Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В судових засіданнях позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, в обґрунтування яких вказують, що 16 квітня між Позивачем та [PERSON] було укладеного Договір позики в усній формі. На підтвердження Договору позики, 17.04.2010 року [PERSON] було написано, на вимогу [PERSON], розписку про те, що він позичив у останнього гроші в сумі 10000 дол. США. В розписці Відповідач односторонньо зазначив, що з 16 квітня 2007 року і до липня 2008 року сплатив Позивачу суму відсотків в повному розмірі. Вказану суму відсотків, про яку стверджує відповідач в своїй розписці він не отримував. На сьогоднішній день за жодний місяць процентів за користування кредитом позикодавець не отримав, вважає умови договору позики істотно порушеними позичальником, тобто відповідачем та просить дострокового розірвання даного договору та стягнути з [PERSON] на його користь суми боргу та відсотків за користування кредитом та витрати на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши думку представника позивача, прийшов до переконання, що справу можливо розглянути за відсутності відповідача, на підставі, наявних у ній документів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши їх та перевіривши з матеріалами справи, дослідивши надані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 17.04.2010 року [PERSON], позичив у [PERSON] 10 тис. дол.. США, зобовязується повернути до жовтня 2010 року. Крім того, в даній розписці, зазначає, що гроші брав в 2007 року 16 квітня під проценти 2% в місяць, які перестав платити в липні 2008 році. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. [PERSON] істотно порушив умови договору позики, а саме тривалий період часу не сплачував суми відсотків, що передбачено цим Договором, а тому його позовна вимога про дострокове розірвання договору позики є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. У даному випадку договір було укладено в усній формі, тобто з порушенням вимог чинного законодавства, проте згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадки встановлених законом. Згідно ст. 1046 ЦК України «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики г. його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 1048 ЦК України вказує, що позикодавець має право на одержання від позичальник процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Відповідно до розрахунку позивача сума боргу по відсотках в період з 16.04.2007 року 15.04.2010 року становить 7200 дол. США. А загальна сума боргу, з врахуванням несплачених відсотків - 17200 дол. США. На думку суду дана вимога є законною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій сам кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний платити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України установлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Частиною 3 статті 533 ЦК України, використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Судом встановлено, що офіційний курс гривні, встановлений НБУ по відношенню до долара, станом на день винесення судового рішення, тобто на 17.09.2010 року, складає 791,9200 грн. за 100 дол. США. З вище встановленого випливає, що сума боргу розміром у 17200 дол. США, еквівалентом до української гривні по курсу, встановленому НБУ, на день постановлення рішення судом, становить- 136224 грн. Відповідно до п. 2 ч. З ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь судові витрати в сумі 2985,93 грн., які включають в себе витрати на ІТЗ розгляду справи, державне мито та оплату правової допомоги, дані судові витрати документально підтверджені, квитанції про оплату долучені до матеріалів справи, а тому дана вимога підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та ст. ст. 23, 218, 533, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved