Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

20 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівка про стягнення підвищення пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», вказавши, що має зазначений статус, але відповідач ухиляється від сплати пенсії в розмірі, передбаченому зазначеним законом. Просила поновити строк звернення з позовом до суду та стягнути з відповідача на її користь щомісячні доплати до пенсії у сумі 2666 грн.31 коп. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівна в судове засідання не з'явився та надав заперечення проти позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:. Позивачка відноситься до соціальної групи «Діти війни» відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується відміткою у пенсійному посвідченні № 109791. Відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р., який набрав чинності з 1.01.2007 р., ст. 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомога, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (2195-15) виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України ( 3551-12) "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р. положення ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнане неконституційним. 22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни зокрема до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо виплати підвищення пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з вказаними рішеннями Конституційного Суду України та ч.2 ст. 152 Конституції України закони, визнані неконституційними, втрачають силу з моменту прийняття рішення про їх неконституційність. Що стосується вказаних виплат у 2009 році, то нарахування та виплата підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, також повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Такий висновок витікає з аналізу статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", якою надано право Кабінету Міністрів України встановлювати у 2009 році розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що на виконання п.8 Постанови Кабінету Міністрів №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня 2008 року - 48, 10 грн., з 1 липня 2008 року - 48 грн. 20 коп., з 1 жовтня 2008 року - 49 грн. 80 коп., відповідачем сплачено на користь позивача у 2008 та 2009 роках підвищення пенсії у зазначених розмірах, у 2007 році підвищення пенсії відповідачем не проводилось. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо зазначених виплат. Враховуючи викладене, з метою забезпечення передбаченого Конституцією України права позивача на належне соціальне забезпечення, суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення на користь позивача підвищення до пенси у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, у період з 09 липня 2007 року (з дня винесення Рішення Конституційним Судом України № 6-рп від 09.07.2007 р.) по 31 грудня 2007 року; з 22 травня 2008 року (з дня винесення рішення Конституційним Судом України №10-рп/2008) по 28 лютого 2010 року, виходячи з наступних розрахунків: Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із змінами та доповненнями, що діяв на час зазначених виплат, розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-5, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень. Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини І статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. Об коп.; 415 грн. 11 коп. Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" затверджений на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць у розмірі з І січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривні, з 1 липня - 482 гривень, з 1 жовтня - 498 гривень. Статтею 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" встановлений у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли в грудні 2008 року. Статтею 1 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20 жовтня 2009 року, статтею 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 6 листопада 2009 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, з 1 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 573 гривні, з 1 січня 2010 року - 695 гривень. Таким чином розмір недоплаченої позивачеві суми підвищення пенсії, як дитині війни, який підлягає стягненню з відповідача за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року складає 2666 грн. 31 коп. (410 грн.06 коп./3І х 23 х 30%) + (410 грн. 06 коп. х 30%) + (410 грн. 06 коп. х 30%) + (415 грн. 11 коп. х 30%) + (415 грн. ЗО коп. х 30%) + (415 грн. ЗО коп. х 30%) + ((481/31x10x30%)- (48, І/З 1 х10))+(481х30%-48,1)+(482х30%-48,2)+\482х30%-48,2) +\482х30%-48,2) + (498х30%-49,8) + (498х30%49,8) + (498х30%49,8) + (498х30%-49,8) + (498х30%49,8) + (498х30%-49,8) + (498х30%-49,8) + (498х30%-49,8) + (498x30%- 49,8) + (498х30%-49,8)+(498х30%-49,8) + (498х30%-49,8) + (498х30%49,8) + (573х30%-49,8) + (573х30%-49,8). Щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду з позовом, на чому наполягає представник відповідача як на підставі для відмови у задоволенні позову, то дійсно у відповідності до ст.258 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється у три роки та пропущена позивачем що стосується його позовних вимог, починаючи з січня 2006 року. Позивачка просила поновити пропущений строк звернення до суду, посилаючись на те, що пропустила строк звернення до суду за станом здоров»я, її права були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів, Законів України, грубе порушення його конституційних прав тривало певний час та позивачка в силу свого похилого віку не знала про зазначені порушення щодо неї. Згідно ч.5ст.267 ЦПК України якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що зазначені позивачкою причини пропуску строку позовної давності є поважними та позивачці слід поновити пропущений нею строк позовної давності. На підставі ст.З, ч.2 ст.19, ч.З ст.51 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

Outcome: approved