Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

У лютому 2009 року [PERSON] акціонерне товариство ОТП Банк (далі ПАТ ОТП Банк, Банк) звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 17 березня 2006 року між ним та [PERSON] (далі Позичальник) був укладений кредитний договір за № СL-009/170/2006, відповідно до якого ПАТ ОТП Банк надало останньому кредит в сумі 51688 доларів США строком до 17 березня 2011 року. На забезпечення виконання зобовязань за цим договором 17 березня 2006 року між ПАТ ОТП Банк та [PERSON] (далі Поручитель) було укладено договір поруки № SR-009/170/2006, згідно з яким [PERSON] зобовязувалась відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником боргових зобовязань перед Банком за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року. Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 договору поруки у випадку невиконання Позичальником боргових зобовязань за кредитним договором ПАТ ОТП Банк має право звернутися до Поручителя з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Згідно із умовами цього договору Поручитель не звільняється від виконання зобовязання, забезпеченого порукою. У договорі поруки та ч. 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 06 липня 2009 року. Таким чином, відповідач [PERSON] має відповідати перед Банком за виконання зобовязань за кредитним договором № СL-009/170/2006, укладеним 17 березня 2006 року між Банком та [PERSON], в повному обсязі: повернути основну суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом, пеню і штраф за прострочення виконання зобовязання. Станом на 05 січня 2010 року заборгованість по кредиту за вказаним договором становить 32663,42 доларів США, заборгованість по відсоткам, яка нарахована за період з 17 серпня 2007 року по 19 лютого 2009 року, тобто до смерті [PERSON], становить 5335,36 доларів США. Крім того, відповідно до п. 3.1.1 ч. 2 кредитного договору № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року за порушення прийнятих на себе зобовязань відповідач зобовязана також сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення, пеня сплачується додатково до прострочених сум. За несвоєчасне повернення кредиту за період з 17 серпня 2007 року по 30 січня 2008 року нарахована пеня в розмірі 13161 грн. 12 коп. Договір поруки є чинним та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Просило стягнути на користь ПАТ ОТП Банк з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року в сумі 37988,78 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 304035 грн. 84 коп., пеню в сумі 13161 грн. 12 коп. та судові витрати в сумі 1730 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов, оскільки згідно із договором поруки № SR-009/170/2006 від 17 березня 2006 року [PERSON] не звільняється від виконання зобовязання, забезпеченого порукою. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, проти стягнення з неї на користь позивача ПАТ ОТП Банк залишку заборгованості за кредитом та суми відсотків за користування кредитними коштами не заперечувала. Що стосується стягнення з неї на користь позивача пені за період з 17 серпня 2007 року по 30 січня 2008 року в розмірі 13161 грн. 12 коп. позов не визнала та пояснила, що ЦК України до вимог про стягнення пені встановлюється річний строк позовної давності. Цей строк позивачем ПАТ ОТП Банк пропущено без поважних причин, що є підставою для відмови Банку у позові в цій частині. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2006 року між Акціонерним комерційним банком Райффайзенбанк Україна, правонаступником прав та обовязків якого є позивач [PERSON] акціонерне товариство ОТП Банк (далі Кредитор, Банк), та [PERSON] (далі Боржник) було укладено кредитний договір № СL-009/170/2006. Згідно із п. п. 1-3 цього договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 51688 доларів США строком до 17 березня 2011 року зі сплатою 11 % відсотків річних. Крім цього договору, 17 березня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-009/170/2006. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору поруки [PERSON] зобовязувалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобовязань перед Кредитором за кредитним договором № СL-009/170/2006в повному обсязі. Поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. У судовому засіданні встановлено, що Банк свої зобовязання за кредитним договором № СL-009/170/2006від 17 березня 2006 року виконав, надав [PERSON] кредит у сумі 51688 доларів США, що підтверджується копією кредитної заяви та випискою з рахунку. Проте останній свої зобовязання за кредитним договором не виконав, суму кредиту, а також плату за користування кредитом не сплатив. 06 липня 2009 року [PERSON]Ю помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 147085, виданим 06 липня 2009 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Правонаступників після його смерті судом не встановлено, спадкова справа до майна померлого 06 липня 2009 року [PERSON]Ю не відкривалась. Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У ч. 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно із ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Судом встановлено, що станом на 05 січня 2010 року заборгованість за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року складає: залишок заборгованості за кредитом 32663,42 доларів США, сума несплачених відсотків за користування кредитом за період з 17 серпня 2007 року по 19 лютого 2009 року 5335,36 доларів США, всього 37998,78 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Оскільки відповідач [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобовязань за вказаним вище кредитним договором, зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У ст. 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 05 січня 2010 року, тобто на день проведення розрахунку заборгованості за кредитним договором, Національним банком України встановлено офіційний курс гривні до іноземних валют: 1 долар США = 7,985 грн. Виходячи з наведеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ ОТП Банк підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року в сумі 303420 грн. 26 коп., грошовий еквівалент 37988,78 доларів США за курсом Національного банку України станом на 05 січня 2010 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У судовому засіданні встановлено, що з вимогою до [PERSON] про стягнення з неї пені за період з 17 серпня 2007 року по 30 січня 2008 року в розмірі 13161 грн. 12 коп. за несвоєчасне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року Банк звернувся 20 лютого 2009 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності щодо цих вимог. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач [PERSON] в суді заявила про застосування строку позовної давності, поважні причини пропуску цього строку позивачем ПАТ ОТП Банк відсутні, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 13161 грн. 12 коп. задоволенню не підлягають у звязку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивач ПАТ ОТП Банк сплатило судовий збір у розмірі 1700 грн. та оплатило витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Всього судові витрати у справі становлять 1730 грн., які теж підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі ст. ст. 256, 258, 267, 524, 526, 530, 533, 543, 553, 554, 610 ЦК України,

Outcome: partial