Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області про перерахунок, призначення та виплату пенсії. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що будучи за рішенням МСЕК інвалідом 3 групи, а також зважаючи на ту обставину, що його віднесено до 1-ї категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, він має право на отримання державної пенсії, розмір якої не повинен бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої повинен складати 50 % мінімальних пенсій за віком, але позивачу [PERSON] Пенсійного Фонду України в Зачепилівському районі пенсія, тривалий період призначалася і нараховувалася, в набагато нижчому розмірі, ніж передбачено законодавством, тому [PERSON] звертається до суду з вимогою: · визнати діяльність відповідача, [PERSON] Пенсійного Фонду України в Зачепилівському районі Харківської області неправомірною; · зобовязати відповідача провести позивачу з 01.11.2006 р. по день винесення рішення перерахунок та виплату позивачу заборгованості з державної пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у Зачепилівському районі Харківської області не зявився, надіслав до суду свої заперечення з проханням розглянути справу без його участі, позов не визнає в повному обсязі. \~ Вивчивши матеріали справи, а саме: - копію паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON], - довідка до Акту огляду МСЕК серія ХАР-03 № 003085 від 29.10.2003 р. на [PERSON]; - посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1 серія А № 041384 від 21 листопада 1995р. з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до посвідчення № 182565 виданих на імя [PERSON]; - копію заяви [PERSON] до управління пенсійного фонду України в Зачепилівському районі з вимогою донарахувати та виплатити додаткової пенсії, - копію листа-відповіді управління пенсійного фонду України в Зачепилівському районі на заяву [PERSON], Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач є інвалідом ІІІ групи з 31.03.2005 року, йому була призначена відповідна пенсія по інвалідності, що настала внаслідок захворювання від Чорнобильської катастрофи, є особою, що віднесена до першої категорії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначене підтверджується експертним висновком МСЕК, відповідними посвідченнями, виданими на імя [PERSON] Щодо позовних вимог за 2006-2008 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ . Статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року N 796-XII\~у редакції Закону \~України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР, встановлюється пенсія за віком та щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: - ч.4 ст.54 зазначеного закону регламентує: в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; - ст..50 зазначеного закону регламентує: особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. \~ \~ \~ \~ За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією України, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст.50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а тому відповідача слід зобовязати здійснити перерахунок та виплату [PERSON] як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, щомісячної додаткової пенсії за період з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням виплаченого. Враховуючи вищевикладене, суд вважає протиправною відмову відповідачів щодо перерахунку та виплати додаткової пенсії позивачу на підставі ст.50 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи за вищевказаний період. Вихідним критерієм обрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року "Про загальнообов"язкове пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. \~ У відповідності до ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, розмір пенсії повинен збільшуватись у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. \~ Основні положення \~ щодо \~ реалізації \~конституційного \~права громадян, \~які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону \~їхнього \~життя \~і \~здоров'я, \~створення \~єдиного \~порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, \~умов проживання \~і \~трудової \~діяльності \~на \~них, \~соціального захисту потерпілого населення визначені та \~закріплені \~в \~Законі \~України "Про \~ статус \~ і \~соціальний \~захист \~громадян, \~які \~постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" . \~ За \~ст.19, ст.18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії вбачається, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС. \~ Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру пенсій учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС застосуванню підлягає ч.1ст. 50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови КМ України, які звужують обсяг встановлених законом прав і на які посилається відповідач в своїх листах позивачу. \~ Також при розгляді даної справи суд взяв до уваги принцип верховенства права передбачений ст. 8 Конституції України. \~ За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії \~за \~віком визначається \~лише \~за \~правилами, \~передбаченими \~ч.1 ст. \~28 \~ЗУ \~"Про \~загальнообов'язкове \~ державне пенсійне \~страхування", \~іншого нормативно-правового акта, \~який би визначав цей розмір або встановлював інший \~розмір, немає. \~ Щодо позовних вимог за 2009-2010 роки. В 2009-2010 рр. до ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніякі зміни не вносились, тобто в такій же редакції вказані статті залишилися, як на 2009 рік так і на день прийняття рішення по справі. \~ Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також суд вважає, що з 01.01.2009 року підстави для невиплати позивачеві державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи були відсутні, зміни у зазначені статті не вносилися. Таким чином, суд прийшов до висновку щодо необхідності захисту прав позивача із 01.01.2009 року по 09.09.2010 рік (день винесення рішення) та обовязку відповідача у зазначений період здійснювати позивачеві нарахування та виплату основної та додаткової пенсії у відповідності до приписів ст..ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Тобто в період з 01.01.2009 року по 09.09.2010 року позивач повинен отримувати пенсію по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 % прожиткового мінімуму, на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", таким чином відповідач протиправно діяв нараховуючи і виплачуючи пенсію позивачу згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 р. \~ Отже, суд дійшов висновку, що здійснюючи позивачеві з 01.01.2009 р. по день винесення рішення нарахування пенсії, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначений ст..ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ. Виходячи з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами слід визнати, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається \~ мінімальний розмір пенсії за віком. Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч.8 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів неповноти, нечіткості, суперечливості чи відсутності законодавства, що регулює спірні відносини. При цьому, згідно ч. 7 ст. 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносин (аналогія закону). Таким чином, приймаючи до уваги, що єдиними законами, які регулюють правовідносини щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про Державний бюджет на відповідні роки, виходячи із загальних засад пріоритетних законів над підзаконними нормативними актами щодо встановлення мінімальних пенсій за віком, суд вважає, що до наявних правовідносин необхідно застосовувати закони України, якими врегульовані подібні правовідносини, а не постанови Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. За таких же підстав призначення та розрахунок додаткової пенсії повинно здійснювати з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, так як чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону цього закону, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Тому є необґрунтованим посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом І частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком у порівнянні з розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії у розмірі 50% від розміру мінімальної пенсії за віком за шкоду, заподіяну здоровю та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини. Згідно ст. 50, ст. 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щомісячної державної та додаткової пенсії є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника. Відповідно до п. З ч 1 ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю не поширюється. Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Таким чином, вимоги позивача повинні розглядатися без обмеження строку, за який вони заявлені. Враховуючи, що компетенція суду поширюється тільки на захист порушених прав, свобод та інтересів відповідних осіб, суд не може вирішувати питання на майбутнє, тобто здійснювати захист права, яке ще не порушено. Тому, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії та провести відповідні виплати за Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в наступних розмірах: · за період з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року, та з 22.05.2008 року по 09.09.2010 року в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком. \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial