Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

18.08.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити дату його звільнення з роботи у відповідача ТОВ «Трансаерохендлінг», стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та зобов язати відповідача видати йому трудову книжку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 07.07.2009 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Трансаерохендлінг» на посаду водія. 20.07.2009 року був переведений на посаду механіка, а 01.09.2009 року переведений на посаду директора з виробництва. Ним була написана заява про звільнення 27.10.2009 року, проте за чотири дні до звільнення захворів та з 03.11.2009 року по 11.12.2009 року перебував на лікарняному, залишаючись не звільненим. При виході з лікарняного він не зміг потрапити на територію підприємства, так як його перепустка була заблокована. Впродовж 4 місяців він не міг потрапити на підприємство, на його прохання розблокувати перепустку керівництво не реагувало. Залишаючись не звільненим, не отримуючи заробітної плати та лікарняних, не отримавши трудову книжку, він не міг працевлаштуватись на іншу роботу, чим були порушені його права. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначає, що [PERSON] не звільнено, оскільки він не з являвся на роботу та лікарняних листів не надавав. Його твердження про те, що він не міг потрапити на територію підприємства, оскільки була заблокована перепустка, є безпідставними, так як підтвердження своїх звернень про розблокування перепустки надано не було. До того ж, заява [PERSON] про звільнення на підприємство відповідача не надходила. Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані документи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач, [PERSON], працював у відповідача, ТОВ «Трансаерохендлінг», на посаді директора з виробництва з 01.09.2009 року, що вбачається з трудової книжки та наказу № 51/ОС від 01.09.2009 року. 03.11.2009 року позивач на роботу не з явився, повідомивши по телефону про хворобу та пояснивши, що надасть лікарняний лист після завершення лікування, що підтвердили сторони в суді. Пояснення позивача про неможливість потрапити на територію підприємства відповідача на протязі 4-х місяців для надання лікарняних листків та оформлення звільнення, так як перепустку було заблоковано, не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються відповіддю заступника генерального директора з авіаційної безпеки на запит відповідача від 14.09.2010 року за № 2.25-249, відповідно до якої працівник ТОВ «Трансаерохендлінг» [PERSON] з проханням розблокувати перепустку для проходу на територію ДП МА «Бориспіль» в бюро перепусток ДП МА «Бориспіль» не звертався. Наказ про розблокування перепустки позивача генеральним директором ТОВ «Трансаерохендлінг» ніколи не видавався та не існує, оскільки повідомлення від позивача про прихід на роботу не надходило. Також непідтвердженим є факт написання позивачем заяви про звільнення, оскільки така заява до відповідача не надходила, та не була надана суду позивачем. Разом з тим, відповідачем робилися спроби з ясувати причини відсутності позивача на робочому місці та, у випадку бажання останнього, звільнити відповідно до чинного законодавства, що вбачається з листа ТОВ «Трансаерохендлінг» позивачу [PERSON] від 26.08.2010 року за № 26/08. В частині 1 ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог не має, оскільки позивача не звільнено на даний час, його заява про звільнення до відповідача не надходила, він не звертався з проханням розблокувати перепустку, йому ніщо не перешкоджало з явитися на підприємство відповідача для вирішення питання звільнення, його права відповідачем порушені не були З позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір та кошти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, відповідно до ст.88 ЦПК України, від сплати яких його було звільнено при подачі позову, так як в задоволенні позову було відмовлено. В зв язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.47 ч.1, 235 ч.4 КЗпП України,

Outcome: approved