Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок розміру пенсії , як інваліду 2 групи, інвалідність якого повязана з впливом аварії на Чорнобильській АЕС,згідно ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.10.2008 року по 01. 10. 2008 року по 01.07. 2010 року та стягнути недоплачені кошти. Позивач посилається на те, що він є інвалідом 2 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, повязаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 2 (другої) групи, щодо якої встановлено причинний звязок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше 8(восьми) мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 вказаного Закону, йому повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду особам, які віднесені до категорії 1 - як інваліду 2 групи,- це в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Проте, відповідач виплачував йому пенсію не у відповідності до ст..ст. 54 ,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а керувався Постановами Кабінету Міністрів України, які не мають сили закону та не враховують встановлений Законом розмір пенсії. Позивач просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо призначення, перерахунку та виплаті пенсії незаконними та такими, що порушують його права; зобовязати відповідача провести перерахунок його основної державної пенсії на рівні,не нижче 8(восьми) мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ст.. 54 ч,4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії - в розмірі 80 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з подальшою своєчасною виплатою належної пенсії. В судове засідання позивач не зявився. Подав заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Подав уточнюючу заяву,де збільшив позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в іванівському районі діяло в межах чинного законодавства України, визнавши, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст.. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те,що позивач одержує пенсію як державний службовець.. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач, [PERSON], [INFO], - є учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, постраждалий від внаслідок Чорнобильської катастрофи -1 категорії( Посвідчення - категорії 1,Серії А № 142381 с, інвалідом 2 групи з 13 жовтня 2008 року, захворювання якого повязано з наслідками аварії на ЧАСЕ, що підтверджено довідкою (витяг із акту огляду МСЕК) Серії КИО - 1 № 329845 та одержує пенсію по інвалідності 2 групи загальне захворювання з 17.04. 2008 року, а також з 01.11. 2008 одержує додаткову пенсію за шкоду,заподіяну здоров»ю, що підтверджено довідкою Управління Пенсійного фонду України в Іванківському район від 06 липня 2010 року № 2485/06 та запереченням,довідками від 05.07. 2010 року №06/438 (Три довідки-за 2008,2009 та 2010 роки). Отже, пенсію позивач одержував згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058. Пенсія [PERSON] внаслідок загального захворювання по інвалідності 2 групи, повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС- за списком №1 становила: 3 жовтня 2008 року по червень 2010 року: основна - 1005 грн. 53коп.; додаткова - 141 грн. 20 коп. Оскільки позивач одержував і на даний час одержує пенсію не відповідно до ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а згідно Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , то його вимога щодо відмови у перерахунку йому пенсії за період з 01 жовтня 2008 року по 01.07. 2010 року в розмірах, встановлених ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставною, а тому в цій частині позову слід відмови ти. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам 2 групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Позивач є інвалідом 2 групи, його інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, а тому його вимога щодо виплати йому додаткової пенсії в розмірі , встановленому ст.. 50 Закону, є обґрунтованою, оскільки з матеріалів справи слідує,що додаткову пенсію позивачу виплачує відповідач з порушенням законодавства. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування "іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст.. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно є чинною з того ж дня і по даний час попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити в частині нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.52 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік», за період з 01 листопада 2008 року по 10.08.. 2010 року та виплатити її за відрахуванням виплачених сум. На підставі викладеного, ст.. ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial