Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить винести судове рішення, в якому зазначити, що [PERSON], являючись головою ГО «Единое отечество» та головним редактором газети «Православний телеграф», а також редактор сайту «Единого отечества» [PERSON] через особисте неприязне відношення протягом чотирьох років з лютого 2002 року по червень 2005 року розповсюджували завідомо неправдиві вигадництва та образи, направлені проти честі, гідності та ділової репутації позивача. Крім того, позивач просить порушити проти відповідача [PERSON] кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.383 КК України і визнати позивача потерпілим, а також стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 33000 гривень. При цьому позивач посилається на те, що [PERSON] звертався на ім*я прокурора Київського району м. Одеси з завідомо неправдивою заявою про скоєння позивачем злочину, крім того відповідачі до січня 2005 року неодноразово розповсюджували через засоби масової інформації, а також у вигляді листів високопоставленим посадовим особам України та Росії завідомо неправдиві свідчення, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. Моральну шкоду у розмірі 33000 гривень позивач обґрунтовує тим, що приблизно 33000 особи відвідували сайт, який містить образи в сторону [PERSON] з боку відповідачів. У зв'язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні 10.06.2010 року представник [PERSON], ГО «Единое отечество», надала заперечення проти позову, просила в його задоволенні відмовити у повному обсязі. Вислухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши матеріали справи, а також відмовний матеріал 1-39/05 за заявою [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 20 січня 2005 року [PERSON] звернувся до прокуратури Київського району м. Одеси з заявою - повідомленням про злочин /а.с. 181, т.З/, в якій зазначив, що [PERSON] завідомо неправдиво звинуватив його в порушенні ст. 157 Закону України «Про вибори Президента». Крім того, ним направлялися листи Митрополиту Одеському і [PERSON] постійному члену Священого Сінода Української православної церкви та послу Російської Федерації на Україні [PERSON] /а.с.182-183, т.З/. [PERSON] посилається на те, що в зазначених листах [PERSON] називає його «известным врагом православия, маскирующимся под образом деятеля русского движения» і стверджує, що позивач «переместил свою злобу на сайт «Единого Отечества» и позволяет себе не только откровенно лживые, но и нецензурные высказывания в адрес членов нашей организации...500-600 посетителей на Интернет-сайте ежедневно вынуждены читать нецензурные измышления [PERSON], который прикрывает свое беснование духовным окормлением со стороны духовенства Одесской Митрополии», крім того [PERSON] стверджує, що в листі на ім*я посла РФ [PERSON] відповідач називає його «изестным провокатором и клеветником», стверджує, що «клика [PERSON] позволяет не только лживые, но и нецензурные высказывания в адрес членов нашей организации». Позивач також звертає увагу на те, що 24.02.04 року на сайті «Единого Отечества» в розділі «Вести» відповідач [PERSON] розмістив замітку, в якій стверджували: «...с 2002 г. в Одессе появилось некое «образование», кощунственно именующее себя «ОО им.Св.Александра Невского». Возглавляет его хорошо известный клеветник и скандалист Афанасьев, побегавший по многим партиям и отовсюду изгнанный...». [PERSON] вважає, що зазначена інформація є недостовірною та принижує його гідність, честь та ділову репутацію Проте суд не може погодитися з такими висновками [PERSON] Відповідно до ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов*язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Таким чином, коли особа звертається у зазначені органи із заявою, в якій зазначається та чи інша інформація, яку зазначений орган компетентний перевірити і дати відповідь, проте у ході перевірки вони не знайшли свого підтвердження, дана обставина не може сама по собі бути підставою для притягнення зазначеної особи до цивільно-правової відповідальності, так як у даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган наділений владними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, у розумінні ст.277 ЦК України не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації. Так, судом не встановлено, що метою дій [PERSON] було саме приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON], та позивачем не надано доказів з цього приводу, звернення [PERSON] містять висловлювання оціночних суджень. Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правильності. Таким чином, суд вважає, що письмові звернення [PERSON] та [PERSON] викладені в листах та на сайті «Единого Отечества» є оціночними судженнями останніх і не являються інформацією, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з конституційного права відповідачів на свободу вираження поглядів на фактичну ситуацію з критичною оцінкою.

Outcome: dismissed