того часу стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про поділ майна та щодо місця проживання дитини не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримку позовних вимог. Шлюб просила розірвати. Відповідач в судове засідання також надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, шлюб просив розірвати. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 грудня 1998 року, який зареєстрований Новоазовським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області. /а.с.5/. Мають спільну доньку Ольгу, [INFO] /а.с.12/, яка проживає разом з відповідачем, [PERSON] Сімейні стосунки припинені в грудні 2009 року. Спорів про поділ майна та щодо місця проживання дитини не виникає. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. У звязку з цим суд вважає, що сімю зберегти неможливо, шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 29 жовтня 2004 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейні стосунки припинені в липні 2010 року. Вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів щодо розподілу майна не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог. Шлюб просив розірвати. Відповідачка в судове засідання також надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, шлюб просила розірвати. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29 жовтня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області. /а.с.2/. Сімейні стосунки припинені в липні 2010 року. Спорів про поділ майна не виникає. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. У звязку з цим суд вважає, що сімю зберегти неможливо, шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 1018 кв.м. по вулиці Енгельса,9 в м. Балта Одеської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона 04.09.2010 року уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаного будинку і сплатила відповідачу гроші у сумі 15000 грн., про що була складена відповідна розписка, а відповідач передала їй правовстановчі документи на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями. Але, оформити належним чином угоду купівлі-продажу у нотаріальній конторі неможливо по причині того, що на час укладання угоди не була виготовлена технічна документація на будинок, а після її виготовлення відповідач не зявляється до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном. З цього приводу позивач змушена звернутися до суду з позовом і в судовому засіданні її представник за дорученням [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] (до реєстрації шлюбу Мельник) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області, реєстр №2614, на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Енгельса,9 в м. Балта Одеської області, який вона продала позивачу, що угода купівлі-продажу будинку відбулася, є дійсною, так як не суперечить вимогам закону, інтересам сторін, що позивач є добросовісним набувачем і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним нерухомим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В жовтні 2012 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що з відповідачем спільне життя не склалося, збереження сімї є неможливе оскільки мають несумісні характери та погляди на життя, разом не проживають.Від шлюбу спільних дітей не мають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивач не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд залишити прізвище після розірвання шлюбу «Грига». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26.10.2002 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району, Хмельницької області, про що був зроблений актовий запис за № 7. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 029678. Сторони зберегти сімю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, мають різні погляди на життя, разом не проживають, а тому суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сімї є неможливим та недоцільним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, на підставі ст.112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

12.08.2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 18.06.1999 року. Однією родиною мешкали до 2009 року. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейних відносин стало те, що перестали зрозуміти одне одного, відповідач пішов до другої жінки, з якою створив родину, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові, поваги та взаєморозуміння, відповідач проживає з другою родиною, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

26.07.2010 року позивач звернулась до суду просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 жовтня 2005 року, та стягнення аліментів мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, дитина залишилась проживати з позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.10.2005 року, актовий запис №1991, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] Нікіту Васильвочиа, [INFO], подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, майнового спору не має. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний, позов визнав, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 400 грн. щомісяця. Також з відповідача на користь позивача та держави належить стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину - дочку [PERSON], 11.08.2008 року народження, яка повністю перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Вона просить стягнути з відповідача кошти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 07.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з якої вбачається, що позивні вимоги вона підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з чим суд вважає за можливе, відповідно до ст.ст. ч. 2 ст. 77, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-БК №142002 від 15.08.2008 року, сторони мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON], 11 серпня [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується наданою довідкою з Сосницької селищної ради від 07.07.2010року за№ 1355. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька (матері). Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2010 року і до досягнення нею повноліття, а також стягнути з відповідача на користь держави держмито в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що 26.12.2006 року відповідач , уклавши договір , отримав в ПАТ КБ Приватбанк кредит в сумі 74196 грн.,на побутові цілі , з кінцевим терміном погашення 23.12.2011 року Позивач зазначає, що свої зобовязання перед позичальником банк виконав, відповідач же, умови укладеного договору порушив ,своєчасно кредит не погашає, станом на 4.1.2010 року утворився борг в сумі 27652.09 грн., з яких : заборгованість по кредиту 24042.77 грн., заборгованість по просрочених відсотках- 2947.37 грн., заборгованість по комісії- 359.85 грн., пеня 302.10 грн . Позивач , посилаючись на умови договору , просить суд стягнути цей боргу по отриманому кредиту . В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, подавши відповідну заяву. Відповідач не заперечив проти позову . Своїм правом на участь в розгляді справи не скористався, судом проведено розгляд справи за правилами ст. 224ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли правовідносини, пов»язані з отриманням банківського кредиту,укладенням договору застави, що врегульовано гл. 71ЦК України. Судом встановлено, що відповідач дійсно отримав в ПАТ КБ Приватбанк кредит в сумі 74196 грн., про що свідчить кредитний договір ( л.с. 5-7 ) Умови укладеного договору по погашенню отриманого кредиту відповідач порушив , заборгував банку 27652.09 грн., тому такі вимоги позивача передбачено ст. 509 ,525,526,554,651,653,1049,1050,1054 ЦК України і обґрунтовано відповідними доказами : в т.ч. договором кредитування, розрахунком боргу (л.с. 8) Позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню , судові витрати суд стягує на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня подачі заяви і до виповнення дітей повноліття. В обґрунтовування заявленого позову позивачка посилалась на те, що 19 вересня 2003 року вона з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська, за актовим записом № 218. Від шлюбу має двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] Нікіту, [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, і батьком яких є [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Діти повністю знаходяться на утримання позивачки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] Нікіти, [INFO], [PERSON], [INFO] року народження, діти проживають з матірю. Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не здійснює. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в ході судового розгляду від сторін не надходили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здорова людина, офіційно працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину у встановленому законом розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в сумі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України тобто з 16 вересня 2010 року. В судовому засідання оголошено вступну та резулятивну частини рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

27 вересня 2010 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 18 лютого 2006 року, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, відповідач без будь-яких пояснень перестав брати участь у веденні домашнього господарювання, до того ж почав проявляти неповагу до позивача, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просив суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволені наполягала. Відповідач у судовому засідання, проти позову не заперечував. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 лютого 2006 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №08. У судовому засіданні встановлено, що подружні стосунки між сторонами було припинено, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, у судовому засіданні позивачем було заявлено намір про залишення їй прізвища чоловіка «Костенко», яке було змінено під час укладення шлюбу між сторонами. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, а відповідач згоден з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved