Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

17 серпня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі, меншому ніж це визначено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та зобовязати провести нарахування щомісячної державну соціальну допомогу як дитині війни та виплатити її за період з 01.07.2007 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2010 по 30.06.2010 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» йому повинна виплачуватися соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а відповідач безпідставно її не нараховував та не виплачував протягом періоду, за який просить здійснити стягнення. Сторони в судове засідання не зявились, клопотали про розгляд справи без їх участі. Відповідач УПФУ в Черняхівському районі проти позову заперечував, посилаючись в своїх письмових запереченнях на відсутність фінансування, механізму проведення виплат, певну судову практику Верховного Суду України, неможливість застосування до спірних відносин мінімального розміру пенсії за віком, чинність відповідних законів Про державний бюджет України на відповідний рік тощо. Дослідивши та зясувавши на умовах змагальності всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, та ті письмові докази, що були подані ними до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення предявленого позову. Судом встановлено, що позивач є дитиною війни та отримує пенсію в УПФУ в Черняхівському районі, що стверджено відповідним посвідченням та довідками (а.с.4). Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) було передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Дію статті 6 Закону на 2007 та 2008 роки було обмежено Законами України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищувались в меншому, ніж визначено Законом розмірі. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007року по справі №1-29/2007 визнані неконституційними положення п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», а Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №10-рп визнані неконституційними положення п.42 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими дію ст.6 Закону в наведеній вище редакції відновлено в повному обсязі. Відповідно до пунктів 5 резолютивних частин вказаних рішень Конституційного суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Визнані неконституційними положення Законів України втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення, а тому з дня ухвалення відповідних рішень відповідач мав би сплачувати надбавку до пенсії у визначених в ст.6 Закону розмірах у 2007 та 2008 роках (з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року). В періоди з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року, з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року надбавка до пенсії не мала сплачуватися. Враховуючи викладене, суд мав би зобовязати УПФУ в Черняхівському районі виплатити на користь позивача надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та за 2010 рік. Між тим, статтею 257 ЦК України визначено, що позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною четвертою ст.267ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач наполягав на такій підставі для відмови у позові. Позивач звернувся до суду з порушенням визначеного законом трирічного строку на звернення до суду (щодо вимог за період з 01.07.2007 року по 17.08.2007року), а клопотання про поновлення строку позивач не заявив. Діючий порядок опублікування нормативних актів та рішень Конституційного Суду України давав змогу своєчасно подати позов. На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання дій УПФУ в Черняхівському районі щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни незаконними за період з 01.07.2007 року по 17.08.2007 року. Щодо виплат надбавки у 2010 році, то відповідні норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не змінювалися, а тому ці виплати мають здійснюватися в повному обсязі в розмірах ним визначених. Мінімальний розмір пенсії за віком становив: з 01.04.2007 року 410,06 грн., з 01.10.2007 року 415,11 грн., з 01.01.2008 року 470 грн., з 01.04.2008 року 481 грн., з 01.07.2008 року 482 грн., з 01.10.2008 року 498 грн., з 01.11.2009 року 573 грн. Відповідно п.п.6 п.2.2 ч.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, призначає і виплачує пенсії відповідно до чинного законодавства. Отже, УПФУ в Черняхівському районі є єдиним належним відповідачем у справі, оскільки саме він наділений компетенцією призначати і виплачувати підвищення згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Судом встановлено, що всупереч рішенням Конституційного Суду України, норм законодавства УПФУ в Черняхівському районі вказані надбавки позивачу не виплачувало у зазначених роках (2007-2008), хоча мало це робити, виходячи з наведеного вище. Враховуючи викладене, суд визнає дії з УПФУ в Черняхівському районі щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 18.08.2007року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року незаконними та зобовязує її перерахувати та виплатити. Саме такі способи захисту цивільних прав визначені ст.16 ЦК України. За 2010 рік не має можливості зобовязати відповідача виплатити надбавку, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, в яких розмірах проводилась ця виплата за 2010 року, що унеможливлює зробити висновок про законність чи незаконність дій відповідача у вказаний період. Надані сторонами документи цих даних не містять (а.с. ). З врахуванням розміру мінімальної пенсії за віком у відповідний період сума недоплачених коштів позивачу становить: 1101,95 грн. (31-17/31)х410,06 х30%+410,06 х30%х1 міс.+415,11х30%х3міс+31-21/31 х 481 х 30%+481 х 30% х 1 міс. + 482 х 30% х 3 міс. + 498 х 30% х 3 міс. 20,30 х 2 міс. - 20,55 х 3 міс. - 48,10 х 2 міс - 48,20 х 3 міс. - 49,80 х 3 міс.). З цих підстав суд зобовязує відповідача виплатити 1101,95 грн. недоплаченої надбавки до пенсії на користь позивача. Доводи УПФУ в Черняхівському районі про відсутність фінансування суд вважає такими, що лежать за межами спору. Доводи відповідача про певну судову практику Верховного Суду України не беруться судом до уваги, оскільки в Україні не діє прецедентне право, до того ж в своїй постанові від 15.09.2009 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України прийшла до тих же висновків, що і суд у даній справі. В звязку із задоволенням позову частково суд стягує з відповідача оплату витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки він не звільнений від їх оплати. Згідно із ст.4 Декрету КМУ відповідач звільнений від оплати судового збору, а тому в силу ст.88 ЦПК України, вони компенсуються за рахунок держави. На підставі норм законодавства, наведених в мотивувальній частині рішення,

Outcome: partial