Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

У липні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розподіл майна, придбаного у шлюбі в якому зазначила, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 1999 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 14.1 1.2000 року народження. За час шлюбу вони з чоловіком придбали таке майно: автомобіль марки «Ніссан Сані», державний номерний знак ВН531СВ, із з причепом, державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль «МАЗ». державний номерний знак [NUMBER], з причепом, державний номерний знак [NUMBER], що знаходяться на обліку в Южненському МРЕВ Одеської області; пральну машинку DSWD 10164NР, а також інше майно, відносно якого спору між ними не має. Добровільно поділити вищевказане майно відповідач відмовляється, тому вона вимушена була звернутися до суду і просить суд виділити їй пральну машинку та стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини автомобілів, які залишити відповідачу. При розгляді справи позивач неодноразово позовні вимоги уточнювала і остаточно просить стягнути з відповідача тільки вартість 1/2 частини автомобіля «Ніссан Сані», державний номерний знак ВН531СВ. із з причепом, державний номерний знак [NUMBER], загальною вартістю 10000 гривень, з яких 1/2 частина складає 5000 гривень, залишив автомобіль у власності відповідача. Відповідач позов, після його уточнення, визнав та не заперечував в його задоволенні. Вислухавши стороні, дослідивши матеріали справи суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.1999 року сторони уклали шлюб. 14.11.2000 року у подружжя [PERSON] народилася донька, [PERSON] /а.с.8.10/. 29.09.2008 року [PERSON] у ВАТ «Морський транспортний банк» оформила кредит на споживчі потреби в розмірі 9900 грн. на термін з 29.09.2008 року по 26.03.2010 року /а.с. 11-14/. В судовому засіданні сторони не заперечували, що кредит брався на купівлю автомобіля. Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Ніссан Сані», державний номерний знак ВН531СВ, виданого 26.11.2008 року Южненським РЕВ-9 при УДА1 ТУ МВС України в Одеської області, власником автомобіля є [PERSON] /а.с.74/. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Таким чином, враховуючи те, що сторони прийшли до згоди щодо поділу майна, яке було ними придбано у період шлюбу, яка відповідає законним інтересам їх обох, суд вважає за можливе уточнений позов задовольнити. На підставі ст.ст. 60. 61, 70, 71 СК України і

Outcome: approved