Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач 11 серпня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 лютого 1996 року по 14 грудня 2007 року. Від спільного подружнього життя з ним вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку. В задоволенні позовних вимог в іншій частині просив суд відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Проте 14 грудня 2007 року шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №735 (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю (а.с.6), і перебуває на її утриманні. Батько матеріальну допомогу на утримання доньки надає не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання доньки, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, а також враховуючи, що відповідач на теперішній час працевлаштований, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 11 серпня 2010 року і до повноліття дитини. Через те, що позивачка в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial