Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до кредитної спілки Єдність про повернення вкладу та нарахованих процентів члена кредитної спілки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить суд стягнути з кредитної спілки «Єдність» на його користь заборгованості по депозитному вкладу у сумі 23600 грн. та нарахованих, але не сплачених відсотків в розмірі 755 грн. 78 коп., а всього 24355 грн. 78 коп. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання в якому вказує, що не заперечує проти задоволення предявлених до кредитної спілки «Єдність» позовних вимог та просить справу слухати у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 09 лютого 2010 року між позивачем з однієї сторони та відповідачем, з другої, було укладено договір № 1066 про залучення внеску (вкалду) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі - Договір), загальною сумою вкладу 23600 грн., які були внесені [PERSON] в касу відповідача на строк 1 рік з виплатою 23 відсотків річних. Відповідно до пунктів 3.4.4 вказаних договорів кредитна спілка «Єдність» зобовязазалсь забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами. У відповідності до пунктів 5.1 Договору за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань по цим договорам сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України. В судовому засіданні встановлено, що з моменту підписання договору та по даний час, позивачем, як вкладником було дотримано усіх істотних умов Договору. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із приписами ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані Цивільним кодексом, іншими актами Цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Суд приймає до уваги той факт, що відносини між позивачем та відповідачем по своїй суті повністю тотожні відносинам вкладник - банк, то і, відповідно, повинні регулюватись за тими ж нормами, що і останні. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання відповідно до договору № 1066 від 09.02.2010 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, внаслідок чого позивачу безпідставно відповідачем не повертається сума вкладу в розмірі 23600 грн. Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму в розмірі встановленому договором банківського вкладу. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по нарахованим, але не сплаченим відсоткам становить 755 грн. 78 коп. Частини 2 та 3 статті 1058 ЦК України передбачають, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. У відповідності до частин 2 та 3 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, і ті, що виникають із договорів про надання фінансово- кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Таким чином, у суду є достатньо підстав вважати, що відповідачем грубо порушені норми ст. 1058, ч. 2 ст. 1060 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», тому приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення повністю, а отже з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення кошти в сумі 24355 грн. 78 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved