Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

У липні 2003 року позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили поновити їм строк звернення з позовом про визнання частково недійсними в 1/6 частині свідоцтва про право на спадщину за законом видане на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнати за ними право власності на 1/6 частину домоволодіння № 3 по пров. Гуйвинському в м. Житомирі. Під час розгляду справи 30 березня 2004 року позивачі подали додаткову позовну заяву в якій просили виділити їх частку із домоволодіння, яка складається з жилого будинку під літерою «А». 19 грудня 2005 року позивачі звернулися до суду з заявою в якій просили стягнути з [PERSON] спричинену матеріальну шкоду в розмірі 5620 грн., за самовільно знесені ним сарай та туалет і моральну шкоду в сумі 4000 грн. 29 грудня 2005 року позивачі подали позовну заяву, в якій уточнили свої вимоги і просили розділити спірне домоволодіння, виділивши їхню частину майна у вигляді жилого будинку під літерою «А» та стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 5620 грн. та моральну шкоду в сумі 4000 грн. З заявами, аналогічними попередній, [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду 06 січня 2006 року та 07 травня 2007 року. Крім того, позивачі 07 травня 2007 року та 20 червня 2007 року подали до суду заяви про уточнення позовних вимог, які, на їх прохання, були повернуті ухвалами суду, що відображено в протоколах судових засідань від 22 травня 2007 року та від 22 жовтня 2007 року. 07 вересня 2007 року позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог, яку і просили розглядати по суті, про що зазначено в заяві від 06 березня 2009 року, в якій просили поновити пропущений строку для визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину в розмірі 1/6 частини спірного домоволодіння на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнати за ними право спільної власності на 8/15 частин домоволодіння, виділити їх частку, яка складається з жилого будинку під літерою «А» та стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 5620 грн. за знесені будівлі та моральну шкоду в сумі 2000 грн. Відповідачем [PERSON] 28 лютого 2008 року була подана до суду зустрічна позовна заява в якій він просив стягнути з позивачів на його користь вартість робіт по знесенню сараю та туалету в розмірі 500 грн., відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн., стягнути грошову компенсацію за переотриману долю в майні, виходячи з вартості визначеної будівельно-технічною експертизою на день розгляду справи та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє також як представник інших позивачів, та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав. Просили вимоги позивачів задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Представник відповідача просила зустрічну позовну заяву задовольнити повністю, в первісному позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що спірне домоволодіння № 3 по провулку Гуйвинському в м. Житомирі складається з двох жилих будинків під літерами «А» та «Б», сараю «В», двох туалетів. Позивачам належить 1/3 частина домоволодіння, згідно договору купівлі-продажу від 13.11.1969 р., згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали належну їм 1/3 ід. частинну спірного домоволодіння [PERSON] Остання 18.05.1984 року подарувала 20/100 ід. частин даного домоволодіння [PERSON] Після смерті [PERSON] 18.02.1993 року її дочки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину по 40/600 ід. часток спірного домоволодіння. Відповідачу належить 2/3 ід. частин спірного домоволодіння на підставі договору дарування від 19 квітня 2002 року, укладеного між ним і [PERSON] Позивачі просять визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину в розмірі 1/6 частини спірного домоволодіння на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з тих підстав, що після смерті своєї матері [PERSON] в 1927 році, ані її дочка [PERSON], ані син [PERSON] від спадщини не відмовлялися, а прийняли кожний по 1/6 ід. частини від належної їй 1/3 частини будинковолодіння. Враховуючи, що у [PERSON] була у власності 1/3 частина домоволодіння, у [PERSON] також 1/3 частина (після смерті в 1936 р. чоловіка [PERSON]С.), то кожному із них стало належите по Ѕ частині спірного домоволодіння. Право власності до [PERSON] на 2/3 частин спірного домоволодіння перейшло в результаті видачі йому 20 липня 1970 року Житомирською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] на належну їй 1/3 частину домоволодіння, але при видачі вищевказаного свідоцтва не були враховані вищевказані обставини, а саме : факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері. Саме видачею даного свідоцтва були порушені права позивачів в 1/6 частині будинковолодіння. Крім того, при видачі даного свідоцтва не було враховано, що після купівлі 1/3 частини домоволодіння за заявою матері (бабусі) позивачів [PERSON] було надано дозвіл архітектури на перебудову будинку під літерою «А», а саме : дозволено було перебудувати кухню 19,9 кв.м. - в жилу кімнату, а коридор - в кухню, з розширенням до 9,9 кв.м., у зв'язку з чим збільшилась корисна площа домоволодіння та ідеальна частка позивачів у домоволодінні на 1/5 частину. У зв'язку з чим, позивачі вважають, що їх мати (бабуся) [PERSON] у 1969 році мала у спірному домоволодінні 8/15 ідеальних частин, а тому [PERSON] повинен був отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/15 частин спірного домоволодіння. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд вважає, що підстав для визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину в розмірі 1/6 частини спірного домоволодінняна на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та визнання за позивачами права власності на частину спірного домоволодіння з підстав заявлених позивачами не має, оскільки рішеннями Житомирського обласного суду від 20 лютого 2001 року та Верховного Суду України від 16 травня 2001 року були встановлені обставини не прийняття [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] спадщини, так само було встановлено, що з моменту укладення договору 13.11.1969 р. і до дня смерті [PERSON] надбудова, прибудова або перебудова спірного будинку не проводилась і переобладнання кухні площею 19,9 кв.м, в жилу кімнату, а веранди (коридору) площею 7,5 кв.м. в кухню не збільшило корисної площі будинку під літерою «А». Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками. Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року (зі змінами) Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту норми ЦК України це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). З урахуванням висновків експертизи, порядку користування спірним домоволодінням, який склався між співвласниками, рішення Богунського райсуду м.Житомира від 04.05.2004 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою, також враховуючи прохання позивачів про виділення їх частки разом через відсутність між ними спору, суд вважає за доцільне провести поділ спірного домоволодіння згідно 1 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2010 року (а.с.233,236 том 2), виділивши у приватну власність : відповідачу [PERSON] (належна ідеальна частка складає 2/3 ід.ч.) житловий будинок літ. «Б», туалет літ. «У», та самовільно знесені сарай літ. «В» та туалет літ. «У», загальною вартістю 166 310 грн., що складає 45/100 ід. частки домоволодіння; позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (належна ідеальна частка складає 1/3 ід.ч) житловий будинок літ. «А», загальною вартістю 199 395 грн., що складає 55/100 ід. частки домоволодіння. Позивачі повинні сплатити відповідачу грошову компенсацію за відхилення від частки в розмірі 77 493 грн. Суд виділив відповідачу [PERSON] самовільно знесені ним сарай літ. «В» та туалет літ. «У», якими користувались позивачі. При поділі земельної ділянки рішенням суду позивачі були зобов'язані знести сарай та туалет, які були розташовані на виділеній земельній ділянці відповідача. З заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, відповідач до суду не звертався. Всупереч вимогам закону відповідач самовільно розібрав вказані споруди, чим спричинив шкоду позивачам, а тому суд виділив дані господарські споруди (врахувавши їх вартість) відповідачу, що в свою чергу зменшило розмір грошової компенсації за відхилення від частки, яку повинні сплатити позивачі відповідачу. Відповідно до вищевикладеного не підлягають до задоволенню вимоги відповідача про стягнення з позивачів на його користь 500 грн. вартості робіт по знесенню сараю і туалету та вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь 5620 грн. матеріальної шкоди за знесені будівлі. Крім того, суд відмовляє позивачам та відповідачу в задоволенні їх вимог про стягнення моральної шкоди, відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, за недоведеністю позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог в частині визнання частково недійсними правовстановлюючих документів, про визнання права власності на частину домоволодіння, питання про пропуск позивачами строку позовної давності суд залишає без обговорення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з кожного позивача на користь держави судовий збір, відповідно до задоволених позовних вимог, в розмірі 280 грн. 59 коп. та з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 501 грн. 51 коп. Підлягають також стягненню з позивачів на користь відповідача витрати по оплаті за проведення експертизи в розмірі 150 грн. з кожної.

Outcome: partial