Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 25.06.1988 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Франківського районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис № 307, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] івана Володимировича, [INFO]. Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказала позивачка, що більше 5 років вони хоча проживають в одній квартирі, однак подружніх стосунків не підтримують, з того часу не ведуть спільне домашнє господарство, відповідач тривалиц час зловживає алкоголем, часто приходить додому у нетверезому стані, влаштовує сварки, скандали, неодноразово наносив побої сину Івану, який є інвалідом з дитинства, вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, оголошенням в газеті «Високий Замок» від 17-19.09.2010р., № 174, заперечень на позовну заяву відповідачем в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачки, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони більше п»яти років проживаючи в одній квартирі, не підтримують подружніх стосунків, з тогочасу не ведуть спільне домашнє господарство. Крім того, як вказала позивачка в судовому засіданні, що зловживання відповідачем алкоголю, часті сварки, скандали, відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові. Позивач ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved