Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування кого зазначив, що 31.01.2007 року між відповідачем та АБ «Діамант» був укладений договір за кредитом овердрафт №247С, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 30000 грн. У відповідності до п.2.2 договору, відповідач зобовязався повернути банку кредит та сплатити проценти в порядку, передбаченому договором. За період дії договору [PERSON] свої обовязки перед банком належним чином не виконував, внесків з метою своєчасного погашення кредиту не здійснював. Прострочена заборгованість відповідача перед банком станом на 18.03.2008 року склала 19412 грн. У відповідності до Генерального договору страхування кредитного ризику банку №101-0864-0803 від 27.07.2003 року та на підставі Страхового сертифікату №237/Д/1008270 від 31.01.2007 року майнові інтереси АБ «Діамант», повязані з наданням відповідачу кредиту, згідно договору №274С від 31.01.2007 року були застраховані позивачем. Згідно умов страхування на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 22.04.2008 року та Страхового акту №219/07/01/ФН13/00/02 від 22.04.2008 року, позивач сплатив страхувальнику АБ «Діамант», згідно заяви останнього від 16.04.2008 року, суму страхового відшкодування в розмірі 19157 грн. 62 коп. шляхом перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок страхувальника (платіжне доручення №3874 від 01.07.2008 року). З урахуванням цього, посилаючись на положення ст.993 ЦК України, просили стягнути з відповідача на користь товариства суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19157 грн. 62 коп. та сплачені при подачі позову судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.01.2007 року між відповідачем [PERSON] та АБ «Діамант» був укладений договір за кредитом овердрафт №247С, відповідно до якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановлено кредитний ліміт в розмірі 30000 грн. (а.с.3-6). У відповідності до п.2.2 договору, відповідач зобовязався повернути банку кредит та сплатити проценти в порядку, передбаченому договором. Відповідно до Генерального договору страхування кредитного ризику банку №101-0864-0803 від 27.07.2003 року та на підставі Страхового сертифікату №237/Д/1008270 від 31.01.2007 року майнові інтереси АБ «Діамант», повязані з наданням відповідачу кредиту, згідно договору №274С від 31.01.2007 року були застраховані позивачем (а.с.7-11). 19.03.2008 року АБ «Діамант» звернулось до ЗАТ «Європейський страховий альянс», в якій зазначив про невиконання позичальником умов кредитного договору та наявну заборгованість, яка станом на 18.03.2008 року складає 19412 грн. 31 коп. В звязку з чим, просили сплатити страхове відшкодування у відповідності до зазначеного вище страхового сертифікату (а.с.12). Згідно умов страхування на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 22.04.2008 року та Страхового акту №219/07/01/ФН13/00/02 від 22.04.2008 року, позивач сплатив страхувальнику АБ «Діамант», згідно заяви останнього від 16.04.2008 року, суму страхового відшкодування в розмірі 19157 грн. 62 коп. шляхом перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №3874 від 01.07.2008 року (а.с.13-15). 02.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №00140/RD відповідно до п.1.1 якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 25000 грн. на споживчі цілі під 25% річних з терміном повернення до 30.10.2009 року згідно графіку погашення кредиту, що є додатком №1 до кредитного договору (а.с.10-13). Згідно меморіального ордеру №19 від 02.11.200 7року відповідач [PERSON] отримав вказану вище суму кредиту (а.с.36). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 02.11.2007 року був укладений договір поруки №00120 rd відповідно до п.1.2 якого поручитель зобовязувався відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.15-16). Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, на теперішній час заборгованість за кредитним договором складає 58348 грн. 95 коп., з яких: заборгованість за кредитом 20721 грн. 43 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9359 грн. 96 коп., пеня за прострочку оплати кредиту 24169 грн. 31 коп., пеня за несплату процентів за договором 1896 грн. 52 коп., штраф 10% за прострочку платежу більш ніж 60 днів 2201 грн. 73 коп. (а.с.6-7). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону та умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі та на користь позивача з відповідача слід стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19157 грн. 62 коп. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подані позовної заяви судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 191 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved