Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лубенської міської ради, Центру по нароахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення заборгованості по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У позові вказала, що 12 липня 2006 року вона народила дитину - сина [PERSON]. За період з 01 квітня 2007 року по 12 липня 2009 року позивачка перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, де отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як особа, застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. До отримання відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами позивачка офіційно працювала на посаді вихователя групи продовженого дня Засульської гімназії, щомісяця з її заробітної плати проводилося відрахування до Фонду соціального страхування з -тимчасової втрати працездатності. Позивачка і до цього часу залишаєся застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Як наслідок, з настанням страхового випадку, до якого належать народження дитини та догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивачка має право, як застрахована особа, на отримання матеріальної допомоги, яка компенсує втрату заробітної плати (доходу). Це право гарантоване Законом України від 18 січня 2001 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Із засобів масової інформації позивачці стало відомо, що розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку виплачують органи соціального захисту населення, не відповідає вимогам ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Позивачка 23.12.2009р. звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради з заявою про перерахунок та виплату недоплаченої допомоги,, на що отримала відмову. Прохає суд: - зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області провести перерахунок, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області виплатити на користь [PERSON] допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, визначеному статтею 43 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІП «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», в редакції станом на 09 липня 2007 року та станом на 22 травня 2008 року, за період з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 12 липня 2009 року в розмірі 7545 грн. 41 коп.; - відшкодувати за рахунок відповідачів понесені судові витрати по сплаті державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 112 грн. 45 коп. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду листа з проханням справу слухати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду листа в якому прохає справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визає. Представник відповідача- Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області в судове засідання не зявився, надав суду листа в якому прохає справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визає. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Встановлено, що 12 липня 2006 року позивачка народила дитину - сина [PERSON]. За період з 01 квітня 2007 року по 12 липня 2009 року позивачка перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, де отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До отримання відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами позивачка офіційно працювала на посаді вихователя групи продовженого дня Засульської гімназії, щомісяця з її заробітної плати проводилося відрахування до Фонду соціального страхування з -тимчасової втрати працездатності. Позивачка вважає, що і до цього часу вона залишається застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Як наслідок, з настанням страхового випадку, до якого належать народження дитини та догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивачка має право, як застрахована особа, на отримання матеріальної допомоги, яка компенсує втрату заробітної плати (доходу). Це право гарантоване Законом України від 18 січня 2001 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Із засобів масової інформації позивачці стало відомо, що розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку виплачують органи соціального захисту населення, не відповідає вимогам ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Позивачка 23.12.2009р. звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради з заявою про перерахунок та виплату недоплаченої допомоги, на що отримала відмову. Суд вважає таку відмову управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради відмову обгрунтованою, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач є застрахованою особою в системі загальнообов»язкового державного соціального страхування. Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов»язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності у зв»язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001р. №2240. Відповідно до визначення термінів передбачених ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» суб»єктом загальнообов»язкового державного соціального страхування є застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідне страхування. Страховий випадок подія, з настанням якої виникає право у застрахованої особи або членів її сім»ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг. За положеннями ч. 1 ст. 35 вказаного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної платим (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як догляд за дитиною віком до 3 років. Ст. 43 цього закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених ст.ст. 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру встахових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму. Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», права на отримання допомоги за цим законом має особа, застрвахована в системі загальнообов»язкового державного соціального страхування, при настанні страхового випадку. При цьому розмір такої допомоги визначається щорічно Верховною Радою України. Позивач народила сина [PERSON], 12.07.2006р. Таким чином, у позивача настав страховий випадок у вигляді необхідності догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виникло право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у формі матеріального забезпечення передбаченого ст. 43 та п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням». Як вбачається з матеріалів справи позивачу призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з в розмірі з 01.04.2007р. по 30.09.2007р. в розмірі 129,03грн., з 01.10.2007р. по 31.12.2007р. 130,64грн., з 01.01.2008р. по 12.07.2009р. 144,10грн. Суд вважає, що призначення позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у вказаному розмірі відповідає вимогам законодавства, що було чинне на момент призначення такої допомоги, виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. за №6-рп/2007р. у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ст.ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 46 ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 11 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007р.», визнано таким, що не відповідає Конституції України положення п. 12 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет на 2007р.», яким зупинено дію ст. 12, 15 ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми». Підпунктом 12 пункту 25 розділу 2 ЗУ від 28.12.2007р. «Про державний бюджет на 2008р. та про внесення зтін до деяких законодавчих актів України» ст. 43 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням» виключено. Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. повинно було діяти і діяло у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми». Пунктом 23 р. 2 ЗУ «Про державний бюджет на 2008р. та про внесення зтін до деяких законодавчих актів України» , внесено зміни до ст. 13 ЗУ «про державну допомогу сім»ям з дітьми» та виключено слова «не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування». Вказаний закон набув чинності з 01.01.2008р. Отже, з зазначеного часу право на державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» набули як застраховані так і не застраховані особи в системі загальнообов»язкового державного соціального страхування. Пунктом 23 р. 2 ЗУ «Про Державний бюджет на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми». В даному положенні зазначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 130грн. Рішенням Конституційного суду України №10-рп/08 від 22.05.2008р. у справі щодо відповідності Конституції України окремих положень ЗУ «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих акиів України», положення п. 23 р. 2 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих акиів України» визнано не конституційним не було. Таким чином, відповідач здійснивши у зазначений період виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» в ред. від 28.12.2007р., правомірно діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, в період з 01.01.2008р. по 22.05.2008р. органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ст. 43 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», оскільки протягом цього часу положення даного закону не діяли. Рішенням КС України від 28.12.2007р. №107-VI визнано такими, що не відповідає Конституції України положеннят пп. 12 п. 25 р. 2 ЗУ від 28.12.2007р. «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено ст. 43 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, з дати ухвалення рішення КС України про визнання неконституційним пп. 12 пункту 25 р. 2 ЗУ від 28.12.2007р. «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», набула чинності ст. 43 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в редакції закону, що діяла до 01.01.2008р. Таким чином, позивач будучи застрахованою особою починаючи з 22.05.2008р. мала право на отримання матеріального забезпечення у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», але ж обов»язок щодо сплати такої допомоги покладений ст. 50 вказаного Закону на роботодавця за основним місцем роботи, а не на органи соціального захисту населення. За положеннями ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» матеріальне забезпечення за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків. Отже, обов»язок щодо надання позивачу матеріального забезпечення у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» покладено на роботодавця за основним місцем роботи, а не на відповідачів по справі.. Проте, постановою Кабміну України від 16.01.2007р. за №32 встановлено, що в 2007р. допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім»ям з дітьми, малозабезпеченим сім»ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям (субвенція) з 01.01.2007р. призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застраховани. Зазначена постанова Кабінету Міністрів України суперечить ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціаольне страхування у зв0язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням» щодо порядку призначення та надання вказаних виплат застрахованої особи. Для подолання цієї колізії необхідно виходити з приписів ч. 4 ст. 8 ЦПК України, відповідно до яких , у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України або іншому правовому акту, суд застосовує акт, що має вищу юридичну силу. Виходячи із зазначеного принципу про пріорітетність законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку, що починаючи з 22.05.2008р. у відповідача був відсутній обов»язок по призначенню, нарахуванню та сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, оскільки такий обов»язок відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв0язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням» було покладено на роботодавця. Таким чином вимоги позивача про обов»язок відповідачіів сплатити їй допомогу відповідно до положень 43 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціаольне страхування у зв0язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», тобто у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму є безпідставними, оскільки обов»язок щодо сплати такої допомоги покладений ст. 50 вказаного Закону на роботодавця за основним місцем роботи, а не на органи соціального захисту населення. Що стосується виплати допомоги на дитину до досягнення нею 3-х річного віку, то відповідно до ст. 46 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009р.» встановлено, що допомога при наролдженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» та ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здфійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затв. Постановою Кабміну України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми» від 27.12.2001р. №1715 передбачено, що відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між з 01.01.2008р. 50%, з 01.01.2009р. 75%, з 01.01.2010р. 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше як 130грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачу у 2009р. допомога по догляду за дитиною виплачувалася у розмірі 144,10грн. Отже, відповідач, здійснивши у 2009р., виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у порядку та розмірі, встановленому ЗУ «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», в ред. Закону від 28.12.2007р, та постанови Кабміну України від 27.12.2001р. №1751, правомірно діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України.

Outcome: dismissed