Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить виділити їй [PERSON] із майна що знаходилося у спільній сумісній власності подружжя у власність 1/2 частину квартири №11 по пров. Каретному (колишня вул. Попова), буд. 25 в м. Одесі, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину зазначеної квартири після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер 09.08.1995 року, тобто визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири №11 по пров. Каретному (колишня вул. Попова), буд. 25 в м. Одесі; визнати за [PERSON], [PERSON] право власності по 1/6 частини квартири №11 по пров. Каретному (колишня вул. Попова), буд. 25 в м. Одесі за кожною в порядку спадкування за законом після смерті їх батька - [PERSON], який помер 09.08.1995 року. При цьому посилається на те, що вона є дружиною [PERSON], який помер 08.09.1995 року. Останній за життя був власником квартири [ADDRESS]. Вказану квартиру [PERSON] придбав у [PERSON], про що був укладений договір купівлі-продажу №768 від 16.11.1993 року на Одеській Товарній Біржі. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси №2-9000/10 від 21.05.2010 року було визнано вищезазначений договір дійсним та визначено [PERSON], [PERSON], [PERSON] додатковий строк у один місяць для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 09.08.1995 року з моменту набрання рішенням законної сили. Зазначене рішення набрало чинності 03.05.2010 року. 19.06.2010 року вона разом з відповідачами звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Також в заяві про прийняття спадщині вона звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво на 1/2 частку майна, як такого що набуте у шлюбі. В теперішній час вона не отримала свідоцтво про право на спадщину в звязку з тим, що нотаріус який завів спадкову справу відмовив з посиланням на те, що він не може самостійно вирішити питання про те, яке саме майно набуто під час шлюбу з померлим і визначити долю в спільному майні подружжя та посилається на необхідність вирішити це питання в судовому порядку. Крім того, при виготовленні технічної документації було встановлено, що квартира №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі була реконструйована. Вона звернулася до установи яка має відповідну ліцензію, якою було надано висновок про відповідність проведеної реконструкції вимогам СНІП та ДБН. Зазначена реконструкція була за життя зроблена [PERSON], при цьому просить враховати те, що квартира №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі була придбана чоловіком і реконструйована за його життя, коли він знаходився в шлюбі з нею, [PERSON]. Тому вважає, що у відповідності до ст. ст. 60-61 СК України їй належить 1/2 частина реконструйованої квартири, а частка що підлягає спадкуванню складає іншу половину. З урахуванням черговості спадкування, розміру часток при спадкуванні спадкоємцями однакової черги та кількості спадкоємців вважає, що за нею та відповідачами слід визнати право власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідачі позов визнали. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка була дружиною [PERSON], який помер 09.08.1995 року. Відповідачі по справі є рідними доньками останього. [PERSON] за життя на підставі договору купівлі-продажу №768 від 16.11.1993 року укладеного на Одеській Товарній Біржі з [PERSON] належала квартира №11 в пров. Каретний в м. Одесі. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі № 786 від 16.11.1993 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] на Одеській Товарній Біржі; визначено [PERSON], [PERSON], [PERSON] додатковий строк у один місяць для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 09.08.1995 року з моменту набрання рішенням законної сили. Зазначене рішення набрало чинності 03.05.2010 року. 19.06.2010 року я разом з відповідачами звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Також в заяві про прийняття спадщині [PERSON] звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво на 1/2 частку майна, як такого що набуте у шлюбі. Як вбачається з пояснення сторін в теперішній час ними не отримано свідоцтво про право на спадщину в звязку з тим, що нотаріус який завів спадкову справу відмовляє їм з посиланням на те, що нотаріус не може самостійно вирішити питання про те, яке саме майно набуто під час шлюбу з померлим і визначити долю в спільному майні подружжя та посилається на необхідність вирішити це питання в судовому порядку. При підготовці документів для отримання свідоцтва про спадщину 08.07.2010 року було виготовлено технічний паспорт на спірну квартиру в якому було встановлено, що квартира №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі була реконструйована і приміщення позначене номером 2 було переобладнано з підсобного приміщення в кімнату площею 7,9 кв.м., приміщення під номером 4 було збільшено на 7,4 кв. м з житлової кімнати, приміщення санвузлу позначене номером 5 було збільшено на 4,1 кв.м. з житлової кімнати та кухні. Також було збудовано приміщення під номером 6 площею 4,1 кв.м., приміщення під номером 7 площею 9,7 кв.м., приміщення під номером 8 площею 2 кв.м. та приміщення під номером 9 площею 3,4 кв.м.. В теперішній час спірна квартира складається з 3-х кімнат площами: 7,9 кв.м., 18,4 кв.м., 4,1 кв.м., має загальну пощу 69,7 кв.м. та житлову 30,7 кв.м. Позивачка звернулася до ПП «ЛВК ПЛЮС», яке має ліцензію АВ №190340 та отримала технічний висновок, згідно якого спірна квартира в частині обємно-планировочних рішень відповідає вимогам діючих нормативних документів на житлові будівлі (ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Загальні положення»); виконана реконструкція квартири не вплинула на несучу здатність загальних будівельних конструкцій будівлі; демонтування прибудови буди мати наслідком порушення конструктивної схеми будівлі; вважають доцільним збереження виконаної реконструкції. З пояснень сторін вбачається, що зазначена реконструкція була за життя зроблена [PERSON], при цьому враховуючи те, що квартира №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі була придбана чоловіком і реконструйована за його життя, коли він знаходився в шлюбі з [PERSON]. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з п. 3.2 «Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих и прибудованих приміщень в м. Одесі», затв. рішенням Одеської міської ради 17.04.2001 р. за № 2153-ХХШ термін "реконструкція", виходячи з мети і задач цього Положення розуміється як здійснення будівельних робіт зі зміною одного з наступних параметрів приміщення: - функціональне призначення приміщення; - техніко-економічні показники: загальна площа, корисна площа, житлова площа, будівельний обєм; - зміна конструктивної схеми приміщення, в тому числі улаштування дверних прорізів замість вікон, улаштування прорізів у капітальних стінах, демонтаж перегородок; - збільшення навантажень на існуючі інженерні комунікації. У відповідності зі ст. 331 Цивільного Кодексу України, «Право власності на знову створене нерухоме майно (житлові будинки, будинки, спорудження тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У відповідності зі ст. 383 ч.2. ЦК України власник квартири може за своїм розсудом здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданої йому для використання як єдине ціле, - за умови, що ці зміни не приведуть до порушень права власності інших квартир у багатоквартирному житловому будинку й не порушать санітарно - технічні вимоги й правил експлуатації будинку, що й було зроблено: мною отримане згода суміжних власників квартир, і дозволу відповідних організацій і експертних бюро. У відповідності до ст. ст. 60-61 СК України, які передбачають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, тому суд вважає, що спірна реконструйована квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Способом захисту прав позивачки та інших спадкоємців може бути визнання права власності на реконструйовану квартиру №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі, яка складається з 3-х кімнат площами: 7,9 кв.м., 18,4 кв.м., 4,1 кв.м., має загальну пощу 69,7 кв.м. та житлову 30,7 кв.м. Згідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно);майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Також ч. ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, відповідно до якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи те, що інші правоприємники прав і обовязків померлого [PERSON], при розгляді цього спору спадкоємці, а саме відповідачі по справі не заперечують проти задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги в частині в частині виділу позивачки 1/2 частини спірної квартири підлягає задоволенню. З цих підстав суд приходить до висновку, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з1/2 частини квартири №11 по пров. Каретному (колишня вул.. Попова), буд. 25 в м. Одесі. За життя останнім не було складено заповіт, тому спадщина успадковується за законом в порядку черговості, як це передбачено ст.ст. 1222, 1223, 1258 ЦК України. До спадкоємців першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України, відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тому до кола спадкоємців після смерті [PERSON] слід віднести позивачку, як дружину (підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №456903); [PERSON] доньку (підтверджується свідоцтвом про народження Ш-ЖД №333382); [PERSON] доньку (підтверджується свідоцтвом про народження V-ЖД №254058). Всі вищезазначені особи мешкали разом в квартирі №11 по пров. Каретному (колишня вул. Попова), буд. 25 в м. Одесі, разом зі спадкодавцем на момент смерті і проживають в ній по теперішній час, що також підтверджується довідкою про склад сімї та реєстрацію виданої начальником дільниці №9 КП ЖКС «Порто-Франківський» №338 від 19.04.2010 року. Таким чином суд вважає, що у відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, та те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, за позивачкою та відповідачами слід визнати право власності на 1/6 частину спірної реконструйованої квартири за кожним в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved