Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

08 червня 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив - Стягнути з відповідача на її користь недоотримані суми щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" з 01.01.2006 року. До розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив; 1 .Визнати дії відповідача щодо невиплати йому, як дитині війни належних сум, а саме надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком для непрацездатних осіб, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірними. 2.3обов*язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй соціальну допомогу як дитині війни з 01.06.2006 року по час розгляду справи. Справа була призначена слуханням на 01.09.2010 року відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. До судового засідання позивач не з*явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та наполягав на своїх позовних вимогах з підстав зазначених ним у позовній заяві та просин позов задовольнити. В судове засідання відповідач чи його представник не з*язився хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, просив в позові відмовити та наполягав на застосуванні строку позовної давності. При цьому відповідачем до суду було подано заперечення до позову в яких він позовні вимоги не визнав у повному обсязі з тих підстав що допомога позивачу не була нарахована, оскільке це не було передбачене законодавством, а також у зв*язку з пропуском поз?:вачем строку звернення до суду. З інших доказів, досліджених у судовому засіданні, судом встановлено, що: Позивач є особою яка має статус дитини війни і підпадає під дію Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (а.с.6-7) і їй з 01.01.2008 року по 31.05.2010 року включно виплачувалась допомога як дитині війни в розмірі 47,00 49,80 гривень щомісяця ( а.с.8). Суд, дослідивши заяви та заперечення сторін, а також матеріали справи як докази, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війки» від 18. 11.2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції України. П.п.2 п.4 розділу 11 Закону України №107-У1 від 28.12.2007 року "Про державний бюджет на 2008 рік" текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" було змінено і зазначеним особам здійснювалась доплата підвищення до пенсії але в менщому розмірі ніж відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10 рп/2008 п.п.2 п.4 розділу 11 Закону України №107-У1 від 28.12.2007 року "Про державний бюджет на 2008 рік"щодо внесення змін до ет.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" визнані такими, що не відповідають Конституції України. Таким чином, за період, за який заявлено позовні вимоги, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно того, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком були чинним з 9 липня 2007року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України) до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року. Таким чином, суд вважає,визнати дії відповідача неправомірними та за необхідне зобов*язати відповідача нарахувати позивачу підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по день розгляду справи судом, тобіш по 01 вересня 2010 року включно. Щодо вимог позивача зобов*язати відповідача здійснити нарахування та виплатити надбавку з розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, то зазначена вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав: Статтею 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було встановлено, що пільги дітям війни передбачені абзацом 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" запроваджуються з 01.01.2006 року, а статтею 6 протягом 2006 року поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Зазначені статті не були визнані неконтуціонними у встановленому законом порядку, отже відсутні підстави для їх застосування. Крім того у 2006 році урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни".

Outcome: partial