Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що її дідусеві [PERSON] належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективно сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розміром 9,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 10 серпня 1996 року за № 488 та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134977. Дідусь [PERSON] помер 27 жовтня 1996 року. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. Спадкоємцями першої черги після його смерті були бабуся [PERSON], яка померла 05 жовтня 2008 року та діти [PERSON], який помер 13 жовтня 2003 року та [PERSON], який помер 26 листопада 2008 року. Після їх смерті спадкоємцями є позивачка та відповідачі по справі, які від прийняття спадку відмовилися на користь позивачки. В звязку з чим просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективно сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розміром 9,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 10 серпня 1996 року за № 488 та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134977 після смерті [PERSON], 27 жовтня 1996 року. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективно сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розміром 9,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 10 серпня 1996 року за № 488 та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134977 після смерті [PERSON], 27 жовтня 1996 року та після смерті [PERSON], який помер 26 листопада 2008 року. Крім цього просила зобовязати Лозівський районний відділ земельних ресурсів Лозівської районної державної адміністрації Харківської області зареєструвати за нею сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134977, виданий Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 22 вересня 1996 року. Відповідачі в судове засідання не зявилися, але надали суду свої заяви в яких просили розглянути справи за їх відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечують та вважають уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи Лозівської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] проти задоволення уточненого позову не заперечував, вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявилися, але надав суду свою заяву в якій просить справу розглянути за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 27 жовтня 1996 року, відкрилась спадщина на земельну частку (пай), площею 9,28 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який перебуває у колективній власності колективно сільськогосподарського підприємства «Прогрес». Дана земельна частка (пай) належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134977, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 22 вересня 1996 року. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON]. Вони фактично спадок після його смерті прийняли, оскільки поховали спадкодавця, розпорядилися його особистими речами, проживали разом з ним на момент смерті, але юридично оформити спадок в нотаріальній конторі не змогли в силу тяжкого матеріального становища та в силу тяжкого стану здоровя. [PERSON], померла 05 жовтня 2008 року, [PERSON], помер 13 жовтня 2003 року, а батько позивачки [PERSON], помер 26 листопада 2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: вищевказана земельна ділянка. Спадкоємцями першої черги після його смерті є позивачка та відповідачі по справі, які від прийняття спадку відмовилися на користь позивачки. Позивачка фактично спадок після смерті свого батька прийняла, користується та розпоряджається земельною ділянкою, але при зверненні до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини їй в цьому було відмовлено, оскільки батько [PERSON] нотаріально спадщину не оформив після смерті [PERSON]. Позивачка тривалий час проживала однією сімєю зі спадкодавцем, а тому у відповідності до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно мешкав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що мешкаючи разом з спадкодавцем постійно, позивачка фактично спадок прийняла, заяву про відмову не писала, тому за таких обставин за нею необхідно визнати право власності на відкрите після смерті [PERSON] та [PERSON] майно. Згідно зі ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved