Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про розірвання договору довічного утримання, пославшись на те, що вона є інвалідом І групи і живе сама. На початку 2006р. вона отримала перелом і знаходилась в лікарні. Їй після цього стало важко себе обслуговувати. Її племінник [PERSON], що був чоловіком відповідачки, та сама відповідачка запропонували їй доглядати за нею, уклавши договір довічного утримання. Вона погодилась і 30 червня 2006р. вони уклали такий договір. Згідно з цим договором [PERSON] та [PERSON] повинні були довічно доглядати за нею і забезпечувати необхідні для життя умови, а вона за це передала у власність їм ? ч. будинку №6 по вул. Артема в м.Ніжині, яка належала їй. Після виписки з лікарні в квітні 2006р., ще до укладення договору, вона спочатку жила в [PERSON] та [PERSON], а потім, коли їй стало краще, вона вирішила жити в себе вдома. До укладення договору вона перебувала на обліку в центрі соціального обслуговування, але в звязку з укладенням договору за її заявою з обліку її було знято. Після того, як вона переїхала жити в свою частину будинку. [PERSON] та [PERSON] відмовились безкоштовно її доглядати і почали вимагати гроші. В грудні 2006р. вона звернулась до центру соціального обслуговування і їй знову почали надавати звідти допомогу. 15 червня 2009р. [PERSON] помер і [PERSON] відмовилась взагалі доглядати за нею. Вона просила її або доглядати за нею, або розірвати договір довічного утримання, на що відповідачка не погодилась. Вона просить розірвати договір довічного утримання і визнати за нею право власності на частину будинку. До суду позивачка не зявилась, але надіслала заяву, що вона отримала від падіння перелом тазобедренного сустава, а тому просить справу розглядати без неї, а з участю її представника. Представник позивача в суді позов підтримала і пояснила, що позивачка станом на 2006р. вже була інвалідом І групи і потребувала стороннього догляду. На початку 2006р. вона отримала перелом ноги і була поміщена в лікарню. З лікарні її забрали її племінник [PERSON] і його дружина [PERSON] відповідачка по справі до себе додому. Коли вона знаходилась у них вони домовились і уклали договір довічного утримання, згідно з яким [PERSON] і [PERSON] будуть довічно доглядати за нею, а вона за це передає їм у власність половину будинку №6 по вул. Артема в м.Ніжині, яка їй належала. Побувши у [PERSON], та [PERSON] декілька місяців, вона стала почувати себе краще і попросила, щоб вони відвезли її додому, що вони і зробили. Після того, як її привезли додому, [PERSON] і [PERSON] почали вимагати в неї гроші за догляд за нею. До укладення договору довічного утримання вона знаходилась на обліку в центрі соціального обслуговування. Після укладення договору за її заявою вона була знята з обліку 11 травня 2006р. Коли після укладення договору довічного утримання її привезли на її прохання до неї додому, вона знову звернулась з заявою до центру соціального обслуговування і її знову 11 грудня 2006р. поставили там на облік. Вона в даний час потребує догляду за нею. Крім того, потребує ремонту будинок, але його ніхто не ремонтує. 15 червня 2009р. її племінник [PERSON], з яким вона також уклала договір довічного утримання, помер. Відповідачка [PERSON] після цього взагалі відмовилась допомагати позивачці. Вона просить розірвати договір довічного утримання і визнати за нею право власності на половину будинку №6 по вул. Артема в м.Ніжині. Відповідачка [PERSON] і її представник адвокат [PERSON] в суді позову не визнали і пояснили, що позивачка [PERSON] це рідна тітка чоловіка відповідачки [PERSON], який помер 15 червня 2009 р. Вони завжди підтримували між собою хороші відносини. [PERSON] і [PERSON] завжди у всьому допомагали позивачці. За свої кошти і використовуючи свою працю, вони підвели до частини будинку, що належала позивачці, газ. Коли на початку 2006 р. позивачка поламала ногу і потрапила в лікарню, вона постійно ходила до неї в лікарню, а коли [PERSON] виписали з лікарні, вони з чоловіком забрали її до себе і здійснювали постійний догляд. Коли [PERSON] стала самостійно ходити, за її проханням вони відвезли її додому, і з тих пір вона постійно ходить до [PERSON] Вона носить їй їжу, пере, робить все, що та просить. Після того, як помер чоловік відповідачки 15 червня 2009р., який був рідним племінником позивачки, до позивачки почала навідуватись дружина іншого її племінника [PERSON] Вони вирішили, що відповідачка позивачці чужа людина і частина будинку, що належала позивачці, не повинна належати відповідачці. Вони вирішили прийняти всі міри, щоб ця частина будинку дісталась іншому племіннику позивачки. З цією метою в будинку позивачки почала появлятись дружина іншого племінника позивачки [PERSON] Позивачка після смерті племінника чоловіка відповідачки, почала також неприязно ставитись до відповідачки, інколи відмовлялась від її допомоги. Проте, відповідачка продовжувала ходити до неї, носити їсти і надавати допомогу в побуті. Після того, як позивачка звернулась до суду, відповідачка припинила ходити до позивачки, так як їй в цьому перешкоджала дружина іншого племінника [PERSON] Дізнавшись, що в липні 2010р. позивачка знову зламала ногу, відповідачка знову почала ходити до позивачки. Вона приносила їй їжу, виконувала на її прохання інші роботи. Весь цей час її не пускає в дім позивачки дружина її іншого племінника [PERSON] То, коли приходить відповідачка до позивачки, в неї замкнуті двері, то там знаходиться дружина іншого племінника [PERSON] Вона просила її, щоб вона залишала в умовленому місці ключ, але та обіцяє це робити і не робить. Коли вона має змогу зайти до позивачки в будинок, вона залишає там їжу, а коли ні, то залишає їжу під дверима. Вона і далі має намір доглядати за позивачкою, але щоб робити це їй ніхто не заважав. Відповідачка і її представник адвокат [PERSON] просили суд позов позивачки не задовольняти. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши представника позивачки, відповідачку і її представника адвоката [PERSON], а також свідків, вважає встановленим, що між позивачкою, а також відповідачкою і в даний час вже покійним чоловіком відповідачки [PERSON] 30 червня 206р. був укладений договір довічного утримання, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] зобовязувались довічно утримувати позивачку, а вона передає їм у власність в рівних частинах належну їй половину будинку №6 по вул. Артема в м.Ніжині. Догляд за будинком договором не передбачений. Це підтверджується копією договору. Не заперечували цього і представники сторін та відповідачка. Встановлено в суді і те, що чоловік відповідачки був племінником позивачки. Ще до укладення договору довічного утримання відповідачка з чоловіком підтримували хороші відносини з позивачкою. Вони провели до частини будинку позивачки газ, що підтвердили в суді свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Коли на початку 2006 р. позивачка зламала ногу і знаходилась в лікарні, відповідачка постійно ходила до неї в лікарню, носила продукти. Це підтвердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] Коли позивачка виписалась з лікарні, відповідачка з чоловіком забрали її до себе додому і здійснювали догляд за нею до тих пір, коли вона сама не почала ходити і не попросила, щоб її відвезли додому. Це підтвердили в суді свідки [PERSON], [PERSON] Не заперечувала цього в суді і представник позивачки. Коли 30 червня 2006р. між позивачкою і відповідачкою та її чоловіком був укладений договір довічного утримання і вона жила в себе вдома, відповідачка [PERSON] постійно ходила до неї здійснювати догляд і носила їй їсти. Це підтвердили свідки. Так, свідок [PERSON] пояснив, що часто бачив, як відповідачка йшла з сумками до позивачки, несла їй їжу. Це ж підтвердила в суді і свідок [PERSON], яка, зокрема, пояснила, що також бачила, як носила їжу позивачці відповідачка, а після смерті чоловіка відповідачка плакала і говорила їй, що позивачка відмовляється від допомоги, але вона все одно до неї ходить. В суді допитувалась свідком [PERSON], яка пояснила, що вона живе по-сусідству з позивачкою і майже щодня буває в неї. Позивачка до того, як декілька днів чи тижнів тому знову зламала ногу, незважаючи на вік, сама обробляла город, підмітала двір, під двором, варила собі їсти. Іноді вона просила її, щоб вона принесла води чи хліба і вона робила це. До позивачки приходила і приходить в даний час і приносить їй їжу відповідачка [PERSON] Приходить до неї і дружина її іншого племінника [PERSON] Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона іноді буває в позивачки і бачить, що її будинок потребує ремонту, а в даний час доглядає за позивачкою дружина іншого її племінника [PERSON] Допитана в суді свідком [PERSON] пояснила, що позивачка це тітка її чоловіка. Їй відомо, що позивачка підтримувала з відповідачкою і з її чоловіком, а своїм племінником [PERSON] хороші стосунки. В 2006р. вони уклали договір довічного утримання. Вони з чоловіком з свого боку не втручались в їх стосунки. Коли чоловік відповідачки в 2009р. помер, відповідачка ніякого догляду майже не здійснювала. Ще до смерті чоловіка відповідачки позивачка перебувала на обслуговуванні в центрі соціального обслуговування. Коли в липні 2010р. позивачка знову зламала ногу, то за нею доглядає тільки вона. На підставі викладеного, суд вважає, що умови договору довічного утримання з часу його укладення і по даний час відповідачка [PERSON] виконує, хоч позивачка і перебувала на обліку в центрі соціального обслуговування. Як видно з довідки центру соціального обслуговування на а.с.40 і ставилась [PERSON] на облік і знімалась з обліку без належної перевірки. Те, що поряд з відповідачкою [PERSON] до позивачки навідуються сусіди і інколи виконують деякі її прохання, не суперечить правилам добросусідства і не значить, що відповідачка не здійснює догляд за нею. При таких обставинах, суд вважає, що в позові позивачці про розірвання договору довічного утримання і визнання права власності на частину будинку слід відмовити. Відмовити в позові позивачці слід ще й за пропуском нею строку позовної давності для звернення до суду. Договір, який просить розірвати позивачка, укладений 30 червня 2006р. Як вказує в заяві позивачка і як поясняла її представник в суді, на думку позивачки, перестала відповідачка виконувати умови договору, укладеного нею і її чоловіком [PERSON] з позивачкою, 11 травня 2006р., а до суду вона звернулась 06 квітня 2010р. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленого до винесення рішення. Ні в заяві позивачка, ні її представник в суді не просили суд поновити їм строк позовної давності. Представник відповідачки [PERSON] в суді в дебатах попросив суд відмовити позивачці в позові і за пропуском нею строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed