overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

У травні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що за час шлюбу їх відносини не склалися, втрачено почуття довіри та взаємної поваги, відповідач переїхала на постійне проживання за місцем своєї реєстрації у с. Димівське, у звязку з чим сторони проживають окремо на протязі 10 місяців. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спільних дітей не мають, сумісне життя приносить моральні страждання, під час подружнього життя між сторонами виникали часті сварки, які доходили до скандалів. Позивач, заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, заперечивши можливість примирення із відповідачем. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, підтвердила, що за нетривалий час, який вони прожили разом, між ними склалися стосунки недовіри, у звязку з чим проживає окремо від позивача. З цих підстав позов визнає та просить позовні вимоги задовольнити. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 17 липня 2009 року, від шлюбу дітей не мають. Між подружжям шлюбні відносини припинено, сторони проживають окремо. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Проти примирення сторони заперечують. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення з розгляду справи, сплачені під час подання позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON]А про стягнення 8 002 гривні 97 копійок заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.04.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 117/2401/08 про надання кредиту у розмірі 5 000 гривень 00 копійок на споживчі потреби, із сплатою 24 % річних, а за обслуговування кредиту - щомісячна плата у вигляді комісії в сумі 50 гривень 00 копійок, що становить 1% від суми отриманого кредиту, строком погашення не пізніше 15.04.2011 року. В зв»язку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства» найменування ВАТ «ВіЕйБі Банк» було змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк», яке є повним правонаступником ВАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до п.п. 1.3, 2.5 даного договору відповідачка взяла на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, в сумі не меншій чергового погашення відповідної суми кредиту. Проте, всупереч договірним зобов'язанням відповідачкою належним чином умови кредитного договору не виконувалися, так в листопаді 2008 року нею останній раз було внесено на свій розрахунковий рахунок кошти для погашення зобов»язань по кредитному договору. Відповідно до п.2.7 кредитного договору «Дострокове виконання боргових забов»язань за ініціативою Банку та розірвання кредитного договору» [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній частині у випадку не виконання позичальником своїх боргових та інших зобов»язань за кредитним договором. Вказує, що всі намагання працівників банку вирішити питання, щодо належного виконання відповідачкою умов кредитного договору в досудовому порядку були залишені відповідачкою без належного реагування, тому станом на 13.08.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 8 002 гривні 97 копійок, яку просять стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про що свідчить акт про відмову від отримання судової повістки складений працівниками ПАТ «ВіЕйБі Банк», а отже в силу ст.74 ч.8 ЦПК України вона вважаються повідомленою про час і місце розгляду даної справи. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 7 077 гривень 65 копійок заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги позиїїач обґрунтовує тим, що 12.03.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 75/2401/08 про надання кредиту у розмірі 6 000 гривень 00 копійок на споживчі потреби, із сплатою 24 % річних, строком погашення не пізніше 12.03.2011 року. В зва»язку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства» найменування ВАТ «ВіЕйБі Банк» було змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк», яке є повним правонаступником ВАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до п.п. 1.3, 2.5 даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, в сумі не меншій чергового погашення відповідної суми кредиту. Проте, всупереч договірним зобов'язанням відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, так в березні 2009 року ним останній раз було внесено на свій розрахунковий рахунок кошти для погашення зобов»язань по кредитному договору. Відповідно до п.2.5 кредитного договору «Дострокове виконання боргових забов»язань за ініціативою Банку та розірвання кредитного договору» [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній частині у випадку не виконання позичальником своїх боргових та інших зобов»язань за кредитним договором.. Вказує, що всі намагання працівників банку вирішити питання, щодо належного виконання відповідачкою умов кредитного договору в досудовому порядку були залишені відповідачем без належного реагування, тому станом на 13.08.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 7 077 гривень 23 копійки, яку просять стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у зворотньому поштовому повідомленні, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

¦ ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення 7 868 гривень 90 копійок заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.03.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 88/2401/08 про надання кредиту у розмірі 5 000 гривень 00 копійок на споживчі потреби, із сплатою 24 % річних, строком погашення не пізніше 18.03.2011 року. В зва»язку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства» найменування ВАТ «ВіЕйБі Банк» було змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк», яке є повним правонаступником ВАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до п.п. 1.3, 2.5 даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, в сумі не меншій чергового погашення відповідної суми кредиту. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки з [PERSON], який зобов»язався відповідати перед банком в повному обсязі за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Проте, всупереч договірним зобов'язанням [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконувалися, так в червні 2008 року нею останній раз було внесено на свій розрахунковий рахунок кошти для погашення зобов»язань по кредитному договору. Відповідно до п.2.7 кредитного договору «Дострокове виконання боргових забов»язань за ініціативою Банку та розірвання кредитного договору» [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній частині у випадку не виконання позичальником своїх боргових та інших зобов»язань за кредитним договором. Вказує, що всі намагання працівників банку вирішити питання, щодо належного виконання відповідачами умов кредитного договору в досудовому порядку були залишені відповідачами без належного реагування, тому станом на 13.08.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 7 868 гривень 90 копійок, яку просять стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать їх підписи у зворотніх поштових повідомленнях, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки Алєсі, [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття доньки. В судовому засіданні позивач наполягла на заявлених позовних вимогах, обгрунтовуючи їх тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є малолітня донька Алєся, [INFO], відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач не працює, майновий стан позивача не дає змоги для нормального матеріального утримання доньки, в звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Алєсю, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження 1 ЕД № 134172, виданим Кам»янською сільською радою Новопсковського району Луганської області.. Згідно пояснень позивача вона мешкає в с. Тернівка по вул. 8 Березня, 33 Марківського району Луганської області і на її утриманні знаходиться неповнолітня донька. Позивач не працює, самостійних джерел доходу не має, матеріальне становище позивача не дає змоги для утримання дитини, в звязку з чим позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання доньки між позивачем та відповідачем немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.З Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти у частці від доходу батька дитини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

17.08.2010 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинені з причини різних поглядів на життя та непорозумінь на підставі цього, мешкають вони окремо, спільне господарство не ведеться, примирення з метою збереження шлюбу не можливо, а тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. В cудовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 08.05.2008року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №117 (а.с.7), від шлюбу малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з причини різних поглядів на життя і непорозумінь на підставі цього, спільне господарство не підтримується, спору майнового характеру та про виховання дитини на даний час немає, проживають вони окремо. За цих обставин, суд вважає, що примирення між ними та збереження сімї неможливі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, де вказав, що 01 червня 2001 року Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 243. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Різність характерів та не розуміння один одного, призвели до розпаду сімейних стосунків, а відсутність любові та поваги припинили шлюбні відносини. Тому, позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб. У судовому засіданні позивач пояснив, що шлюбні відносини з відповідачем припинились з липня 2007 року по причині постійних сварок та суттєвих розбіжностей у поглядах на виховання дитини та взагалі на спільне життя. Все це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З вказаного періоду вони проживають окремо. Разом з тим, позивач пояснив, що питання щодо проживання дитини з матірю у них досягнуто, а всі окремі питання щодо утримання дитини та розподілу майна буде вирішуватися окремо. Відповідач у судовому засіданні не заперечуючи проти позовних вимог пояснила, що вона намагалася зберегти сімю, але позитивних результатів це не дало. Вона згодна розлучитися за рішенням суду, залишивши собі шлюбне прізвище. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як доведено у судовому засіданні, відсутність між сторонами взаєморозуміння та згоди, різність характерів, призвели до розпаду їх сімейних стосунків. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки поновлювати не бажають, тому підстав для збереження сімї немає. На підставі вищевказаного, шлюб укладений 01 червня 2001 року Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 243 слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їхній шлюб був зареєстрований 25.06.1996 року у Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 06. Від даного шлюбу у них дітей немає. Через рік після спільного проживання, відповідачка поїхала за кордон на заробітки. Вони стали чужими людьми, разом не проживають та не ведуть спільного господарства з 1997 року. На даний час місце проживання чи перебування відповідачки йому не відоме. За таких обставин вважає, що шлюб розпався та примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у заяві. Просить позов задоволити. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду у судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач не заперечив. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, одружившись 25 червня 1996 року, сторони з 1997 року спільно не живуть, жодних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду сімї є різні погляди подружжя на життя, сімю, відсутність взаєморозуміння, тривале роздільне проживання. Позивач втратив до відповідачки почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Враховуючи наведене подальше проживання сторін та збереження їхньої сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їхній шлюб був зареєстрований 03.09.1988 року у Городоцькому відділі ЗАГСу Львівської області, актовий запис № 70, 14.06.1989 року у них народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який пиячив, влаштовував скандали під час яких застосовував фізичне насильство до неї, зраджував їй у подружній вірності. Вказані обставини призвели до того, що в червні 1998 року, відповідач забрав свої речі та пішов проживати до своїх батьків в с. Долиняни Городоцького району Львівської області, а в грудні 2000 року, поїхав за кордон. Вони стали чужими людьми, разом не проживають та не ведуть спільного господарства з червня 1998 року. З відповідачем, як з чоловіком, жодних стосунків не підтримує. На даний час місце проживання чи перебування відповідача їй не відоме. Вважає, що збереження їх сімї є неможливим, просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні 18.08.2010 року, позивачка позов підтримала з підстав зазначених у заяві. Просила позов задоволити. 26.08.2010 року, подала до суду письмову заяву про закінчення розгляду справи у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Заслухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, одружившись 03 вересня 1988 року, сторони з червня 1998 року спільно не живуть, жодних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами розпаду сімї є різні погляди подружжя на життя, сімю, тривале роздільне проживання, відсутність взаєморозуміння. Позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Враховуючи наведене подальше проживання сторін та збереження їхньої сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved