Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ВАТ «Сведбанк Інвест» в особі Чернівецького відділення АТ «Сведбанк», з участю третьої особи - ТзОВ «Вест Буковина» про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2007 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», яке змінило назву на ПАТ «Сведбанк Інвест» та її чоловіком [PERSON] укладено договір поруки № 40/12/П-З, про укладення якого їй не було повідомлено і про який вона дізналась при отриманні копії позовної заяви про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором на підставі договору поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ТОВ «Вест Буковина» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 40/12 від 23.01.2007 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк Інвест» та ТОВ «Вест Буковина». 15.01.1989 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб і відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.З ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Будь-якої згоди на укладення договору поруки вона не давала. Укладенням такого договору порушуються її права щодо спільної сумісної власності подружжя (ст.ст. 60, 65 СК України). Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України просила визнати договір поруки недійсним з моменту його укладення, розірвати договір поруки та стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] частково підтримала заявлені вимоги лише стосовно визнання договору поруки недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не повідомивши причину неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - ВАТ «Сведбанк Інвест» в особі Чернівецького відділення АТ «Сведбанк» позову не визнала, вказуючи, що позивач не має права на звернення до суду, оскільки договір поруки не є договором щодо розпорядження майном. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором. Виходячи з цього, права позивача не було порушено. За зобов'язаннями одного подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і частку у справі спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому натурі. При укладенні договору поруки додержано всіх вимог чинного законодавства, яким не вимагається отримання згоди іншого подружжя укладенні договору поруки. Представник третьої особи - ТзОВ «Вест Буковина» погодився заявленими вимогами. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Щодо спільного сумісного майна подружжя рівні права та обов'язки й повинно здійснювати право володіння, користування розпорядження спільним майном за взаємною згодою. Встановлено, що 23.01.2007 року між ЗАТ «ТАС-Інвестба правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк Інвест» та ТзОВ «[PERSON] укладено кредитний договір № 40/12. 23.01.2007 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк Інвест» та [PERSON] укладено договір поруки №40/1 З, відповідно до умов якого поручитель - [PERSON] поручається за наналежне виконання ТзОВ «Вест Буковина» взятих на себе зобов'язань, що витякають кредитного договору № 40/12 від 23.01.2007 року, укладеного між ЗАТ «ТАС Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк Інвест» та ТзОВ « Буковина», в тому ж обсязі, що і позичальник. Позичальник і поруч відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За договором поруки, відповідно до ст.553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржника. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором. При укладені договору поруки одним із подружжя згоди іншого подружжя, оскільки такий договір не є угодою про розпорядження майном чинним законодавством не вимагається. За зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у справі спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі (ст.73 СК України). За таких обставин позов є безпідставним і задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, ст.ст. 553, 651 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 73 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed