Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Уманської міської ради, в якому вказала, що 22 листопада 1951 року вступила в зареєстрований шлюб із [PERSON]. В період спільного проживання їм згідно рішення виконкому Уманської міської ради від 16.05.1969 року № 208 на ім'я її чоловіка була виділена земельна ділянка № 16 по вул.Ст.Разіна м.Умані площею 500 кв.м для будівництва житлового будинку. На підставі вказаного рішення виконкому міської ради був заключний договір про передачу в безстрокове користування земельною ділянкою та будівництво житлового будинку по вул.Ст.Разіна, 16 м.Умані. Актом управління головного архітектора м.Умані від 30 жовтня 1969 року у відповідності із рішенням виконкому Уманської міської ради земельна ділянка по вул.Ст.Разіна, 16 м.Умані була відведена в натурі площею 500 кв.м та 6.11.1969 року їм був виданий план земельної ділянки та проект забудови одноквартирного житлового будинку і вони приступили до будівництва, отримавши дозвіл на виконання робіт. 01.04.1982 року їм було додатково погоджено побудову літньої кухні та сараю. Спочатку ними була побудована літня кухня та прибудова, а потім і будинок із господарськими спорудами, характеристика яких вказана в технічному паспорті на житловий будинок, в якому вони разом із дітьми проживали до листопада місяця 2000 року, тобто до дня смерті її чоловіка [PERSON] В силу фінансових труднощів вони роботи по будівництву виконували поступово та поетапно і тому до дня смерті [PERSON] в установленому законом порядку не була проведена первинна реєстрація права власності нерухомого майна, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на майно, що є спільною подружньою власністю, оскільки здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно в інший спосіб не представляється можливим, так як особа, на яку повинен бути виданий правовстановлюючий документ померла. Просить постановити рішення про визнання за нею права власності на житловий будинок № 16 по вул.Ст.Разіна м.Умані в порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, та пояснила, що 3 листопада 2000 року помер її чоловік. Після його смерті вона як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, а саме жилий будинок з прибудовами по вулиці С.Разіна, 16 в м.Умані. Ще за життя чоловіка було самочинно збудовано споруди: тамбур «а1», веранда «а2», гараж «Г», прибудова «Ж», сарай «З». Просить позов задовольнити, визнати за нею право власності на будинок, у тому числі на самочинно збудовані споруди. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та надані письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом достовірно встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась 10 січня 1927 року, що підтверджується паспортом серії НЕ №314313, виданим 10.09.2003 року Уманським МВ УМВС. 22 листопада 1951 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після одруження прізвище дружини [PERSON]. [PERSON] помер 3 листопада 2000 року у віці 73 роки в м.Умань Черкаської області. Згідно з випискою із рішення №208 Виконавчого комітету Уманської міської ради депутатів трудящих від 16 травня 1969 року, [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці №16 по вулиці С.Разіна площею 500 кв.метрів. Згідно договору від 10 грудня 1969 року [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 500 кв.метрів для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності по вулиці С.Разіна, 16 м.Умані. 10 грудня 1972 року [PERSON] надано дозвіл №246 на будівництво на земельній ділянці по вулиці С.Разіна, 16 м.Умані житлового будинку, госп. сараю. Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по вулиці С.Разіна, 16 в м.Умань, власником являється [PERSON]. Будинковолодіння складається з житлового будинку «А», веранди «а», літньої кухні «Б», погрібу «В», вбиральні «Е», вимощення «І», ганку з коз. «ІІ», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, та самочинно збудованих тамбуру «а1», веранди «а2», гаражу «Г», прибудови «Ж», сараю «З». Згідно висновку про самочинне будівництво №03/1-337 від 8 жовтня 2010 року проведено санітарно-гігієнічне обстеження домоволодіння по вул. С.Разіна, 16 м.Умані. Встановлено: самочинно побудовані прибудова, тамбур, веранда, гараж, сарай Інсоляція за рахунок будівництва житлових кімнат в тому числі і сусідських житлових будинків не порушена. Освітленість в житлових кімнатах відповідає вимогам ДБН. Водопостачання централізоване, каналізація в існуючий вигріб. Опалення від локального котла на природному газі. Прилегла територія упорядкована і благоустроєна. Згідно атку експертної оцінки ефективності та достатності протипожежного захисту обєкта домоволодіння по вулиці С.Разіна, 16 в м.Умань від 30 вересня 2010 року, самочинно побудовані тамбур (а-1), веранда (а-2), гараж (Г), прибудова до літньої кухні (Ж), сарай (З), відповідають вимогам нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки. Згідно висновку №125 від 8 жовтня 2010 року КП «Уманське міське архітектурне бюро» тамбур «а1», веранда «а2», добудова «Ж» збудовані без порушень діючих державних будівельних норм. Сарай «З» та гараж «Г» збудовані з порушенням ДБН, для отримання права власності на них рекомендовано отримати погодження власника будинку №67 по вулиці Щорса. 7 жовтня 2010 року [PERSON], проживаючим [INFO], написана розписка, в якій він зазначає, що претензій з приводу гаража та сараю [PERSON] не має. Згідно матеріалів спадкової справи №89 за 2002 рік, 22.02.2002 року [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 3 листопада 2000 року. Майно складається з автомобіля. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини не надходило. Згідно відповіді Уманського відділку ЧООБТІ №1657 від 8 вересня 2010 року житловий будинок по вулиці Степана Разіна, 16 в м.Умані не зареєстрований, право власності не оформлено. Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути - визнання права. Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В частині 5 статті 376 Цивільного Кодексу України зазначено, що на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що позивач являється користувачем земельної ділянки, на якій здійснила будівництво, в т.ч. самочинне, будівництво було здійснено у період перебування в шлюбі, тобто позивачу збудоване майно належало на праві спільної сумісної власності з померлим чоловіком, вона являється спадкоємцем після смерті свого чоловіка і не встановлено інших осіб, які б звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], під час розгляду справи не встановлено, що таке будівництво порушує права інших осіб, тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову. Проте, при задоволенні позову суд вважає за необхідне зазначити, на які саме будівлі та споруди необхідно визнати право власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved