Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

19.10.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 17.08.2007р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № DND0AW00150027, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 29334,38 дол. США з терміном повернення до 16.08.2012р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно і відсотків за користування кредитом. На забезпечення виконання умов кредитного договору, 17.08.2007р. між сторонами був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідача передала в заставу легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал -В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачці грошові кошти в розмірі 29334,38 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у неї виникла заборгованість перед банком. Станом на 11.08.2009р. відповідачка мала загальну заборгованість у розмірі 16371,36 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 126524,42 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 16058,57 дол. США; за відсотками за користування кредитом у розмірі 254,87 дол. США; по комісії за користування кредитом у розмірі 52,09 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 5,83 дол. США. Представник позивача [PERSON] (який діє на підставі доручення № 635-О від 12.02.2010р.) в наданій суду 20.10.2010р. заяві просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у відповідачки належне їй на праві власності заставлене майно автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал -В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал -В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від її імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 20.10.2010р. представник позивача просив вжити часткове скасування заходів забезпечення позову та розглядати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] - в попереднє судове засідання 11.02.2010р. не з,явилася про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням відкласти попереднє судове засідання та надати їй час для погашення існуючої заборгованості в добровільному порядку. В попереднє судове засідання, призначене на 25.03.2010р. відповідачка не з,явилася про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка відповідачки від 11.02.2010р., наявна в матеріалах справи, надала суду заяву з проханням залишити позовну заяву без розгляду, в звязку з відсутністю у неї ( на її думку) простроченої заборгованості за договором. В судове засідання 20.10.2010р. відповідачка також не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в справі є поштове повідомлення про завчасне отримання відповідачкою судової повістки в судове засідання, про причини неявки суд не сповістила. Отже, на підставі ч. 4 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про день та час судового засідання і такою, що відсутня без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, враховуючи, заяву представника позивача про підтримання позову, заяви відповідачки від 11.02.2010р. та 25.03.2010р., якими відповідачка фактично визнавала існування заборгованості у неї в певний проміжок часу (до речі, станом на 11.02.2010р.), суд вважає за можливе винесення рішення на загальних засадах ЦПК в судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням. Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Судом встановлено, що 17.08.2007р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № DND0AW00150027, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 29334,38 дол. США з терміном повернення до 16.08.2012р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно і відсотків за користування кредитом. На забезпечення виконання умов кредитного договору, 17.08.2007р. між сторонами був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідача передала в заставу легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал -В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачці грошові кошти в розмірі 29334,38 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у неї виникла заборгованість перед банком. Станом на 11.08.2009р. відповідачка мала загальну заборгованість у розмірі 16371,36 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 126524,42 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 16058,57 дол. США; за відсотками за користування кредитом у розмірі 254,87 дол. США; по комісії за користування кредитом у розмірі 52,09 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 5,83 дол. США. На день винесення рішення, тобто на 20.10.2010р., загальна заборгованість відповідачки перед банком зменшилася та становить 101720 грн. 95 коп., про що свідчить довідка банку від 20.10.2010р., між тим, відповідачка має значну суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. В розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати саме цю суму, оскільки для зменьшення суми позовних вимог ЦПК України не вимагає письмових уточнень позовних вимог. З огляду на те, що відповідачка не виконала належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором, має значну суму заборгованості, в тому числі прострочену по тілу кредита та відсотками, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у [PERSON] належне їй на праві власності заставлене майно легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал -В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DND0AW00150027 від 17.08.2007р. в розмірі 101720грн. 95коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал -В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від її імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також при винесені рішення суду, оцінюючи письмову заяву відповідачки [PERSON] від 11.02.2010р. , в якій вона просила надати їй час для погашення існуючої заборгованості в добровільному порядку, суд вважає, що відповідачкою фактично були визнані обставини неналежного виконання нею своїх зобовязань за кредитно - заставним договором та існування заборгованості в деякий проміжок часу, а отже, виходячи з положення ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за можливе частково скасувати заходи забезпечення позовних вимог, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.10.2009р. в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб рухомого майна, а саме легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., тип: легковий універсал-В, № кузова: WV2ZZZ2KZ8X016563, державний номер AE7079BO, що належить на праві власності [PERSON], оскільки існування заборони відчуження автотранспортного засобу унеможливить в подальшому виконання цього рішення суду. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1017рн. 21коп. ( 1% від ціни позову в гривневому еквіваленті) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved