Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з вказаними позовом, після зміни якого, просили визнати за ними право власності за кожним окремо на ? частин житлового будинку з господарськими спорудами розташованого по вул. Молодіжній, 14 в с. Остриця Герцавського району. Свої вимоги мотивували тим, що спірний житловий будинок був побудований позивачкою [PERSON] разом із її чоловіком [PERSON] у 1971 році на відведений в установленому порядку земельній ділянці. 23 грудня 2005 року чоловік позивачки [PERSON], та батько позивачки [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок. Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги, та оскільки на час його смерті проживали у спірному господарстві, з урахуванням відмови позивачки [PERSON] від прийняття спадщини на користь [PERSON], мають право отримати у спадщину в розмірі ? частин будинку. Відповідач [PERSON] якій є сином спадкодавця, проживаючи окремо від нього не вчинив ніяких дій передбачених ст. 1269 ЦК, з метою прийняття спадщини, а тому спадщину не прийняв. Оскільки за життя [PERSON] правовстановлюючі документи на житловий будинок йому не видавалися, це перешкоджає їм (позивачам) оформити спадщину в установленому законом порядку, в зв'язку з чим, просили суд визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що спірний житловий будинок був побудований нею разом із чоловіком [PERSON] на виділеній їм земельній ділянці в с. Остриця Герцаївського району. Вона постійно проживає, а донька [PERSON] на час смерті батька та деякій час після проживала у спірному будинку. Від своєї частки у спадщину вона відмовилася на користь доньки, про що подала заяву до сільської ради. Оскільки ? частина спірного жилого будинку належить їй як спільне майно подружжя, а решта ? частки будинку перейшло у спадщину після смерті чоловіка до донька [PERSON], то за ними (позивачами) в рівних частках має бути визнано право власності не вказане господарство. Позивачка [PERSON] позив підтримала та суду пояснила, що вона як спадкоємець за законом, на час смерті батька та й після проживала у спірному господарстві з самого народження. Спадщину прийняла своєчасно так як отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) яка належала померлому батькові. Так як мати позивачка [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовилася на її користь, а інші спадкоємці брат [PERSON] спадщину не прийняв, просила задовольнити їх вимоги . Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечував так як спадщину після смерті батька не прийняв та на неї не претендує. Острицька сільська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала до суду листа в якому просила розглянути справу за відсутності їх представника оскільки проти задоволення вимог позивача не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали по справі, вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частково задоволення виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул. Молодіжній, 14 в с. Остриця Герцаївського району розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Як випливає з витягу з погосподарської книги Острицької сільської ради Герцаївського району, житловий будинок з господарськими спорудами якій розташований по вул. Молодіжній, 14 в с. Остриця Герцаївського району зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1971 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За змістом ст. 60 СК України (ст. 22 КпШС України), майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як вбачається з свідоцтва про одруження [PERSON], останній 9 січня 1967 року уклав шлюб із [PERSON], тобто позивачкою, зареєструвавши його у сільській раді с. Остриця Герцаївського (на той час Глибоцького) району Чернівецької області, актовий запис № 1. Зважаючи на те, що житловий будинок, якій розташований в с. Остриця по вул. Молодіжній, 14 Герцаївського району побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1971 року в сільській раді за [PERSON] з урахуванням того, що померлий [PERSON], та його дружина [PERSON], були співзабудовниками зазначеного будинку, то обидва вони стали його співвласниками в рівних частках, тобто по ? . 23 грудня 2005 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть виданого виконкомом Острицької сільської ради 25 грудня 2005 року № 013250. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в т. ч на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами що в с. Остриця по вул. Молодіжній, 14 Герцаївського району. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці згідно закону. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту після себе не лишив, а значить спадкування має місце за законом. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як достовірно встановлено судом, позивачі на час смерті спадкодавця проживали у спірному будинку. Як вбачається з матеріалів спадкової справи померлого 23 грудня 2005 року [PERSON], секретарем Острицької сільської ради 27 жовтня 2006 року було посвідчено підпис на заяві позивачки [PERSON] адресована Герцаївській державній нотаріальній конторі про пропуск нею строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та відмови від своєї часки у спадщині на користь [PERSON] Наполягаючи на позові, позивачка [PERSON] пояснила, що на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] не претендує тай в загалі відмовилися від неї на користь позивачки [PERSON] Згідно положень цивільного законодавства, спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом незалежно від черги протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. (ч.1 ст. 1273, ч.2 1274 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 постанови від 30.05.2005 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Аналіз зазначених норм закону зводиться до того, що у випадку постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, якій протягом строку для прийняття спадщини не заявили про відмову від неї в установленому законом порядку, останній вважається таким що прийняв спадщину та вона (спадщина) належить йому з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Можливість визнання за особою право власності на майно без дотримання особою загального порядку прийняття спадщини, діючими нормами цивільного законодавства не передбачено. З огляду на характер позовних вимог сторін і змісту правових норм, які регулюють спірні правовідносини (глави 86, 87 ЦК), враховуючи факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцями, в т.ч. [PERSON] яка протягом строку для прийняття спадщини не заявили про відмову від неї в установленому законом порядку, суд приходить до висновку що остання нарівні з [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, а тому її посилання на відмову від спадщини на користь доньки юлії після строку щодо такої відмови від спадщини суд до уваги не приймає. Таким чином, після смерті [PERSON], його майно (1/2 частки жилого будинку) успадкували в рівних часках позивачі, а саме по 1/4 (1/2 : 2), проте державний нотаріус Герцаївської державної нотаріальної контори своєю постановою від 14 травня 2010 року відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Оцінюючи вищенаведені докази у своїй сукупності, виходячи з припису ч. 1 ст. 11 ЦПК України щодо розміру заявлених позивачами позовних вимог, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок якій розташований по вул. Молодіжній, 14 в с. Остриця Герцаївського району належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності, а позивачі у свою чергу у передбачуваний законом порядку прийняли спадщину після смерті останнього, то їх вимоги підлягають часткового задоволенню, а саме, за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на ? частку, а за [PERSON] - право власності на ? частин зазначеного будинку. На підставі ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270, 1273, 1274, 1275, 1297 ЦК України,

Outcome: partial