Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Центрального відділення філії відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» Черкаського регіонального управління, відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра». В своєму позові позивач просила суд розірвати договір строкового банківського вкладу та стягнути з відповідача на її користь кошти. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.06.2008 року між нею та ВАТ КБ «Надра» укладено договір строкового банківського вкладу. Предметом договору є грошова сума вкладу, яку позивач передала банку, а останній прийняв і зобов`язався виплатити їй суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному укладеним договором. 27.06.2008 року позивачем було внесено на рахунок банку 6 000 Євро. Строк дії вкладу складав 12 місяців, який почався з дня надходження вкладу на рахунок банку. Процента ставка по вкладу становить 11, 5 процентів річних. 14.09.2009 року між позивачем та банком було укладено додаткову угоду до вищезгаданого договору строкового банківського вкладу. Згідно цієї угоди продовжено строк дії договору на 6 місяців та змінено проценту ставку із 11,5 на 3, 10 відсотків річних. У зв`язку з тим, що банк не виконує взятих на себе договором та додатковою угодою повноважень, позивач вимушена розірвати вказані правочини. 30.06.2009 року позивач звернулась до банку із заявою, в якій просила розірвати договір банківського вкладу та повернути їй суму вкладу з відсотками. Банк ніяким чином не відреагував на вказану заяву, тому позивач повторно 23.03.2010 року звернулась до банку із заявою про розірвання договору, на які банк знову не відреагував. Позивач вважає, що банк пункти 3.1.4, 3.4.3, 4.5 депозитного договору. Також позивач вказує, що їй завдано моральної шкоди, яка полягає у переживаннях позивача щодо неможливості скористатись своїми коштами. Моральну шкоду, завдану їй, позивач оцінила 5 000 грн. На підставі наведеного позивач просила розірвати договір строкового банківського вкладу № 483039 від 27.06.2008 року, стягнути на її користь вклад та нараховані відсотки в розмірі 4 853, 72 Євро, стягнути на її користь моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов заперечила в повному обсязі, в його задоволенні просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено , що 27.06.2008 року між сторонами в справі було укладено договір строкового банківського вкладу, згідно умов якого, позивач вніс на рахунок банку 6 000 Євро. 14.09.2009 вказаного договору сторонами було укладено додаткову угоду. Позивач звернулась до з заявою про розірвання договору на підставі неналежного виконання банком умов , банк не відреагував на вказану заяву, а тому позивач вважає, що банк порушив його право на дострокове розірвання договору. Позивач вважає, що вона має право на розірвання цього договору на підставі ст. 611 ЦК України - у зв`язку з порушенням банком умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають .і наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання юк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або ом, або розірвання договору. Дослідивши умови договору строкового банківського вкладу укладеного між позивачем та відповідачем, суд встановив, що вказаним договором не передбачене право вкладника достроково розривати цей договір. Відповідно до п. 3.1.4. договору вкладник має право, в будь-який день строку дії договору звернутись до банку із ілзою про відмову продовження строку вкладу на новий термін. Позивачем було подано банку не про відмову продовження терміну вкладу, а про дострокове розірвання договору, тому приходить до висновку, що позовна заява про розірвання договору задоволенню не підлягає. Не підлягає також задоволенню позовна вимога про стягнення на користь позивача та нарахованих відсотків, оскільки суд прийшов до висновку, що договір до розірвання не підлягає. Виходячи з наведеного не підлягає задоволенню і вимога про стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed