Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Бориспільський міжрайонний прокурор звернувся в суд, в інтересах неповнолітнього [PERSON], з позовом, який уточнив під час розгляду справи, вказуючи, що в жовтні 1993 року в квартирі [ADDRESS] в якості наймачів проживали подружжя: [PERSON], [PERSON], їх донька [PERSON], та онук [PERSON] Орендодавцем виступала Дарницька дистанція путі південно-західної залізниці, яка 08.10.1993 року видала свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру на імя [PERSON], [PERSON], порушивши тим самим права [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], які мали на рівні з іншими вступити у право володіння. Право власності вищезазначених осіб було отримано на підставі підробленого невстановленою особою свідоцтва про право власності на житло. 03.05.2007 року Бориспільською міжрайонною прокуратурою порушено кримінальну справу за даним фактом, а 27.03.2008 року постановою Бориспільського міськрайонного суду [PERSON] визнано винною та звільнено у звязку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності. Незаконними діями, [PERSON] порушила права малолітнього [PERSON], через що Бориспільська міжрайпрокуратура звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати недійсними свідоцтво про право власності на житло від 08.10.1993 року та договір дарування від 06.12.2003 року укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати право власності малолітнього [PERSON] на ? квартири [ADDRESS]. Крім того, прокурор просив визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 06.12.2003 року укладений між [PERSON] та [PERSON], оскільки даний договір укладено на підставі фіктивного свідоцтва про право власності. [PERSON] в свою чергу звернулась в суд з аналогічним позовом, який уточнила під час слухання справи, доповнюючи поданий Бориспільським міжрайпрокурором позов, вказала, що видачею свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] та укладанням договору даруванням між [PERSON] та [PERSON], окрім порушення прав її неповнолітнього сина, порушено і її право на житло, а тому вона просила визнати свідоцтво про право власності на житло від 08.10.1993 року недійсним та визнати за нею право власності на 3/4 квартири [ADDRESS], поклавши судові витрати на відповідача. Уточнила, що станом на жовтень 1993 року у вказаній квартирі була зареєстрована та проживала сімя з чотирьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який народився в серпні 1992 року, проживав та був зареєстрований у вказаній квартирі, а тому разом з нею мав право на частину у власності. [PERSON] на користь якого [PERSON] було укладено договір дарування, у вказаній квартирі не проживав. В судовому засіданні позивач, представник Бориспільського міжрайонного прокурора підтримав уточнені позовні вимоги, обставини вказані у позові та не заперечував проти задоволення позову [PERSON]. Відповідач [PERSON] не заперечує, що [PERSON] та [PERSON] мають право на ? частину спірної квартири і не заперечує проти визнання за ними права власності у вказаній квартирі. Представник ДТГО "Південно-західна залізниця" в судове засідання не зявився про час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій проти позову заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника Бориспільської міжрайонної прокуратури, позивачку [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, Дарницькою дистанцією путі південно-західної залізниці [PERSON], який працював на підприємстві на посаді водія, на 4 членів сімї, було надано трьохкімнатну квартиру, загальною площею 43,04 м2 по вул. Кочнева, 9, в с. В.Олександрівка Бориспільського району Київської області згідно витягу із протоколу №34 (а.с.60) 05 жовтня 1993 року він звернувся із завою (а.с.34) до керівника органу приватизації Дарницької районної державної адміністрації з проханням про передачу вказаної квартири у спільну сумісну власність порівну всім членам сімї. На підставі вказаної заяви, в жовтні 1993 року, йому видано свідоцтво про право власності на житло (а.с.218) квартиру [ADDRESS]. Власниками даної квартири вказані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які згідно довідки житлово-експлуатаційної контори (а.с.35) про склад сімї, проживали за вищезазначеною адресою та були прописані у ній. Проте в порушення чинного законодавства та прав осіб, які проживали в [INFO], не встановленою особою, було підроблено свідоцтво про право власності на житло (а.с.7), визнавши право сумісної власності лише за [PERSON] та [PERSON] Вказане право було зареєстрованого в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації від 20.07.1994 року за №86. 20.05.1999 року рішенням Бориспільського районного суду Київської області [PERSON] був оголошений померлим. На підставі цього [PERSON] стала одноособовим власником квартири та 06.12.2003 року уклала договір дарування, за яким подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно з п. 5 договору дарування [PERSON] посвідчила, що квартира до моменту укладення договору нікому іншому не продана, не подарована, в спорі і під забороною не перебуває. На підставі зібраних матеріалів перевірки дотримання прав на житло неповнолітнього [PERSON], законності укладання нотаріально посвідченого договору дарування квартири [ADDRESS], на користь [PERSON], Бориспільською міжрайонною прокуратурою було порушено кримінальну справу по факту підроблення невстановленою особою свідоцтва від 08.10.1993 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1,3 ст. 358 КК України. Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду від 27.03.2008 року по справі за № 1П-15/2008 було встановлено, що 06.12.2003 року [PERSON], достовірно знаючи, що свідоцтво про право власності на житло від 08 жовтня 1993 року є підробленим, маючи умисел на використання завідомо підробленого документу - свідоцтва про право власності на житло від 08 жовтня 1993 року, при укладанні договору дарування, пред'явила вищевказаний документ до Бориспільської державної нотаріальної контори Київської області, де вказано що згідно з п.2 квартира №9 в будинку №9 по вул. Кочнева 9 в с. В.Олександрівка, Бориспільського району належить [PERSON] Згідно до п.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини та мають обовязкове значення для суду питання які встановленні в у вироках та постановах суду. У цьому зв'язку суд знаходить, що строк позовної давності позивачами не пропущений, оскільки порушення при укладенні договору дарування та фіктивність свідоцтва про право власності виявлені під час досудового слідства у вказаній кримінальній справі, яка порушена в травні 2007 року, а тому є відсутніми підстави для застосування ст. 50 ЗУ "Про власність", яка діяла на момент укладення договору дарування, та вимог ЦК УРСР в цій частині. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності новим ЦК України, в тому числі й щодо укладення договору дарування, який було виконано в 2003 році, суд приходить до висновку, що до таких відносин слід застосовувати норми ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ч.1 ст. 6 ЦК УРСР захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом шляхом визнання цих прав, відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право. Статтею 55 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 року, який діяв на момент укладення спірного договору дарування, передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Згідно наявних у справі доказів та вказаних норм закону, свідоцтво про право власності на житло від 08 жовтня 1993 року видане з порушенням прав [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], шляхом його підроблення, що підтверджується матеріалами кримінальної справи №85-1064, підлягає скасуванню. У звязку із вище наведеним та

Outcome: partial