Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом з тих підстав, що відповідач будучи батьком дитини, з яким вона в шлюбі не перебувала, не визнає свого батьківства і заперечує надавати будь-яку матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. А тому просила суд постановити рішення про визнання батьком її неповнолітньої дитини сина [PERSON], 18.01.2009 р. н. відповідача [PERSON], з яким тривалий час, а саме з березня 2006 р. до липня 2009 р., підтримувала близькі стосунки та мала намір одружитись. Також просила стягнути аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд в її відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача також в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю, та письмові заперечення. З яких вбачається, що відповідач позов визнає частково. В частині визнання батьком- не заперечує, а в частині стягнення аліментів в розмірі 1\\4 частини визнає позов лише на 1\\6 частину, оскільки працювати та мати додатковий заробіток не може, відповідно до довідки обласної МСЕК має 80% втрати професійної працездатності. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, ніяких заперечень щодо позову не надали. Дослідивши заперечення, та інші матеріали по справі, суд знаходить позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] в період з березня 2006 р. до липня 2009 р. вела сімейне життя з відповідачем [PERSON], і проживали в будинку по вул. Мічуріна, 79 в с. Гора Бориспільського р-ну Київської області. У квітні 2008 р. позивач завагітніла, а 18 січня 2009 р. народила сина [PERSON]. В свідоцтві про його народження зі слів матері батьком записаний [PERSON]. Відповідно до положень ст. 128 ЦК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. При реєстрації народження дитини позивачка [PERSON] вказала батьком дитини [PERSON], що є іменем та по батькові відповідача [PERSON] Згідно висновку судової медико-генетичної експертизи № 196, біологічне батьківство відповідача [PERSON] в відношенні [PERSON] складає величину не менше 99, 999999 %, а тому практично доведено. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що дійсно [PERSON] є батьком дитини [PERSON], народженого 18.01.2009 р. від [PERSON], про що виконкомом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 3. Як вбачається з наданих медичних довідок, дитина позивачки, [PERSON], часто хворіє, має вродженні вади здоровя, потребує постійного лікування і нагляду. На даний час позивачка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, витрати на утримання та забезпечення дитини суттєво зросли, суттєво змінився прожитковий мінімум, отримує мінімальну матеріальну допомогу на дитину як одинока матір, та потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, оскільки батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, має постійний дохід, суд приходить до висновку, що на підставі ст..ст.. 180-183 СК України, з відповідача, на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно до досягнення ним повноліття. Вирішуючи питання щодо судових витрат, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути державне мито в розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі ст. 128 Сімейного Кодексу, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved