Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою, якою просить розірвати договір банківського вкладу та видати його. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просить позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з"явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд визнав за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи оскільки достатньо доказів та ухвалив розглядати справу заочно, проти чого позивач в поданій заяві не заперечував, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує. Суд з"ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 5 січня 2009 року між позивачем та Відповідачем по справі, в особі менеджера по роботі з фізичними особами [PERSON], був укладений договір № 739631 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Стимул» № 577375. Предметом договору є передача позивачем грошової суми Вкладу Відповідачу, за який останній повинен виплатити позивачу відсотки в розмірі 11,5 % річних, на строк 1 місяць від дати надходження Вкладу на Вкладний рахунок. Тобто дата повернення - 5 лютого 2009 року (п. 2.2. договору). Позивач виконав свої зобов'язання по Договору та 5 січня 2009 року, після підписання договору, вніс на вкладний рахунок готівкою 6161,62 євро, що підтверджується копією квитанції. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, «За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.» Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, «За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язується видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.». 05.02.2009 року строк дії Договору припинився та Відповідач, відповідно до Договору та чинного законодавства зобов'язаний був повернути позивачу депозит з нарахованими на нього відсотками. 11 лютого 2009 року позивач надав Відповідачу лист, в якому попросив виконати вимоги Договору та повернути йому вклад, з нарахованими на нього відсотками в розмірі 6474,83 євро. Проте Відповідач тільки частково повернув кошти. На сьогоднішній день Відповідач заборгував позивачу кошти в сумі 5194,54 євро. 15 квітня 2010 року позивач повторно звернувся до Відповідача з заявою про видачу мені заборгованість по депозиту, але останній кошти не повернув та навіть не надав відповіді на звернення. Тобто дії відповідача є такими, що суперечать чинному законодавству, а підстави зазначені в листі стосовно відмови Відповідача повернути вклад, неповажною причиною по відношенню до виконання умов Договору. Таким чином на момент подання цієї позовної заяви Відповідач не повернув частину депозитного вкладу, чим порушив свої зобов'язання по Договору. Відповідач повинен позивачу повернути невиплачений залишок за вкладом в сумі 5194,54 євро. Відповідно до ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено Договором або законом. Ні договором, ні законом Відповідач свої дії не обґрунтовує, так як діючи закони права йому на такі дії також не надають. Постанови ж Національного банку України сили закону не мають та являються підзаконним нормативними актами. Своїми діями відповідач також порушив вимоги дії ст. 629 ЦК України, яка зазначає: «Договір є обов'язковим для виконання сторонами.», пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», яка зазначає: «Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.». Згідно ч. 7, ст. 110 ЦПК України, «Позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.» Відповідно до ст. 4 п. 37 Декрету Кабінету Міністрів України, « Від сплати державного мита звільняються, громадяни за позовами про відшкодування збитків, завданих неповерненням у терміни, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, які були залучені до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян.». Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved