overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що 25 січня 1996р. в селі Кур'янці Погребищенського району Вінницької області померла її рідна сестра ,[PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельного паю та іншого майна. Спадкоємцем за законом є заявник, проте в теперішній час вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки свідоцтво про її народження -не збереглося. Згідно архівної довідки Державного архіву Вінницької області її матір'ю була « Яровенка Пелагея Кіндратівна«, яка є і її матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження . В судовому засіданні представник заявника вимагав встановити факт, що [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 25 січня 1996 року в с. Кур'янці. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився ,однак направив до суду заяву, в якій просить заслухати справу у їх відсутності. Вимоги заявника визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши її матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 25 січня 1996р. була рідною сестрою [PERSON] . Висновки суду підтверджуються такими доказами: Архівною довідкою № 06-784/7 від 18.06.09 року (а.с.8), згідно якої [PERSON] була рідною матір'ю [PERSON] , архівною довідкою № 06-233/7 від 01.03.10 року (а.с.9), згідно якої [PERSON] була рідною матір'ю [PERSON] , копією свідоцтва про народження заявника (а.с.16), яке виписане на ім'я [PERSON] і її його матір'ю вказана [PERSON]. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.І ст.256 ЦПК України, згідно якої, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 25 січня 1996р., була рідною сестрою [PERSON], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості [PERSON] реалізувати своє право на спадщину, тому його необхідно встановити на підставі п.1 ч.І ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

5.10.2010 року лікар-психіатр Погребищенської центральної районної лікарні м. Погребище Вінницької області [PERSON]І звернулась з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку громадянину [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно представленого заключення хворий [PERSON] тривалий час страждає на психічне захворювання в формі шизофренії параноїдної форми. Безперервний тип перебігу. Під час перебування у відділенні хворий відмовляється від лікування. По психічному стану хворий [PERSON] виявляє дії, що являють собою загрозу здоров'ю та життю оточуючих і самого себе. Просить заяву задовольнити. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра [PERSON], думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 2 Закону України "Про психіатричну допомогу", амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що згідно представленого заключення хворий [PERSON] тривалий час страждає на психічне захворювання в формі шизофренії параноїчної форми. Безперервний тип перебігу. Під час перебування у відділенні хворий відмовляється від лікування. По психічному стану хворий [PERSON] виявляє дії, що являють собою загрозу здоров'ю та життю оточуючих і самого себе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором вказуючи, що відповідач відповідно до договору №382 від 17.03.2008 року отримав кредит у розмірі 6400,00 гривень. Відповідач порушив умови кредитного договору, а саме не сплачує кредит, проценти за користування кредитними ресурсами про що відповідача було неодноразово повідомлено, але він ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору, відповідно до чого виникла заборгованість по кредиту та процентах. Станом на 31.08.2010 року сума заборгованості відповідача перед банком складає 10666,89 грн. з них: заборгованість за кредитом 6277,00 грн; відсотки 3351,77 грн; комісія за РО 00,00; плата за пропуск платежів 1038,12 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитом у сумі 10666,89 грн та витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не прибув, направив заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причину неявки суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Стаття 530 ЦК України вимагає: Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти) у тій самій сумі, що були передані позичкодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] було укладено договір №382 від 17.03.2008 року про надання кредиту у розмірі 6400,00 гривень зі сплатою відсотків за кредитом і відповідно до умов договору позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав надавши останньому кошти в сумі 6400,00 гривень. В свою чергу відповідач свої зобов'язання згідно умов кредитного договору не виконав, не сплатив кредит, відсотки та штрафні санкції. Із досліджених в судовому засіданні розрахунку суми боргу по кредитному договору від 31.08.2010 року; кредитним договором від №382 від 17.03.2008 року, заявою [PERSON] від 14.03.2008 року на отримання кредиту слідує, що відповідач отримав наданий позивачем кредит, станом на 31.08.2010 року заборгованість по кредитному договору становить 10666,89 грн.. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість за кредитним договором по сплаті кредиту, відсотків та штрафних санкцій .на суму 10666,89 грн., що дає підстави задоволенню позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та судовий збір в сумі 106,67 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання синів до досягнення ними повноліття. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач ухиляється від їх утримання, хоча він має достатньо можливостей надавати допомогу дітям. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач визнав позов повністю. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с.11). Згідно довідки КП «Калитянський» від 21.08.2010 року, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач працює водієм у ВАТ ППР «Броварський» та отримує заробітну плату, середній розмір якої складає 2800 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або ) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом ( п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року ). За змістом ст.ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, передбачені ст.174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Харківський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до суду з вищевказаним ом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ДП «Жовтневе лісове господарство» матеріальну шкоду, завдану знищенням двох дерев липи діаметром 18 см та однієї липи діаметром 16 см на території кв.101 вид 14 (урочище Макарове), в сумі 782 грн. 85 коп. Вказав, що 15.07.2010 року відповідач здійснив вирубку лип, про що майстром Золочівського лісництва [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №8 за ознаками порушення, передбаченого ст.65 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 85 грн. Представник позивачів - помічник прокурора Золочівського району Клочко Н.О. та представник ДП «Жовтневе лісове господарство» [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обємі, згоден відшкодувати завдані ним матеріальні збитки лісовому господарству. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З протоколу № 8 про адміністративне правопорушення вимог лісового законодавства від 2010 року видно, що [PERSON] здійснив самовільний поруб двох дерев дрібно листової липи діаметром 18 см та однієї - діаметром 16 см, спричинивши збитки на загальну суму грн. 19 коп. (а.с.7). Постановою від 15.07.2010 року відповідач притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП та підданий штрафу в сумі 85 грн., а також йому запропоновано добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну лісовому господарству в сумі 83 грн. 19 коп., та в внести в 15-денний термін з дня одержання цієї постанови зазначену суму, нову вручено відразу, про що в постанові [PERSON] поставив свій підпис (а.с.6). Відповідно до ст. 40 ч. З КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Оскільки на підставі Декрету КМУ від 21.01.1993 року „Про державне мито позивач звільний від сплати державного мита, тому згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, суду пояснила, що 06 січня 2007 року в м. Дондушень Р.Молдова померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з: права власності на земельну ділянку (пай), що підтверджується державним актом серії ВН №130032 виданого 29 вересня 2004 року Ямпільською РДА на імя покійної, право власності на майновий пай члена КСП, що підтверджується сертифікатом серії ВІ №002589 виданого 7 липня 2001 року [PERSON] сільською радою на імя покійної. За життя, [PERSON] (17.12.1994 року) склала заповіт, відповідно до якого заповіла все майно, яке буде належати їй на момент смерті їй. 10 жовтня 1997 року в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області по вул.. Зарічна 28, право власності на який не зареєстровано. Після смерті покійного в спадщину фактично вступила його дружина [PERSON], яка померла 25 грудня 2004 року в м. Дондушень Р. Молдови, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з: права власності на земельну ділянку (пай), що підтверджується державним актом серії ВН №130033 виданого 29 вересня 2004 року Ямпільською РДА на імя покійної, право власності на майновий пай члена КСП, що підтверджується сертифікатом серії ВІ №002590 виданого 7 липня 2001 року [PERSON] сільською радою на імя покійної. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла їй все майно, яке буде належати їй на момент смерті. Вона, являється єдиним спадкоємцем майна покійних, в поточному році вона звернулась до державної нотаріальної контори Ямпільського району з метою оформлення свого права на спадкове майно, однак нотаріус їй відмовила, мотивуючи це тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано, у звязку з чим вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.. Тому вона змушена звернутись до суду і просить суд винести рішення, яким встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до глави 7 Закону України від 02.09.1993 року Про нотаріат, свідоцтво про право на спадщину видається громадянам нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право спадщини, вимоги про визнання права на спадщину у судовому розгляді не підлягають. Дослідивши матеріали, судом встановлено, що питання про право на спадщину має бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом подачі заяви для одержання свідоцтва про право на спадщину протягом визначеного судом додаткового строку в шість місяців, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В позові вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 1995 року. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO] Позивач просить шлюб розірвати. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, вислухавши дослідивши надані докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі з 29 грудня 1995 року підтверджено копією свідоцтва про одруження сторін. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що вбачається із копії свідоцтва про його народження. Згідно ст. 110-112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, інші обставини життя сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, бо як вбачається із пояснень позивача, сторони тривалий час фактично не мешкають, як подружжя, разом, не ведуть спільне господарство, не мають спільний бюджет, а подальше збереження шлюбу із відповідачем таким чином суперечить інтересам позивача, а це має істотне значення для вирішення спору, бо з відповідачем позивач не веде подружнє життя з жовтня 2008 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом і попросила шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 8 лютого 2007 року відділом РАЦС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 7 - розірвати, посилаючись на те, що у неї з відповідачем різні характери, різні погляди на сімейне життя, фактично шлюбні відносини між ними припинилися, примирення між ними неможливе. Від спільного проживання у них 21 лютого 2007 року народився син [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, попросила позов задоволити. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами згоден, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, оскільки подружнє життя сторін не склалось, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернувся з позовом до [PERSON]О про звернення стягнення на заставне майно по договору кредиту від 28.07.2005р. згідно якого відповідають в розмірі 26000,00грн і в забезпечення виконання зобовязання був укладений договір застави від 12.08.2005року, згідно якого відповідач відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ 110307,2005 року випуску, д.н АМ5725АВ. Відповідач порушив своє зобовязання і станом на 04.01.2010р. Допустив заборгованість в сумі 9987,23грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить провести заочний розгляд справи. Представник позивача дав пояснення,які відповідають викладеному в позовній заяві. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно кредитного договору між КБ "Приватбанк" та відповідачам від [PERSON]О отримав кредит в розмірі 26000,00гр зі сплатою відсотків за користування :кредитом в розмірі 13,56% на рік на суму залишку з кінцевим терміном повернення 28.07.2010р. В забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором 12.08.2005р. між сторонами укладений договір застави згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ 110307,2005 року випуску, д.н АМ5725АВ. В порушення умов договору відповідач станом на 04.01.2010р. допустив заборгованість в сумі 9987,23грн. Відповідно до ст19,20 Закону України "Про заставу" банк , як заставодержатель має право задовольнити вимоги в повному обсязі. Заставодержатель має право звернення стягнення на предмет застави, якщо на момент настання терміну виконання зобов"язання забезпеченого заставою воно не було виконано. Згідно ст.ст1051,2 ст. 1 050 ЦК України якщо боржник порушив зобов"язання щодо чергового повернення чергової частини кредиту є правом позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи викладене позов підлягає до задоволення. На підставі викладеногоі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 1994 до 2004 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач з квітня 2010 року відмовився надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, знаючи про те, що дитина навчається у технікумі та постійно потребує матеріальної допомоги. Досягти домовленості про участь в утриманні доньки не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на дитину. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду але надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 21). У заяві зазначив, що позов визнає у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 до 2004 року про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 3). В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Враховуючи те, що відповідач здоровий, працездатний, позов визнав, може утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки на утриманні відповідача є ще одна дитина, народжена в новому шлюбі укладеному між [PERSON] (відповідачем у справі) та [PERSON] (а.с. 22). В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача суму витрат повязаних з написанням позовної заяви до суду та наданням правової допомоги, що, на думку суду, підлягає задоволенню.

Outcome: partial