Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що вона має правовий статус дитини війни, у звязку з чим та відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , починаючи з 01 січня 2006 року, має право на щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але відповідач порушує ст. 6 Закону, так як з 2007 року не виплачує дітям війни 30% підвищення до пенсії звернулась до суду з позовом в якому просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок її пенсії за період з липня по грудень 2007 року та до 31.12.2009 року. Справу просить розглянути у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до його початку надав до суду заперечення (а.с.14), відповідно до яких позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість, та на зміни внесені Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік та на 2008 рік відповідно до якого були внесені зміни до Закону України „Про соціальний захист дітей війни відповідно до яких дітям війни (крім тих на яких поширюється Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту)до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, розмір якої становить 48,20 грн, а також на Постанову КМУ «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008р. відповідно до якої підвищення розміру пенсії здійснюється у розмірах, встановлених вище зазначеними змінами в Закон України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів. Крім того зазначав, що відповідно до ст..7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплати таких підвищень до пенсій проводяться за рахунок коштів Державного бюджету, а не коштів Пенсійного фонду України. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Справу просить розглянути без участі його представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до п.З ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. При цьому ст.6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Із наданих позивачем документів (а.с.5-6) судом встановлено, що позивачка дійсно має правовий статус дитини війни. Дійсно, п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена. Але, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 вищезазначені положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким була зупинена дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», були визнані такими, що не відповідають Конституції України. При цьому, відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України законі, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом Україні рішення про їх неконституційність. Таким чином у 2007 році положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були чинними в період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. (з дня набрання чинності рішення Конституційного суду України), а тому відповідач був зобовязаний протягом цього періоду нарахувати та виплатити позивачу щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При цьому судом враховується, що ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 липня - 410 грн.06 коп., з 01 жовтня 2007 року - 415 грн.11 коп. У звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги в цієї частині позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо перерахунку пенсії у 2008 році, суд враховує те, що п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зокрема, статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни у розмірі - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). Однак рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були визнані такими, що не відповідають Конституції України. При цьому, відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України законі, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом Україні рішення про їх неконституційність. Таким чином у 2008 році положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині виплати дітям війни щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком були визнанні чинними з 22 травня 2008 року (з дня набрання чинності рішення Конституційного суду України) і до 31 грудня 2008 року. 28.05.2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до п.8 якої було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22.05.2008р. - 48 грн.10 коп., з 01.07.2008р. 48 грн.20 коп., з 01.10.2008р. - 49 грн.80 коп. Але, аналізуючи вищенаведені чинні нормативно-правові акти, а саме: Закон України «Про соціальний захист дітей війни» та Постанову КМУ «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які регулюють порядок обчислення та виплати щомісячної надбавки до пенсії «дітям війни», суд відповідно до п.З ст.8 ЦПК України, яка передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Та вважає необхідним застосувати ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не Постанова КМУ «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях. При цьому суд вважає необхідним зобовязати відповідача перерахувати та підвищити розмір пенсії позивачу виходячи із прожиткового мінімуму встановленому ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» відповідно до якої розмір прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність був затверджений у розмірі: з 01 квітня - 481 грн., з 01 липня - 482 грн., з 01 жовтня - 498 грн. У звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги і за 2008 рік обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо порядку виконання закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2009 році, то ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 18.11.2004 року залишається чинною і в 2009 році. В той же час ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але ця норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, її дія не поширюється на спірні відносини пов'язані з нарахуванням та зміною розмірів пенсій дітям війни, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком". Тому нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм закону "Про соціальний захист дітей війни". Згідно ст.54 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2009 рік з 01.01.2009 року прожитковий мінімум встановлено на рівні грудня 2008 року то б то у розмірі 498.00 грн. отже розмір надбавки до пенсії і в 2009 році повинен бути нарахований з мінімального розміру пенсії за віком, а саме з 498.00 грн., що дорівнює 149,40 грн. Тому суд вважає необхідним зобов'язати Управління ПФУ у Попаснянському районі нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 (тридцяти) відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни і за 2009 рік, з урахуванням фактично виплачених сум. Оскільки позов задоволено, а позивачка при подачі позову сплатила державне мито у розмірі 8 грн.50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення позову у розмірі 37 грн. суд відповідно до ст. 88 ЦПК вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесенні нею судові витрати. На підставі викладеного, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22.05.2008р.,

Outcome: approved