Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області про визнання дій відповідача незаконними, зобов'язання відповідача провести з 01.05.2010 року перегляд призначень та нарахувань, а також стягнення заборгованості виплат йому державної пенсії в у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, підвищення інваліду війни 2 групи та цільову допомогу інваліду війни, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком на теперішній час, на момент виплати, як це передбачено законодавством. Оскільки він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2-ї групи. Відповідно до п. 4 ст.54 [PERSON] України від 28 лютого 1991 року N 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - [PERSON] N 796-XII)» пенсія по інвалідності 2-ї групи не повинна бути нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої у відповідності до ст. 50 того ж закону, повинен складати 75 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 28 [PERSON] України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Згідно ст. 50 [PERSON] України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна додаватись додаткова пенсія за шкоду, спричинену здоров'ю, як інваліду 2-ї групи - 75% мінімальної пенсії за віком. А отже, на думку позивача, відповідач повинен зробити йому нарахування з 01.05.2010 року по час розгляду справи в суді, виходячи з встановленого законодавством України прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, а також письмові заперечення, з яких вбачається, що відповідач вимоги позову не визнав у повному обсязі з наступних підстав: - позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. [PERSON] N 796-XII, які регулюють питання призначення та перерахунку пенсії, мають відсилочні норми з посиланням на ст. 28 [PERSON] України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Прожитковий мінімум застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із [PERSON] України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". [PERSON] України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до [PERSON] України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З 01.07.2008 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп, положення [PERSON] України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. Разом з тим, відповідно до письмових заперечень відповідача, рішення про відновлення дії законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін до них, Верховною Радою України не приймалось. Внаслідок цього, порядок обчислення пенсій та підвищень до них, передбачених саме [PERSON] України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" залишився неврегульованим. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечення відповідача суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач є інвалідом 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 [PERSON] N 796-XII та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього [PERSON], що підтверджується копіями посвідчення та довідки МСЕК. Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області [PERSON] перебуває на обліку з 01.05.2010 року та отримує пенсію згідно із [PERSON] України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інвалід 2-ї групи, захворювання якого повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До 01.05.2010 року [PERSON] перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію згідно із законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Управлінням Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області позивачу відмовлено в нарахуванні йому пенсії, виходячи з вимог ст. 49, 50, 54 [PERSON] N 796-XII, тих же мотивів, які викладено в письмових запереченнях відповідача. Статтею 49 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до частини 4 статті 54 цього [PERSON] (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з утратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2-ї групи, щодо котрих установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 [PERSON] N 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 2-ї групи - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого [PERSON], виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною 1 статті 28 [PERSON] N 1058-IV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Суд не може погодитись з позицією відповідача, який вважає, що обчислювання пенсії слід проводити виходячи з розміру, установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року N 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (далі - постанова N 1). При цьому він невірно трактує частину 7 статті 54 [PERSON] N 796-XII, згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з утратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. А також те, що застосування щодо спірних правовідносин статті 28 [PERSON] N 1058-IV суперечить вимогам її частини 3, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом 1 частини 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим [PERSON]. При цьому суд виходить з наступного: Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523, положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 [PERSON] N 796-XII. А в пункті 2 постанови N 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей [PERSON], причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. При вирішенні спору суд, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, визнає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. При таких обставинах суд вважає, що при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідач повинен керуватись не Постановами Кабінету Міністрів України, які повинні передбачати лише порядок обчислення пенсії, не змінюючи при цьому їх розміру, встановленого [PERSON], а вимогами ст.ст. 50 та 54 [PERSON] України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, беручи при цьому для розрахунку мінімальну пенсію за віком, розмір якої визначається у ст. 28 [PERSON] України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Положення частини 3 статті 28 [PERSON] України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-IV) на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. В цьому разі суд тільки констатує факт порушення Управлінням ПФ України в Богодухівському районі законодавства. Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобовязання відповідача в подальшому здійснювати перерахунок пенсії в разі внесення змін до законодавчих актів з метою підвищення пенсійного забезпечення, оскільки суд не може визнавати на майбутнє ще не порушене право позивача. [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 20.12.2008 року» зазначеного [PERSON] на 2008 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року ця норма [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами ст.. 50 та п.4 ст. 54 [PERSON] N 796-XII та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України. Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст.ст. 50 та 54 не зупинялась, відповідач мав діяти у відповідності з приписами ст. 50 та п. 4 ст.54 [PERSON] N 796-XII, в звязку з чим відповідач повинен був нараховувати пенсію позивачеві виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого [PERSON] України «Про державний бюджет України на 2010 рік»; [PERSON] України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646 від 20.10.2009 року. Таким чином відповідач повинен нараховувати пенсію позивачеві з 01 травня 2010 року по теперішній час (на момент винесення рішення суду) відповідно до ч. 1 ст. 28 [PERSON] України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та провести виплату коштів з урахуванням раніше проведених виплат.

Outcome: partial