overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2010 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2002 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], з ? частки до 1/6 частики з всих видів його заробітку (доходу). В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.13). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Третя особа [PERSON] Вагиф-Кизи проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що постановою судді Октябрського районного суду м.Полтави в справі АЕ-104-02 від 12 квітня 2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно з 12 квітня 2002 року до повноліття дитини (а.с.7). Судовим наказом Київського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2010 року в справі №2н-444/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] Вагиф-Кизи аліменти на утримання доньки Карини, [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.9). Відповідно ст.192 СК України : розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, [PERSON] звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів, у зв»язку з стягненням з вересня 2010 року з нього аліментів на утримання другої доньки, котра народилася у 2006 році вже після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання першої доньки, оскільки при стягненні аліментів у раніше встановленому розмірі друга дитина може виявитися менш забезпеченою. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгля\-ді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У вересні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де прохала стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30% від заробітної плати до повноліття сина, оскільки [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила просила стягувати аліменти у розмірі 25% від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 вересня 2010 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони з 13 вересня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №086108 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави 13 вересня 2002 року (а.с.3). Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO], якицй проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у заявленому неї розмірі, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У жовтні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де прохала стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала з підстав в ньому зазначених. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони з 13 грудня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №106721 видане Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції 13 грудня 2003 року (а.с.5). Від шлюбу сторони у справі мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у заявленому неї розмірі, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У вересні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де прохала стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від середнього заробітку по м.Полтаві, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала з підстав в ньому зазначених. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений у попередньому судовому засіданні 19 жовтня 2010 року під розписку (ст.191 ЦПК України) ) про час та місце розгляду справи до суду не з»явився та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що сторони з 05 червня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №065612 видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради 27 жовтня 2000 року (а.с.2). Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO], котрий проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.2, 8). Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у заявленому неї розмірі, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з червня місяця 2005 року вона проживає з відповідачем однією сім'єю без шлюбу в його будинку, розташованому за адресою: вул.. Підлісна, 1 с. Зайве Новоодеського району Миколаївської області. 18 січня 2010 року у них народилася син [PERSON], який є їх спільною дитиною та зареєстрований відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, так як відповідач не бажав при реєстрації писати заяву. Позивач неодноразово просила відповідача написати заяву у відділ РАПС про визнання батьківства, але відповідач відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду. . Також зазначає про те, що в них є троє спільних дітей: доньки - Анастасія, [INFO], Леся, [INFO], син - Іван, [INFO], факт батьківства [PERSON] стосовно яких встановлений рішеннями Новоодеського районного суду Миколаївської області. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити її вимоги і постановити рішення, яким визнати, що батьком [PERSON], який народився 18 січня 2010 року, є [PERSON]. Відповідач, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, направив до суду заяву, в якій вимоги позову визнав, підтвердив факт спільного проживання з позивачкою [PERSON] в період з червня 2005 року по січень 2010 року, а також підтвердив той факт, що [PERSON] є його сином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, і проти цього не заперечують сторони, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в будинку відповідача з червня 2005 року по січень 2010 року. Від спільного проживання мають трьох дітей: доньок - Анастасію, [INFO], Лесю, [INFO], сина - Івана, [INFO]. Факт батьківства [PERSON] щодо вказаних дітей встановлений рішеннями Новоодеського районного суду Миколаївської області. 18.01.2010 року позивачка народила сина - [PERSON], відомості про батька якого записали за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України Відповідач перебуває у місцях позбавлення волі і позбавлений можливості особисто з'явитися до відділу РАЦС для проведення відповідної реєстрації його батьківства, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Відповідно до поданої до суду заяви, завіреної начальником Ольшанської виправної колонії № 53 підполковником внутрішньої служби [PERSON], відповідач [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], [INFO], що на підставі ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності з вимогами ст..128 Сімейного кодексу України суд на підставі вшцевикладеного визнає [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У вересні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де прохала стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30% від заробітної плати до повноліття сина, оскільки [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила просила стягувати аліменти у розмірі 25% від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 вересня 2010 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони з 13 вересня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №086108 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави 13 вересня 2002 року (а.с.З). Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO], якицй проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у заявленому неї розмірі, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (в порядку, передбаченому ч.ч.9, 10 ст.74 ЦПК України), а повідомлення про причини неявки до суду від нього не надійшло. Представник позивача в судовому засіданні вимоги банку підтримала, просить позов задовольнити, стягнувши також з відповідача судові витрати по справі на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк". З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.І ст.1054, ч.І ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Як вбачається з наведених у позовній заяві обставин й поданих банком письмових доказів на підтвердження цих обставин (а.с.5 - 11, 13 - 17), 28 грудня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №250/07-БЛ, умови якого позичальником [PERSON] виконані не були, що й стало підставою звернення позивача до суду. З поданого ПАТ "ВіЕйБі Банк" розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.12) вбачається, що станом на 22.07.2010 р. загальна сума заборгованості становить 24246,18 грн. Таким чином, вказана сума і підлягає до стягнення. Також позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплачених судового збору в розмірі 242 грн. 47 коп. й витрат в розмірі 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.сі, 2), тому вказані витрати, всього - 362 грн. 47 коп., підлягають до стягнення на його користь з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився й не спростував відповідними доказами пред'явлені до нього банком позовні вимоги, тобто вищенаведені обставини порушення позичальником свого зобов'язання до договором, на котрі посилався позивач як на підставу своїх вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що сімя існує формально, вони не знаходять взаєпорозуміння по жодному з питань, які виникають у спільному житті, перестали підтримувати шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства та спільний бюджет близько п»яти років, наміру зберігати даний шлюб він не має, а тому змушений звертатись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач просив суд його шлюб з [PERSON] розірвати. Відповідач у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, у якій зазначила про свою згоду на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.02.1985 р. (а.с.6). Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з розірванням шлюбу згодна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], посилаючись на те, що з травня 2010 року вони проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, через несумісність характерів між ними виникали сварки, конфлікти, що згодом призвело до відчуження, а тому вона дійшла до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і зберігати його надалі немає сенсу, шлюб існує формально, тому змушена звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.12.1995 р. (а.с.5), від шлюбу мають неповнолітню доньку Аліну, [INFO] та доньку Валерію, [INFO] (а.с.6,7). Під час спільного проживання, між подружжям виникали часті непорозуміння у звязку з різними поглядами на сімейне життя кожного з подружжя. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені. За час, наданий судом для примирення, стосунки сторін не змінилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що з листопада 2009 року вони проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, через несумісність характерів між ними виникали сварки, конфлікти, що згодом призвело до відчуження, а тому він дійшов до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і зберігати його надалі немає сенсу, шлюб існує формально, тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сімя розпалась, вже майже рік вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, крім того він зустрів іншу жінку, з якою бажає створити сімю. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.09.1998 р. (а.с.5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Під час спільного проживання, між подружжям виникали часті непорозуміння у звязку з різними поглядами на сімейне життя кожного з подружжя. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини припинені. За час, наданий судом для примирення, стосунки сторін не змінилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти розірвання шлюбу заперечує. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам дітей. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК "Одесаобленерго" в особі Біляївського РЕМ суму 463,08 грн. збитків заподіяних внаслідок самовільного підключення споживача до електромережі Біляївського РЕМ, після його відключення згідно ПКЕЕН, яке було виявлене контролерами РЕМ 17.02.2010 року - акт № 0088212. Представник позивача в судовому засіданні на позові наполягав та просив стягнути з відповідача заподіяні ним збитки. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відносно відповідача контролерами Біляївського РЕМ 17.02.2010 року було складено акт за № 0088212 про порушення Правил користування електричною енергією внаслідок самовільного підключення споживача до електромережі Біляївського РЕМ, після його відключення згідно ПКЕЕН (а.с. 9-10). Вказаний акт та протокол комісії по його розгляду № 212 від 16.03.2010 року (а.с. 6-7) відповідачем оскаржені не були. При таких обставинах у суду не має підстав сумніватись в достовірності акту контролерів. Згідно розрахунку збитки, заподіяні енергопостачальній організації становлять 463грн. 08 коп. (а.с. 8). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене суд вважає позов обґрунтованим, а тому на відповідача необхідно покласти зобов'язання по відшкодуванню вказаних збитків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК "Одесаобленерго" в особі Біляївського РЕМ суму 2060,33 грн. збитків заподіяних внаслідок накиду проводів на лінію електромережі Біляївського РЕМ поза лічильником, чим порушив ПКЕЕН, яке було виявлене контролерами РЕМ 19.02.2010 року - акт № 0088196. Представник позивача в судовому засіданні на позові наполягав та просив стягнути з відповідача заподіяні ним збитки. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відносно відповідача контролерами Біляївського РЕМ 19.02.2010 року було складено акт за № 0088196 про порушення Правил користування електричною енергією внаслідок накиду проводів на лінію електромережі Біляївського РЕМ поза лічильником (а.с. 9-10). Вказаний акт та протокол комісії по його розгляду № 196 від 25.03.2010 року (а.с. 6-7) відповідачем оскаржені не були. При таких обставинах у суду не має підстав сумніватись в достовірності акту контролерів. Згідно розрахунку збитки, заподіяні енергопостачальній організації становлять 2060грн. 33 коп. (а.с. 8). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене суд вважає позов обґрунтованим, а тому на відповідача необхідно покласти зобов'язання по відшкодуванню вказаних збитків.

Outcome: approved