overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ Позивачка [PERSON] у квітні 2010 року звернулась до суду із зазначеним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області 30.07.2010 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації щодо відмови [PERSON] перерахувати суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі, передбаченому ст.48 Закону України від 28.02.1991 року №769-ХП «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації перерахувати [PERSON] щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, передбаченому ст.48 Закону України від 28.02.1991 року №769-ХП «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розміру заробітної плати встановленої на момент виплат з урахуванням раніше виплаченої суми. У задоволенні іншої частини позову \~ відмовлено. Питання про розподіл судових витрат у справі не вирішено. \~ У серпні 2010 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення у справі додаткового рішення, яким стягнути із Управління праці та соціального захисту населення Решетилівської районної державної адміністрації на користь [PERSON] 37 грн. на відшкодування судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, понесених позивачем при зверненні до суду. Сторони в судове засіданні не зявились, хоча були належним чином повідомлені про дату і час слухання справи, у звязку з чим суд вирішив ухвалити додаткове рішення без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з огляду на таке. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Із рішення Решетилівського районного суду, від 30.07.2010 року у справі за позовом [PERSON] вбачається, що питання про судові витрати не вирішено. Відповідно до п.32 ст.4 Декрету КМУ "Про державне мито" управління Пенсійного фонду в Решетилівському районі звільнене від сплати державного мита ( судового збору). Позивач також звільнений від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 вказаного Декрету, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано - Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1502. В шлюбі у сторін дітей немає. Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в відповідач не поважав її, обманював вдавався до фізичного насильства. Все це призвело до розпаду сімї і на протязі двох років спільно не проживають. Тому вона прийшла до висновку, що примирення з відповідачем є неможливим, оскільки шлюб носить формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач свої вимоги підтримує і просить задовольнити, а також просить справу розглянути без її участі, про що подала суду заяву. Відповідач не зявився в судове засідання, хоча був у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач не повідомив суду про причини своєї неявки і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В звязку з цим, а також згодою позивача, справа розглядається в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України, а також з урахуванням положень ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. У сторін відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розпаду сім'ї і шлюб носить формальний характер. Вказані обставини підтвердила позивач згідно поданої заяви. При цьому відповідач у встановлений судом строк не подав заперечень проти позову, не виклав обставини, які б спростовували доводи позивача і не представив доказів, що стверджують такі обставини. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. В звязку з цим суд вважає, що шлюб слід розірвати. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 01 березня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 60. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки у них виявились не сумісні характери. З 2008 року з відповідачкою не проживають однією сімєю, шлюбні стосунки не підтримують. В результаті різних поглядів на життя часто виникали непорозуміння, що переходили у сварки, свідком яких ставала малолітня дитина. Спільне господарство ними разом не ведеться сімейний бюджет відсутній. З цих причин вважає, що примирення між ними не можливе тому просить шлюб між ними розірвати. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. Між ними досягнуто угоду про утримання та виховання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідачка позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 01 березня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 60 (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони від надання строку для примирення відмовились. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивачка просить суд поставити рішення, яким стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який є студентом першогокурсу денного відділення Сумського будівельного коледжу, в твердій грошовій сумі відповідно до законодавства, мотивуючи свої вимоги тим, що син навчається і потребує матеріальної допомоги, а вона не в змозі самостійно повністю забезпечувати його матеріально. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, наддала суду заяву у якій позов підтримала та просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач, на виклики до суду не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується листом Щорського районного судуЧернігівської області та поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, наддав суду заяву, у якій з позовом погодився та просив суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який на даний час розірвано. Від данного шлюбу сторони мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). На даний час син сторін досяг віку повноліття, є студентом першого курсу денного відділення Сумського будівельного колледжу за напрямом «Будівництво» та перебуває на утриманні позивачки, яка й займається його матеріальним забезпеченням . Витрати на навчання сина складаються з витрат на харчування, проїзд, на придбання одягу, взуття, на навчальні потреби - придбання книжок, канцтоварів та інших витрат за нагальними потребами, пов'язаними з навчанням . Крім того позивачкою здійснюється оплата за надання освітньої послуги на навчання сина у розмірі 22400 грн., що підтверджується копією договори №241 (а.с.5-6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання сина не надає. Згідно СТ.199, 200 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання . У судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по утриманню повнолітнього сина на період його навчання, тому з урахуванням його майнового стану, з нього необхідно стягнути аліменти на період навчання сина в твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно, починаючи з , 01.07.2010 року до закінчення терміну навчання. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 51 гри., оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судових витрат Згідно ст.81 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути також витрати зі інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., оскільки в справах про стягнення аліментів дані витрати стягуються після розгляду справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 24 вересня 2005 року перебуває у шлюбі із відповідачем. У шлюбі народився син, [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило спільне проживання, мешкає окремо з грудня 2009 року, вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Судом за клопотанням позивача залучено третю особу на стороні позивача [PERSON], оскільки позивач перебуває на 21 тижні вагітності, а він є біологічним батьком зачатої дитини. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з грудня 2009 року з позивачем не проживає, та батьком зачатої дитини не являється. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що він є біологічним батьком зачатої дитини позивача, про що надав письмову заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року. У спільному шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Крім цього згідно наданої позивачем довідки Медичного центру «ПРИЗМА ОН» від 3 вересня 2010 року [PERSON] перебуває на 21 тижні вагітності. В силу ч. З ст.110 СК України, Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Враховуючи, що батьком зачатої дитини себе визнав [PERSON], про що подав заяву, та що не заперечується сторонами, а також те, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується показаннями [PERSON] та [PERSON] За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою і просить встановити факт, що померлий [PERSON] є її дідом по матері. Свої вимоги мотивує тим, що в семи місячному віці залишилась сиротою. Рішенням Тираспільського міськвиконкому р.Молдова від 15.01.1964 р. їй були призначені опікуни її бабуся [PERSON] та дід [PERSON], які вже померли. Вона мешкала в р.Молдова, а зараз вона з сином мешкає в с.Камянка по вул.Миру, 138, Біляївського району Одеської області. Заявниця звернулась до СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області з питання про набуття громадянства України за територіальним походженням, але їй було відмовлено з тих підстав, що вона не може підтвердити факт народження матері та діда по матері на Україні, у звязку з тим, що свідоцтва про народження у державний архів не поступали. Зацікавлені особи до судового засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі. Заслухавши заявницю, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, заявниця в семи місячному віці залишилась сиротою. Рішенням Тираспільського міськвиконкому р.Молдова від 15.01.1964 р. їй були призначені опікуни її бабуся [PERSON] та дід [PERSON], згідно рішення від 15.01.1964 року (а.с.8), які народилися та мешкали на Україні в Ананьївському районі. Дід виїхав з України у 1957 році, а бабуся у 1947 році. У теперішній час вони вже померли. Заявниця мешкала в р.Молдова, а зараз вона з сином мешкає в с.Камянка по вул.Миру, 138, Біляївського району Одеської області, згідно договору купівлі-продажу від 01.07.2009 року (а.с.7). Заявниця звернулась до СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області з питання про набуття громадянства України за територіальним походженням, але їй було відмовлено з тих підстав, що вона не може підтвердити факт народження матері та діда по матері на Україні, у звязку з тим, що свідоцтва про народження у державний архів не поступали (а.с.5-6, 18). Згідно довідки Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області № 109 від 23.02.2010 року [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав на території Ананьївської Першої сільської ради по 1957 рік (підстава: по господарська книга № 9 за 1957 рік) (а.с.10). Той факт, що [PERSON] є дідом по матері заявниці, підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані Ананьївським районним судом Одеської області окремим дорученням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що вони уклали шлюб з [PERSON] 22.11,1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Середино-Будського р-ну Сумської області, а\\з № 46. Дітей спільних не мають. Фактично вони прожили разом 3 місяці, а потім відповідачка виїхала у невідомому напрямку і більше не поверталась. Сім»я їх розпалась . У судовому засіданні позивач на своїх вимогах наполягає з підстав, викла\-дених у заяві, пояснив, що фактично вони не проживають з дружиною вже 13 років. Вона виїхала у невідомому напрямку, сім »я їх розпалась.. Відповідачка у судове засідання не з»явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення у газеті. Суд, розглянувши матеріали справи , вислухавши позивача ,вважає,що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін , що має істотне значення. Сторони не утворили міцної дружної сім'ї, фактично прожили разом 3 місяці і вже 13 років не спілкуються, фактично їх сім»я розпалась. Суд вважає , що шлюб сторін розпався. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень щомісячно до його повноліття. Вказує, що до 07.03.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON], який проживає біля неї і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча являється працездатним, інших утриманців немає, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] змінила заявлені вимоги, зменшивши їх розмір і просила стягнути по 300 гривень щомісячно до повноліття сина, відповідач [PERSON] змінені вимоги визнав, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 05 ве-ресня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Даний шлюб первинний для них обох, від якого у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що їх сімя остаточно розпалася. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач не працює, не забезпечує сімю матеріально, на протязі сімейного життя бив позивачку, проявляв подружню невірність, поступово вони стали нетерпимі одне до одного, спільне проживання стало тягарем, подальше життя та збереження сімї, на думку позивачки, неможливе, так як втрачено почуття кохання та поваги одне до одного, тому вона вважає, що їх сімя розпалася і відновити її неможливо, у звязку з чим позивачка просить розірвати шлюб у судовому порядку, на примирення вона не згодна. Позивачка надала у судове засідання заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки не надіслав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження /а.с.4/ вбачається, що 05 вересня 2002 року був укладений шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований виконкомом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №11. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановлено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

15 червня 2010 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 10.09.2008 року помер її син [PERSON], після якого відкрилась спадщина у вигляді 1\\3 частини в квартиру [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок, а саме договір купівлі-продажу, посвідчений на товарній біржі та нотаріально не посвідчений. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого сина на 1\\3 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з викладених у позові обставин. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що після померлого 10.09.2008 року [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді 1\\3 частини квартири [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.1999 року, зареєстрованого на Херсонській Товарній біржі «Альтер-Его». Сукупність матеріалів справи свідчить про те, що вказаний договір є дійсним, в порядку ст.. 47 ЦК України (1963 року) , оскільки сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу будинку та відбулося повне його виконання У відповідності до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема батьки спадкодавця. [PERSON] є рідною матірю померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV БК № 328252 виданого 02.07.1982 року міським відділом РАЦС Залізничного райвиконкому м. Херсона. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно листа Третьої Херсонської державної нотаріальної контори № 1041/01-14 від 21.07.2010 року спадкова справа після померлого10.08.2008 року [PERSON] не заводилась. [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого сина, прийняла спадщину у фактичне користування та відповідно до ст. 1270 ЦК України не заявила відмову від спадщини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він 26 січня 1985 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку Марію, [INFO] та доньку Анастасію, [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та втрату почуття любові. Шлюбних відносин сторони не підтримують з січня 2010 року, з того ж часу не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням позов задовольнити, а справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 26 січня 1985 року. /а. с. 18-19/. Судом встановлено, що сторони з січня 2010 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного бюджету, втратили один до одного почуття любові. Судом надавався строк для примирення, але примирення не відбулося, зберегти сімю позивач не бажає. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер протягом тривалого часу і позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved