Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги наступними обставинами. Позивачка працювала у відповідача на посаді провідного консультанта та була звільнена 13.04.2009 за згодою сторін. На день звільнення відповідач заборгував їй заробітну плату у розмірі 5696,41 грн. на її звернення до відповідача про проведення остаточного розрахунку останній ніяк не відреагував, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку, який станом на 01.08.2010 становить 21980,46 грн згідно з наданим позивачкою розрахунком. У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримав позовні вимоги та, посилаючись на підстави позову, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає причини його неявки неповажними та вважає можливим розглянути справу по суті у його відсутність, постановивши у справі заочне рішення. Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено на підставі довідки відповідача від 15.07.2009, що він заборгував позивачці заробітну плату у розмірі 5696,41 грн, що становить заробітну плату, невиплачену у січні-квітні 2009 року, а тому ця сума підлягає стягненню із відповідача га користь позивачки. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач не надав суду відомостей щодо проведення остаточного розрахунку з позивачкою, а тому суд вважає, що цей розрахунок так і не проведений відповідачем. Разом з тим, визначаючи розмір середнього заробітку суд виходить з двох повних місяців роботи позивачки перед звільненням відповідно до постанови КМУ №100 від 2005 року з наступними змінами, що визначає порядок розрахунку середнього заробітку. Середньомісячний заробіток позивачки становить 1744,33 грн (2022,28+1466,38:2=1744,33). Суд також звертає увагу позивачки, що з 20.12.2005 виключена ч.3 ст.117 КЗпП України, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток з травня 2009 по липень 2010 включно без врахування заробітної плати, отриманої за іншими місцями роботи. Стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 26164,95 грн (1744,33х15місяців=26164,95) середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку.

Outcome: approved