Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

29.03.2010 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача - управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі на її користь 41384.0 грн. доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 березня 2007 року по 28 лютого 2010 року, 3451.80 грн. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та 42348.0 грн. державної пенсії, передбачених ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 березня 2009 року по 28 лютого 2010 року Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що вона є інвалідом 2 групи 1-ї категорії. Інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС. Проживає в [INFO], яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.Виплати, передбачені ст. 39 Закону виплачувались їй в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та в кратному розмірі до мінімальної заробітної плати, що призвело до порушення її прав, оскільки Закон України має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України. \~ Позивач стверджує також, що статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ встановлено, що вона має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, та розмір її пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а також доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Відповідач всупереч зазначеним нормам не провів відповідне нарахування цих пенсій. Тому вона звернулась до відповідача щодо проведення відповідного перерахунку зазначених пенсій, однак отримала відмову. Позивач в судове засідання не з'явилась. Від неї надійшла заява у якій вона просить справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує. Представник управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав заперечення,у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А №117456, виданого 02.04.1999 року Житомирською облдержадміністрацією, проживає в [INFO], яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є інвалідом другої групи, захворювання якого повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. З 01 березня 2009 року по 28 лютого 2010 рокузнаходилась на обліку в УПФУ у Лугинському районі та отримувала пенсію по інвалідності встановлену внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи по ЧАЕС та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії І, а також підвищення до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення за період з 01 березня 2007 року по 28 лютого 2010 року. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні гарантованого добровільного відселення дві мінімальні заробітні плати. Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. За таких обставин позивачка має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанова КМУ № 1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Частиною п'ятою статті 54 Закону № 796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком у спірний період становив: з 01.04.2007 року 406.0 грн., з 01.10.2007 року 415 грн., з 01.01.2008 року 470 грн., з 01.04.2008 року 481 грн., з 01.07.2008 року 482 грн., з 01.10.2008 року 498 грн., з 01.11.2009 року 573 грн., з 01.01.2010 року 695 грн., з 01.04.2010 року 706 грн., а розмір мінімальної заробітної плати з 01.12.2008 р. 605 грн., з 01.04.2009р. 625 грн., з 01.07.2009р. 630 грн., з 01.10.2009р. 650 грн., з 01.11.2009р. 744 грн., з 01.01.2010р. 869 грн. Виходячи з розрахунку, суд вважає, що з управління пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на користь позивача підлягає стягненню 31675.17 грн. підвищення до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 09.07.2007 року по 28.02.2010 року. Суд вважає, що підлягають стягненню тільки ті суми і тільки за той період за який позивачу виплачувалась дані виплати з урахуванням того, що відповідно до Законів України Про державний бюджет України на 2007,2008 роки дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було призупинено, а рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року дія даної статті була поновлена. Тому стягнення зазначених сум повинно проводитись з моменту поновлення призупинених прав.\~ Також із управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі на користь позивача підлягає стягненню 47934.80 грн. пенсії по інвалідності встановлену внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи по ЧАЕС та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії І, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.03.2009 року по 28.02.2010 року виходячи з наступного: суми недоплачених коштів за ч. 4 ст. 54 Закону з 01.03.2009 р. по 31.10.2009 р. 498 грн. х 8 х 8 міс. = 31872.0 грн. з 01.11.2009 р. по 31.12.2009 р. 573 грн. х 8 х 2 міс. = 9168.0 грн. з 01.01.2010 р. по 28.02.2010 р. 695 грн. х 8 х 2 міс. = 11120.0 грн. а всього 52160.0 грн. 7860.0 грн. = 44300.0 грн. суми недоплачених коштів за ст. 50 Закону з 01.03.2009 р. по 31.10.2009 р. 498 грн. х 75% х 8 міс. = 2988.0 грн. з 01.11.2009 р. по 31.12.2009 р. 573 грн. х 75% х 2 міс. = 859.50 грн. з 01.01.2010 р. по 28.02.2010 р. 695 грн. х 75 % х 2 міс. = 1042.50 грн. а всього 4890.0 грн. 1255.20 грн. = 3634.80 грн. Разом 44300.0 + 3634.80 = 47934.80 грн. Посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» судом не беруться до уваги, оскільки положення даної постанови звужують обсяг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсій є протиправною. \~ Від сплати судового збору сторони звільнені на підставі ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial