Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу для оформлення та видачі проїзних документів неповнолітнім дітям для виїзду за кордон та дозволу на їх тимчасовий виїзд за кордон, посилаючись на те, що діти потребують лікування органів зору, яке вона має змогу провести за кордоном, однак відповідач-батько дітей, не дає згоди на їх виїзд за кордон, що є необхідним для оформення проїздних документів та отриманні дозволу на тимчасовий виїзд за кордон. Вважає, що така відмова відповідача суперечить правам та інтересам дітей. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилися: син [PERSON] та донька [PERSON], які є неповнолітніми і в даний час проживають в [INFO] із її батьками. У дітей хворі органи зору, в зв»язку з чим, вони потребують обстеження та лікування, яке їм може бути надано в одній із клінік Республіки Італії, де на даний час вона проживає із сім»єю. Однак відповідач, як батько неповнолітніх дітей, не займається їх лікуванням та безпричинно, порушуючи права та інтереси дітей, відмовляється надати дозвіл на виготовлення їм проїзних документів та здійснення ними тимчасових поїздок за межі України для проходження обстеження та лікування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що діти можуть пройти курс лікування в м.Тернополі, а також він не бажає, щоб його діти проживали спільно із чоловіком позивача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний з ініціативи відповідача 12.02.2009 року, про що свідчить актовий запис про розірвання шлюбу №11. Від цього шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки від 04.08.2010 року №608, виданої Великокунинецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері [PERSON] та проживають в [INFO] без реєстрації. Неповнолітні перебувають на диспансерному обліку в дитячій косультації Збаразької ЦРКЛ з діагнозом: [PERSON] - складний міопічний астигматизм обох очей, [PERSON] - змішаний астигматизм обох очей, в зв»язку з чим потребують лікування. 18 червня 2009 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] [PERSON] Константіном та має постійне місце проживання в Республіці Італії в м.Мілан по вул.Джігноус,12, а також кошти необхідні для лікування дітей Відповідач, як батько неповнолітніх дітей, відмовляється надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дітям та здійснення ними тимчасових поїздок за межі України для лікування органів зору, не займається їх лікуванням про що, свідчить і факт неносіння [PERSON] окулярів, а [PERSON] лінз, прописаних лікарями. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON], будучи опитані в судовому засіданні, відповідно до ст.3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, виявили бажання тимчасово виїхати разом з матірю за межі України на лікуваання та проживання разом із нею. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Проаналізувавши докази, представлені сторонами, суд вважає, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення, оскільки відмова батька у наданні згоди на оформлення і видачу проїзних документів своїм неповнолітнім дітям та дозволу на їх тимчасовий виїзд за кордон для лікування, суперечить інтересам дітей та порушує їх права як людини і громадяна України, а тому вважає за необхідне визнати безпідставною відмову відповідача у наданні згоди на оформлення проїзних документів та дозволу на тимчасовий виїзд за кордон доньці [PERSON] та сину [PERSON], визнавши за позивачем право на виготовлення проїзних документів неповнолітнім дітям без згоди батька та визнання за позивачем права на тимчасовий виїзд разом із дітьми за межі України без згоди батька. На підставі наведеного та

Outcome: approved