Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

29 квітня 2010 року Прилуцьким міжрайонним прокурором Ляшенком В.П. була порушена кримінальна справа відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 335 КК України. Посилаючись на ті обставини, що вказана постанова була скасована 27.05.2010 року Прилуцьким міськрайонний судом і така постанова суду була залишена Апеляційним судом Чернігівської області без змін, [PERSON] звернувся до суду із позовом про відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 (сто тисяч) гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі та пояснив, що за період часу порушення відносно позивача кримінальної справи, відношення помічника прокурора, який проводив досудове слідство, до його довірителя було як до злочинця. Ним не приймалися до уваги ні жодні пояснення з приводу скоєного, ні прохання провести ретельну перевірку обставин незявлення на призивний пункт. На всі заперечення як [PERSON], так і адвоката, ніяким чином не реагувалося, а навпаки вчинялися дії, якими помічник прокурора намагався довести до відома позивача, що його все рівно засудять та позбавлять волі, а тому в його ж інтересах визнавати вину в предявленому обвинувачені. В той же час, знаючи про оскарження відповідної постанови до суду та зупинення слідчих дій, помічним прокурора всупереч відповідної постанови було предявлено обвинувачення за ст.335 КК України, та ще й без участі адвоката та обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, що стало великим душевним потрясінням, оскільки у [PERSON] щойно народилася дитина, яка мала дуже хворобливий стан здоровя, потребувала лікування та значних коштів, які позивач вимушений був заробляти в м.Києві, але таке обмеження позбавляло його такої можливості, що також призводило до значних переживань за своє життя та турботу за здоровя дитини, яка у випадку позбавлення волі, як говорив помічник прокурора, залишиться без батьківського піклування. Представник Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області заперечив проти позову, вказавши що вони не можуть бути відповідачами по даній справі, оскільки такі дії вчинені не працівниками казначейства, а щодо інших посадових осіб державних органів , вони не мають до них ніякого відношення. Представник третьої особи на стороні відповідача представник прокуратури Чернігівської області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON], вказуючи на ті обставини, що такі є безпідставними та недоведеними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав: [PERSON] кодекс України передбачає підстави відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду та вказує , що шкода, завдав фізичній особі внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, але сам порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом , яким в даному випадку є Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», який також передбачає відшкодування шкоди і в разі незаконного притягнення як обвинуваченого, де завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди судом враховуються характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач та з урахуванням тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля які затрачені позивачем для відновлення попереднього стану. З урахуванням викладеного суд при визначенні розміру моральної шкоди виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частин 2,3 ст. 13 зазначеного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом проводиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом. Таким чином, законом прямо передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Право на відшкодування шкоди завданої фізичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері правосуддя виникає за умови незаконного притягнення як обвинуваченого. Як вбачається із наданих документів, та що і знайшло своє підтвердження в судовому засіданні 24 квітня 2010 року прокурором Прилуцької міжрайонної прокуратури [PERSON] порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ст. 335 КК України, а 26 травня 2010 року йому було предявлено обвинувачення за даною статтею. 25 травня 2010 року Прилуцьким міськрайонний судом було винесено постанову про відкриття провадження по справі за скаргою [PERSON] на постанову Прилуцького міжрайонного прокурора та призначено дану скаргу до розгляду на 26 травня 2010 року та у звязку з розглядом даної скарги слідчі дії зупинено. Постановою Прилуцького міськрайонного суду від 27 травня 2010 року скарга [PERSON] була задоволена, а постанова прокурора про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ст.335 КК України скасована. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 червня 2010 року апеляцію помічника Прилуцького міжрайонного прокурора залишено без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду від 27 травня 2010 року без змін. Враховуючи, що період перебування [PERSON]А під слідством та враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення позивача до кримінальної відповідальності, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у розмірі 15 000грн. Крім того , суд вважає за необхідне звернутися до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в п.14 якого зазначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. Відшкодування коштів у цих випадках проводиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Суд не може погодитися із твердженням представника Казначейства про відсутність підстав стягнення таких коштів саме із державного бюджету, оскільки відповідно ст. 1176 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування визначеної позивачем шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Крім того, відповідно до спільного наказу Міністерства фінансів України та Державного казначейства України затверджено Порядок виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, який вказує на здійснення таких дій саме Державним казначейством України за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. А у разі потреби в таких видатках понад обсяг бюджетних призначень в установленому законодавством порядку подаються відповідні пропозиції щодо виділення коштів з резервного фонду державного бюджету Суд не може погодитися із твердженнями представника і в тій частині, що позивач не має права на відшкодування шкоди з підстав відсутності встановленої судом незаконності дій посадових осіб відповідних органів, оскільки такі спростовуються наведеними вище положеннями Закону та ЦК України, які передбачають право на відшкодування шкоди у тому числі і у випадку незаконного притягнення як обвинуваченого, що і мається в даному випадку. На підставі наведеного та ст.ст.22, 23, 1166, 1167,1176 ЦК України,

Outcome: partial