Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Звернувшись до суду та , уточнивши заявлені вимоги в остаточній редакції 16.03.2010 року, позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що [INFO] року , приблизно о 00.15 год сталася дорожньо- транспортна пригода , в результаті якої загинув її брат [PERSON] Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24.02.2009 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, наслідком якого була вищеназвана ДТП та засуджений до 4-х років позбавлення волі. Вирок не оскаржений та набрав чинності. У відношенні другого учасника ДТП- відповідача [PERSON], який передав керування автомобілем особі, яка знаходилась у стані алкогольного сп"яніння та не мала прав водія , а саме - [PERSON], також була порушена кримінальна справа за ознаками ст. 287 КК України, але постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20.02.2009 року провадження по ній було закрито у зв"язку із застосуванням до [PERSON] Закону України „ Про амністію" від 12.12.2008 року. Закриття справи за вищеназваною підставою не є реабілітуючим і не звільняє особу від відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Позивач [PERSON] вважає, що внаслідок злочинних дій відповідачів їй заподіяна матеріальна та моральна шкода, оскільки вона несла витрати на поховання брата, пов"язаних з цим обрядів, поминальних обідів, встановлення на його могилі пам"ятника. Зазначені витрати підтверджені фіскальними чеками, квитанціями та іншими розрахунковими документами. Таким чином , матеріальна шкода складає: 6065 грн.- витрати на поховання брата; 1351.50 грн.- витрати на проведення поминального обіду; 29400 грн.- витрати на виготовлення та встановлення пам"ятника на могилі брата, всього на загальну суму 36816 грн.50 коп., яку вона , виходячи із ступеня вини кожного із відповідачів, їх безпосередніх дій у скоєні ДТП просить стягнути : з [PERSON]- 11044 грн., [PERSON]- 25771 грн. Крім того, позивач стверджує, що внаслідок неправомірних дій відповідачів їй заподіяна і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати дорогої їй людини. На досудовому слідстві та у судовому засіданні відповідачі намагалися уникнути відповідальності, не вживали ніяких дій до відшкодування заподіяної шкоди, навіть формально не бажали вибачитись В первинних позовних вимогах позивач просила стягнути солідарно на її користь з відповідачів заподіяну моральну шкоду в сумі 300 ООО грн., але уточнивши в остаточній редакції позову заявлені вимоги просить стягнути моральну шкоду у вищеназваній сумі тільки з відповідача [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі , вважає ,що всі необхідні докази на обґрунтування заявлених вимог суду надані . Загиблий брат був для неї дуже близькою людиною, за його життя вони постійно спілкувалися, його втрата потягла душевні страждання. їх батьки , приголомшені втратою сина, взагалі, не можуть до цих пір налагодити свій уклад життя. Всі дії , пов"язані з похованням та вирішенням інших проблем полягли на неї. Відповідачі не виконали навіть простих людських дій, щоб якимось чином полегшити свою провину. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав думку свого довірителя та просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі , оскільки вина відповідачів у скоєні ДТП встановлена судовими рішеннями ( вироком та постановою), отже вони повинні відшкодувати заподіяну їх протиправними діями матеріальну та моральну шкоду. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання в місцях позбавлення волі , надав пояснення , що позов не визнає, у зв"язку із тим, що в ньому заявлений нереальний розмір моральної шкоди. Відповідач [PERSON] також не визнав заявлений позов, т.я . вважає, що оскільки безпосередньо він не скоював ДТП, то і не повинен нести відповідальність за дії інших осіб . Крім того, вважає ,що заявлені у позові суми не знайшли свого підтвердження на підставі наданих позивачем доказів. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] підтримав думку свого довірителя та вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки матеріальні вимоги не підтверджені належними доказами. Витрати на поминальні обіди не входять до складу витрат на поховання . Що стосується відшкодування витрат на встановлення пам"ятника загиблому, то відповідно до діючого законодавства, ці витрати відшкодовуються, виходячи із граничної вартості стандартних пам"ятників і огорож у даній місцевості, але позивач не довела ті обставини, що встановлений нею на могилі брата пам"ятник із мармуру та граніту відноситься до стандартних пам"ятників, які встановлюються у місті Кривому Розі. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди на її користь не можуть бути задоволені , т.я. згідно із ст.1168 ЦК України відшкодування шкоди у зв"язку із смертю потерпілого здійснюється на користь чоловіка ( жінки), батьків, дітей загиблого, а також осіб, які проживали с ним однією сім"єю. Позивач до цих категорій не відноситься. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Третя особа по справі [PERSON] у судові засіданні не з"являлась, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином, у зв"язку з чим розгляд справи проводиться за її відсутності. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази , суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Вироком Дзержинського районного суду від 24.02.2009 року [PERSON] - відповідач по справі, визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставинами ДТП , яке сталося [INFO] року та в результаті якого загинув пішохід [PERSON], який є рідним братом позивача [PERSON] ( а.с.5-8). Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 20.02.2009 року провадження по кримінальній справі у відношенні [PERSON], який є другим відповідачем по справі припинено у зв»язку із застосуванням Закону України « Про амністію» ( а.с.3-4). Закриття справи за вищеназваною підставою не є реабілітуючим та не звільняє від цивільної відповідальності за заподіяну шкоду. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає , що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні нести цивільно- правову відповідальність за пред'явленим позовом. Між тим, на підставі ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивач [PERSON] не довела у повному обсязі заявлені вимоги. Так,позивач просить стягнути на її користь у відшкодування витрат на поховання брата 6065 грн. та на проведення поминального обіду - 1351 ,50 грн. Відповідно до ч.І ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, ці витрати. Згідно із ст.2 Закону України « Про поховання та похоронну справу»- поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу , облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Виходячи із норм вищеназваних законів, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню витрачена позивачем сума безпосередньо на поховання загиблого, без урахування поминальних обідів, яка згідно із « расходною накладною № 000000028 від 09.01.2007 року похоронного бюро « Едем» складає 6055 ,00 грн. (л.д.34). Суд вважає ступінь цивільної відповідальності відповідачів рівним , оскільки неправомірні дії кожного із них слугували причиною скоєного ДТП. Позивач також просить стягнути з відповідачів на підставі норм вищеназваної статті понесені нею витрати на встановлення надгробного пам»ятника. Між тим, згідно до роз»ясень Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 ( із наступними змінами та доповненнями) « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на виготовлення пам»ятників і огорож визначаються з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам»ятників і огорож в даній місцевості. За даних підстав, судом поновлювався при виході до нарадчої кімнати судовий розгляд 18.08.2010 року , але після поновлення розгляду справи, позивачем не були надані суду належні докази в обгрунтування заявлених вимог щодо стягнення з відповідачів витрат на встановлення надгробного пам»ятнику в сумі 29400 грн. та доведеності обставин, що встановлений меморіал є стандартним пам»ятником для м.Кривого Рогу. Заявлені вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, у зв»язку із їх недоведеністю. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування на користь позивача моральної шкоди, оскільки її відшкодування здійснюється тільки тоді, коли така відповідальність передбачена законодавством, що регулює дані правовідносини. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині), батькам ( усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Позивач не відноситься до вищеназваних категорій, доказів проживання її з братом однією сім»єю суду не надано, отже позовні вимоги про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 300 000 грн. задоволенню не підлягає. Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь держави пропорційно до ухвалених на користь позивача вимог.

Outcome: partial