Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

Прокурор Перечинського району Закарпатської області в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Перечинської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в сумі 368 грн. 94 коп., понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11 квітня 2010 року біля 17 год. 00 хв. відповідачка [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у будинку № 39 по вул.Горького у с.Зарічево Перечинського району, під час сварки, яка переросла в бійку завдала [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Перечинській центральній районній лікарні Закарпатської області у хірургічному відділенні в період з 16 квітня 2010 року по 27 квітня 2010 року і загальна вартість її лікування склала 368 грн. 94 коп. Згідно вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2010 року [PERSON] визнано винною у спричиненні вищевказаних тілесних ушкоджень [PERSON], тому на підставі вищенаведеного просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача, помічник прокурора Чурей О.В. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відділу охорони здоровя Перечинської районної державної адміністрації [PERSON], позовні вимоги представника прокурора також підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2010 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в тому, що вона 11 квітня 2010 року біля 17 год. 00 хв., будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у будинку № 39 по вул.Горького в с.Зарічево Перечинського району, який належить [PERSON], під час сварки з останньою, умисно штовхнула її на підлогу та нанесла їй пять ударів рукою та ногою по різним частинам тіла, чим спричинила [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритих множинних переломів ребер, які згідно висновку судово-медичного експерта кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Також встановлено, що згідно вищевказаного вироку [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і в межах санкції зазначеної норми закону призначено 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину. Згідно довідки № 321 від 02 червня 2010 року Перечинської центральної районної лікарні Закарпатської області вартість затрат на лікування гр.[PERSON], [INFO], яка лікувалася в хірургічному відділенні з 16.04.2010 року по 27.04.2010 року, становить 368 грн. 94 коп. Відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 4, 6 частини першої статті 6, статтями 7, 7-2, 8, 9 і 10 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідачка вчинила злочин передбачений ст. 122 ч. 1 КК України, внаслідок якого заклад охорони здоров'я Перечинська районна центральна лікарня понесла витрати на лікування потерпілої [PERSON], тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Також, з відповідачки підлягають стягненню судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved