Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

23.04.2010 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його тим, що 7 листопада 2008 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Погреби Глобинського району по провулку Вишневому, 27. Він є спадкоємцем майна померлої за законом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті мати не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька держнотконтора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об»єкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, однак відповідно до змін в законодавстві, яке регулює оформлення права власності, за життя не встигла зареєструвати своє право власності на будинок в органах МЕТІ. На підставі викладеного, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по провулку Вишневому, 27 в селі Погреби Глобинського району Полтавської області на неприватизованій земельній ділянці площею 0,35 га. В судовому засіданні 31.05.2010 року позивач [PERSON] позовні вимоги доповнив. Прохав визнати за ним, в порядку- спадкування за законом, право власності на майновий пай померлої матері та зобов»язати Погребівську сільську раду видати на його ім»я свідоцтво нового зразка про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Нову позовну вимогу мотивував наступним. [PERSON] мала майновий пай в загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Відродження», що підтверджено свідоцтвом про право на майновий пай №8, виданим згідно рішення зборів трудового колективу Агрофірми «Відродження» від 2 лютого 1995 року, протокол № 1. Вартість майнового паю складала 926 мільйонів карбованців. Майновий пай перебуває в користуванні агрофірми «Вересень» правонаступника агрофірми «Відродження». Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що свідоцтво про право на майновий пай підлягає заміні на свідоцтво про право власності на майновий пай члена підприємства нового зразка. Погребівська сільська рада також відмовила йому з заміні свідоцтва про право на майновий пай" на свідоцтво нового зразка, мотивувавши тим, що відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому неможлива видача свідоцтва на ім»я померлої. Інакше як через судове рішення, вказане питання вирішити неможливо. Позивач в судове засідання 20.08.2010 року не з»явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача - Погребівської сільської ради, Агрофірми «Вересень», представники третіх осіб - КП «Кременчуцьке МЕТІ», Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держкомзему в Глобинському районі, Градизької держнотконтори, III особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилися. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов визнають, заперечень щодо його задоволення не мають. З цих підстав справа розглянута в порядку, встановленому ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. 7 листопада 2008 року померла [PERSON] - мати позивача, що підтверджено свідоцтвом про його народження. Відповідно до повідомлення Градизької держнотконтори від 3.06.2009 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Погреби Глобинського району Полтавської області по провулку Вишневому, 27 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», прибудова літ. а, погріб з шийкою літ. «Є», сарай літ. «Д» побудовані в 1965 році, літня кухня літ. «б», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «З» - в 1992 році, літня кухня літ. «61», гараж літ. «Е» - в 2004 році, літній душ - в 2006 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарській книзі № 8 Погребівської сільської ради, під № 488 значилося господарство [PERSON], розташоване по провулку Вишневому, 27, села Погреби Глобинського району Полтавської області, де за нею рахувався житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,35 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна. проте, за життя не зареєструвала своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що .діяв на час відкриття спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 07.08.2009 року, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», погріб з шийкою літ. «Є», літня кухня літ. «б», літня кухня літ. «Б», літня кухня літ. «61», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Е», літній душ літ. «Ж», сарай літ. «З», колодязь питний літ. «К», колодязь інженерних мереж літ. «К1», ворота №1, огорожа №2, які розташовані по провулку Вишневому, 27 села Погреби Глобинського району Полтавської області, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно повідомлення Градизької державної нотаріальної контори від З червня 2009 року № 355 спадщину після померлої 7.11.2008 року [PERSON], в установлений законом строк прийняв лише син померлої - [PERSON] На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину, має право на успадкування майна померлої матері. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Судом також встановлено, що [PERSON] мала майновий пай в загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Відродження», що підтверджено свідоцтвом про право на майновий пай № 8, виданим згідно рішення зборів трудового колективу агрофірми «Відродження» від 2 лютого 1995 року, протокол № 1. Вартість майнового паю складала 926 мільйонів карбованців. Архівною довідкою підтверджено, що розпорядженням голови Глобинської райдержадміністрації від 13.02.1996 року № 70 зареєстровано агрофірму «Вересень та її статут. Розпорядженням голови Глобинської РДА від 17.04.2000року № 249-а внесено зміни до статуту названого підприємства - в п.3.1 зазначено, що підприємство є правонаступником колективного підприємства агрофірма «Відродження». Градизька державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину майнового паю померлої, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу нового зразка. Указом Президента України «Про заходи забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29.01.2001року передбачалося визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані в натурі при припиненні членства, а також встановлення осіб, які є їх власниками; запроваджувалося документальне посвідчення права власності на майнові паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати . [PERSON] Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, було затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення. П.13 Порядку передбачалося, до майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства визначеного зразка. У разі набуття у власність майнового паю (його частини на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. П.14 Порядку визначав, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Типовим положенням про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, передбачалося створення в сільськогосподарських підприємствах комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, основним завданням яких було уточнення складу , вартості пайових фондів майна членів підприємства, визначення структури пайового фонду майна, перевірка правильності розрахунку вартості майнових паїв, уточнення і внесення пропозицій щодо зміни вартісного розміру раніше розрахованих майнових паїв. Документи комісії повинні були бути передані органам місцевого самоврядування. Згідно письмового повідомлення Погребівської сільської ради документи комісії з організації вирішення майнових питань агрофірми «Вересень» були направлені до сільської ради лише 22 червня 2010 року. Саме по цій причині сільською радою до вказаної дати членам підприємства не видавалися майнові сертифікати нового зразка. Видача правовстановлюючого документу нового зразка на померлу особу неможлива, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, що вчасно прийняв спадщину, має право на успадкування майнового паю померлої матері. Визнання права власності за позивачем на майновий пай спадкодавця не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Відповідачі не заявляли про застосування позовної давності. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved