overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, просила визнати дійсним укладений між сторонами 17 серпня 1994 року договір № 504 купівлі-продажу квартири № 11 по вул. Арх. Старова, 4-Д в м. Миколаєві, посилаючись на те, що свої зобов'язання за договором сторони виконали в повному обсязі. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі. Відповідачі та третя Південна товарна біржа особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись, причини неявки суду невідомі. Зважаючи на те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, і немає потреби в особистих поясненнях учасників процесу які не з'явились, суд за згодою позивача ухвалив розглядати справу у їх відсутність, в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 серпня 1994 року на Південній товарній біржі в м. Миколаєві між [PERSON] та [PERSON], який діяв також від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений договір № 504 купівлі-продажу квартири № 11 по вул. Арх. Старова, 4-Д в м. Миколаєві, раніше належної відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло за р. № 1072/к від 12.08.1994 року, зареєстрованого в КП ММ БТІ за р. № 19517 від 18.08.1994 року. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, позивач передала відповідачам грошову суму - 11000000 крб., а відповідачі передали позивачу вказану квартиру у власність. В подальшому сторони, які виконали угоду, ухилились від її нотаріального посвідчення. До цього часу договір ніким не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов - задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачено при подачі позову. На підставі частини 2 статті 47 ЦК Української РСР, і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

26.08.2010 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] та Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на майно земельну ділянку в порядку спадкування, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,42 га вартістю 82844 грн. 50 коп., яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області і належить її (позивачки) померлій 31.10.2009 року матері [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №025836, виданого на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 23.04.2004 року за № 267-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010401600019, мотивуючи тим, що у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй (позивачці) відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на землю, а саме Державного акту на право власності на землю. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, та не заперечувала щодо визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 9,42 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області і належить померлій 31.10.2009 року [PERSON]. Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. До спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 31.10.2009 року, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 108332 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області від 03.11.2009 року (а.с.9), відноситься й земельна частка (пай) розміром 9,42 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, про що свідчить ксерокопія Державного акту на право власності на земельну ділянку, який видано на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації № 267-р від 23.04.2004 року (а.с.13). [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], що підтверджено ксерокопією свідоцтва про народження, серії ІV-ФП № 355908 виданого Казанківським відділом ЗАГС Миколаївської області (а.с.7) та ксерокопією свідоцтва про одруження, серії 1-ФП № 079655 виданого відділом РАЦС Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області від 26.02.2004 року (а.с.8), прийняла спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли (від спадщини відмовились, дій що свідчать про прийняття спадщини не вчинили), а тому [PERSON] має право на спадщину за законом після смерті [PERSON], відповідно до положень ст.ст.1261, 1268, ч.3 ст.1296 ЦК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Представник ПАТ «Банк «Демарк» голова правління [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» заборгованість за кредитним договором № 500-069 від 05 серпня 2008 року у розмірі 18332,12 грн.; стягнути [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» державне мито розміром 183,32 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи розміром 120 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 15.04.2010 року, не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, згоден на заочне рішення суду. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. При огляді ксерокопії кредитного договору № 500-069 від 05.08.2008 року (а.с.4,5) встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «Банк «Демарк» було укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 10000 грн. для споживчих потреб зі сплатою 24% річних, щомісячною комісією в розмірі 50 грн. з кінцевим строком повернення 04 серпня 2010 року. При огляді розрахунку заборгованості виданого Миколаївським відділенням «Банк «Демарк» (а.с.7) встановлено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором № 500-069 станом на 09.06.2010 рік складає 18332 грн. 12 коп., в тому числі : заборгованість за кредитом 9630 грн.; заборгованість за відсотками 4539 грн. 68 коп.; пеня за порушення строків користування кредитом - 17 грн. 95 коп.; пеня за несвоєчасну оплату відсотків за користування кредитом - 844 грн. 49 коп.; несплачена щомісячна комісія - 1200 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором . Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За наведених обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

26.08.2010 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з червня 2010 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який проживає [INFO], приватного підприємця, аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо сплати аліментів на утримання доньки. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Договір про утримання сина не укладено, сторони проживають окремо, непрацездатних батьків та інших осіб на утриманні не мають. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі ? частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що квартира [ADDRESS] належить їм на підставі договору купівлі продажу. В квартирі зареєстровано крім них також відповідача, який в квартирі не проживає з часу реєстрації в 2007 році житлом не цікавиться, гроші на його утримання не надає. Посилаючись на викладене позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявлявся двічі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації, про причини неявки суду не повідомляв. Зважаючи на викладене суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивачка, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду 13.08.2010 року та просив постановити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що він перебував в шлюбі з відповідачем з 14.10.2006 року. Від даного шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яки на теперішній час проживають з відповідачкою. Позивач просив шлюб розірвати, посилаючись на те, що на протязі спільного проживання, вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що між ними постійно траплялись сварки. Майнового спору між сторонами немає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, зазначивши, що примирення між ними не можливе, в них різні характери та відсутність взаєморозуміння, які призвели до припинення стосунків, шлюб носить формальний характер. Відповідач у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 14.10.2006 року, актовий запис № 120 ( а.с.5), сторони уклали шлюб 14.10.2006 року. Згідно до свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 31, у сторін 02.02.2009 року народився син [PERSON] (а.с. 6), відповідно до свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 31, у сторін 31.05.2007 року народився син [PERSON] (а.с. 6). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, шлюб носить формальний характер, спору про поділ майна, що є спільною власністю, у сторін немає. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати по оплаті державного мита слід покласти на позивача [PERSON]. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що з 1994 року по 2007 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання народилася донька - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження доньки батько дитини був записаний з її слів, оскільки шлюб не зареєстровано. Посилаючись на те, що відповідач визнав батьком її доньки, займався вихованням та доглядом під час спільного життя, просила визнати [PERSON] батьком її доньки [PERSON], [INFO]. Крім того просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у у розмірі 1500грн. що місяця, оскільки в добровільному порядку матеріальної допомоги останній не надає. В судовому засіданні позивачка відмовилася від позовних вимог про встановлення батьківства. Ухвалою суду провадження в частині встановлення батьківства закрито. Крім того уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути аліменти з 13 липня 2010 року. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, при цьому пояснивши, що робота в нього є тільки сезонною у літній період. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 1994 по 2007 роки. Від спільного проживання народилася донька [PERSON], [INFO] (актовий запис №1555 від 02.07.2010 року), в свідоцтві про її народження батьком вказаний [PERSON]. Донька проживає з матірю та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні, що підтверджується довідкою ЖКВ «Зоря - Машпроект» № 291 від 25.02.2010 року. Як вбачається з листа ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 10.08.2010р. за №3866/9/17-232, відповідач є фізичною особою - підприємцем, працює за спрощеною системою оподаткування та сплачує єдиний податок. Виручка від реалізації послуг за 2009 рік складає 90000грн.. Судом встановлено, що відповідач має сезону роботу, а саме у літній період надає послуги з прокату водних транспортних засобів відпочивальникам. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки дитини зобовязані утримувати її до досягнення повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач має нерегулярний дохід, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 700 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

В квітні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію. Позивач вказує на те, що між товариством та відповідачами 1 листопада 2005 року укладено договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Згідно умов договору постачальник взяв на себе зобовязання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживачів, а останні зобовязалися своєчасно оплачувати теплову енергію. Посилаючись на те, що постачальник свої зобовязання виконав, а споживачі оплату за надану теплову енергію не провели, а також на положення ст.ст. 525, 526, ЦК України, ст.ст. 24, 25 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 64, 67, 68 ЖК позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 2670 грн. 57 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON], вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачі проживають в [INFO] та є споживачами послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою позивач на підставі укладеного договору про постачання теплової енергії. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, належними сторонами, а також у встановлений договором строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі свої зобовязання не виконують, в звязку з чим мають перед позивачем заборгованість за договором за надані послуги теплопостачання, яка за період з 1 квітня 2008 року по 1 лютого 2010 року складає 2670 грн. 57 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідачів слід стягнути суму заборгованості у розмірі 2670 грн. 57 коп. у рівних частках з кожного з відповідачів, а саме по 1335 грн. 29 коп. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 30 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави у рівних частках з кожного з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

В квітні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію. Позивач вказує на те, що між товариством та відповідачами 1 вересня 2005 року укладено договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Згідно умов договору постачальник взяв на себе зобовязання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживачів, а останні зобовязалися своєчасно оплачувати теплову енергію. Посилаючись на те, що постачальник свої зобовязання виконав, а споживачі оплату за надану теплову енергію не провели, а також на положення ст.ст. 525, 526, ЦК України, ст.ст. 24, 25 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 64, 67, 68 ЖК позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 1010 грн. 91 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачі проживають в [INFO] та є споживачами послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою позивач на підставі укладеного договору про постачання теплової енергії. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, належними сторонами, а також у встановлений договором строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі свої зобовязання не виконують, в звязку з чим мають перед позивачем заборгованість за договором за надані послуги теплопостачання, яка за період з 1 листопада 2008 року по 1 лютого 2010 року складає 1010 грн. 91 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідачів слід стягнути суму заборгованості у розмірі 1010 грн. 91 коп. у рівних частках з кожного з відповідачів, а саме по 252 грн. 73 коп. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 30 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави у рівних частках з кожного з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

В квітні 2010 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію. Позивач вказує на те, що між товариством та відповідачами 1 листопада 2005 року укладено договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Згідно умов договору постачальник взяв на себе зобовязання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживачів, а останні зобовязалися своєчасно оплачувати теплову енергію. Посилаючись на те, що постачальник свої зобовязання виконав, а споживачі оплату за надану теплову енергію не провели, а також на положення ст.ст. 525, 526, ЦК України, ст.ст. 24, 25 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 64, 67, 68 ЖК позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 1717 грн. 87 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачі проживають в [INFO] та є споживачами послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою позивач на підставі укладеного договору про постачання теплової енергії. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, належними сторонами, а також у встановлений договором строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі свої зобовязання не виконують, в звязку з чим мають перед позивачем заборгованість за договором за надані послуги теплопостачання, яка за період з 1 лютого 2009 року по 1 лютого 2010 року складає 1717 грн. 87 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідачів слід стягнути суму заборгованості у розмірі 1717 грн. 87 коп. у рівних частках з кожного з відповідачів, а саме по 858 грн. 94 коп. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 30 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави у рівних частках з кожного з відповідачів.

Outcome: approved