Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

У квітні місяці 2010 року позивач звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2009 роки. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2006-2007 рік», якими була зупинена дія положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на підставі яких йому повинна була бути нарахована соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у період з 2006 по 2009 роки. Разом з тим, відповідач в порушення вимог Конституції України, не здійснив нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії. Сума невиплаченої державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року становить 6429 грн. 60 коп. Про те, що визначена Законом надбавка до пенсії йому протиправно не виплачувалась він дізнався лише на початку 2009 року, у звязку з висвітленням цієї інформації у пресі. Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначає, що позов не визнає. Від відповідача також надійшло заперечення на позов в якому він просить суд відмовити в його задоволенні та пояснює, що відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1V (редакція закону від 19.12.2006р. чинна з 01.01,2007року) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується відповідно на 30% мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний Бюджет України на 2007 рік» зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 6-рп./2007 від 09.07.2007 року визначено, що положення ст.ст. 29, 36, аб.З ч.2 ст.56, ч.І ст.66, п.7, 9, 12, 13, 14, 23. 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст.71. ст.ст. 98. 103, 111 Закону України « Про Державний Бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувати підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно прикінцевих положень Закон України «Про соціальний захист дітей війни» повинен був набрати чинності з 01 січня 2006 року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року № 3235-1V дія статті 6 зазначеного закону була призупинена. Відповідно до викладеного відповідач вважає, що Пенсійний фонд України не мав жодної підстави для нарахування надбавки до пенсії, встановленої для учасників війни . Таким чином, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.01.06 є безпідставними, оскільки рішення Конституційного суду України, яким були визнані не конституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», набрало чинності з моменту його прийняття, тобто з 09.07.07р., і зворотної сили немає. Тому і перерахунок пенсії з 01.01.07 здійснити неможливо, оскільки дія даного рішення на правовідносини з 01.01.07 по 09.07.07 не поширюється. Щодо розміру надбавки відповідач зазначив, що на час підписання Закону України «Про соціальний захист дітей війни» нарахування підвищень та надбавок до пенсій здійснювалося, виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.. що було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». Станом на 01.01.2006 року до зазначеної постанови змін, щодо її застосування при нарахуванні підвищення дітям війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» внесено не було. Разом з тим відповідач повідомив, що на запит Пенсійного фонду України Міністерство юстиції України надало відповідь від 31.08.2007 р. за № 21-46-561. Згідно з даним листом розмір мінімальної пенсії за віком, який враховуватиметься відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» слід вирішувати шляхом внесення змін до даного Закону. Тобто, на даний момент органи Пенсійного фонду не можуть проводити розраххнок надбавок пенсіонерам, які являються дітьми війни. Визначення мінімальної пенсії за віком надано лише в статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003. Зокрема, нею встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Але згідно частини 3 цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України' з 01.01.2008 р. пенсіонерам, які мають статус дитина війни, було передбачено та виплачується надбавка до пенсії у розмірі 10% від прожиткового рівня, встановленого законодавством для непрацездатних осіб. Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі у своїй діяльності керується Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах № 5-5 від 25.02.2008 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.03.2008 р. за № 209/14900 ( далі - Положення). Соціальна надбавка (допомога) на яку посилається позивач не передбачена вказаним вище Положенням. Відповідно до Положення основним завданням управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Таким чином, у подальшому відповідачем по даній справі повинен бути не Пенсійний фонд України, в особі його управлінь. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ІУ, набрав чинності 01.01.2006 р.). Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, як і в 2006 році було зупинено цю ж норму Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік». Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, зокрема, пункту 12 ст. 71 «Про Державний бюджет на 2007 рік». Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотної дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Рішень щодо аналогічних норм Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось. Тому задоволенню підлягають вимоги позивача лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї етапі, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо такі зобов язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суддя вважає за можливе застосувати саме частину І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Доводи відповідачів про відсутність механізму реалізації ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління І Іенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області. Враховуючи вищевикладене, суд вважає управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі належним відповідачем по даній справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачу за період з 09 липня 2007 року по ЗІ грудня 2007 року з підвищенням пенсії на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати. Що стосується вимог позивача про стягнення щомісячної надбавки до пенсії дитини війни в 2008 році, то суд вважає такі вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Разом з тим, суми підвищення дітям війни були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Так, п. 8 Постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 гривні, з 1 липня 48,2, з 1 жовтня 49,8 гривні. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним судом рішення щодо неконституційності п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність і не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 р. повинен був нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Між тим, до 22.05.2008 року відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначеного закону, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Стосовно виплат за 2009 р. необхідно зазначити наступне. ЗУ « Про Державний бюджет на 2009 рік» дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено. Відповідно до ч. 2 ст. 54 ЗУ «Про Державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами КМУ. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, територіальні органи Пенсійного фонду України у 2009 р. повинні діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в Карлівському районі доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. Суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду. Відповідно до ст. 87 ч.2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органе, шо призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. На підставі викладеного,

Outcome: partial