Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

[PERSON] у квітні 2009 року звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, скасування рішення та визнання пункту кредитного договору недійсним. Позивач посилався на те, що 25 березня 2008 року уклав із відповідачем кредитно-заставний договір на купівлю автомобіля, банк надав йому кошти, він придбав автомобіль і користується ним. Він із дотриманням графіку погашення кредиту сплачує необхідні по договору суми відповідачу. Але відповідач в односторонньому порядку без його згоди змінив один пункт вказаного договору, збільшивши процентну ставку річних. Вважає вказані дії неправомірними, оскільки збільшується сума погашення по кредиту. У звязку із відмовою відповідача щодо скасування рішення про підвищення процентної ставки, він просив визнати дії відповідача по односторонній зміні процентної ставки за цим кредитним договором неправомірними, визнати недійсною односторонню зміну умов кредитного договору та зобов'язати вчинити дії по перерахунку процентів за їх договором і по нарахуванню процентів по раніше визначені процентній ставці. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2009 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною односторонньої зміни умов кредитного договору та зобов'язання вчинити певні дії. На вказане рішення подана апеляційна скарга [PERSON] Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2010 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2009 року скасоване. Позов [PERSON] задоволено. Визнано односторонню зміну умов до кредитного договору № КТSOАК91690040 від 25 березня 2008 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині збільшення кредитної ставки із 15,48% до 27,14% річних - недійсною. Але апеляційним судом не прийняте рішення щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії по перерахунку процентів за договором і по нарахуванню процентів по раніше визначеній процентній ставці, а тому [PERSON] в заяві ставить питання про винесення додаткового рішення суду. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що заяву слід задовольнити, та прийняти додаткове рішення із наступних підстав. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається із матеріалів справи позивач у своєму позові про визнання недійсною односторонньої зміни умов кредитного договору, просив також зобов'язати відповідача вчинити дії по перерахунку процентів за договором і по нарахуванню процентів по раніше визначеній процентній ставці. Оскільки одностороннє збільшення відсоткової ставки за договором від 25 березня 2008 року, а саме із 15,48% на 27,14% річних, починаючи із 01 лютого 2009 року, визнане недійсним рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2010 року, яке набрало законної сили, а тому наявні підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії по перерахунку процентів за договором і по нарахуванню процентів по раніше визначеній процентній ставці, відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.1056-1 ЦК України, та Закону України №661-УІ від 12 грудня 2008 року.

Outcome: approved