Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить встановити, що його батько - [PERSON], який помер 28.11.2008 року, володів на праві приватної власності будинком, вартістю 63491 грн., розташованим за адресою: провул.Колгоспний, 3, с.Рибянцево Новопсковського району Луганської області та визнати за ним (позивачем) право власності в порядку спадкування за законом на вищезазначений будинок, посилаючись на те, що 28.11.2008 року помер батько позивача [PERSON] і після його смерті залишився вищезазначений будинок, який позивач як спадкоємець першої черги прийняв, оскільки подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але в звязку з тим, що батько позивача за своє життя правовстановлюючих документів на будинок не одержав, факт належності будинку можливо встановити виключно у судовому порядку. У судовому засіданні позивач на заявлених позовних вимогах наполягав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 188361, виданого 28.11.2008року Рибянцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, 28.11.2008року помер [PERSON], який є батьком позивача по справі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по провул.Колгоспному, 3 в с.Рибянцево Новопсковського району Луганської області. [PERSON] фактично володів житловим будинком №3, розташованим по провул.Колгоспному: в с.Рибянцево, але за своє життя батько позивача не встиг одержати правовстановлюючі документи на зазначене домоволодіння, тому факт належності будинку можливо встановити виключно у судовому порядку. Встановлення 'факту володіння вищезазначеним будинком [PERSON] на праві приватної власності є фактом, що має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у позивача права власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням положень п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно якого справи про встановлення факту, повязаного з вирішення спору про право повинні розглядатися в позовному провадженні, суд розглядає вимоги [PERSON] про встановлення факту володіння будівлею разом з позовними вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування. Факт володіння вищезазначеним будинком [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи письмови доказами, поясненнями позивача та відповідача, свідка [PERSON], в звязку з чим, суд вважає вимоги позивача про встановлення факту володіння будівлею його батьком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач та відповідач по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], спадкоємців за заповітом та осіб, що мають право на обовязкову частину у спадщині, немає. Відповідач [PERSON] відмовляється від прийняття належної їй частки у спадщині на користь позивача. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У чинність ст.ст.1216-1218 ЦК України до позивача, як до спадкоємця за законом переходить право власності на спадщину, до складу якої як обєкт приватної власності спадкодавця відноситься вищезазначений будинок. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч. 2 ст.1220 ЦК України з 28.11.2008 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадщину за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved