Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

27.10.2009 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. В процесі розгляду справи позивач змінила підставу та предмет позову, визначивши відповідачем у справі [PERSON] та просила визнати угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстровану на товарній біржі «Регіональна Універсальна [PERSON]» 1.11.1999 року - дійсною. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки укладений її батьком [PERSON] договір не був нотаріально посвідчений, відповідач від вказаних дій за його життя ухилялась. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-02064 від 1.11.1999 року [PERSON] придбав у відповідача та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про що в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним номером Н/99-02064 із зазначенням, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач як спадкоємиць [PERSON], померлого 17.04.2009 року (спадкова справа № 849/09 Сьомої державної нотаріальної контори) позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, оскільки 19.09.2009 року нотаріальна контора відмовила у видачі останнього, посилаючись на оформлення угода купівлі-продажу спірного майна з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а за життя батька відповідач від таких дій ухилялась. 21.11.1999 року також померла [PERSON], однак, спадкова справа після її смерті не заводилась, тому судом питання про притягнення до участі інших осіб не вирішувалось. Поряд з тим, [PERSON] за життя виконав умови угоди, передав відповідачеві та [PERSON] 4573 грн. у якості плати за майно, вселився у спірну квартиру, місце його проживання було зареєстровано за зазначеною адресою, за життя постійно проживав там, утримував майно, сплачував комунальні платежі, що визнавалось відповідачем при попередньому розгляді справи. Відповідач та [PERSON] отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселились з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного майна, зареєстрована на товарній біржі, за якою відповідач та [PERSON] продали його, а [PERSON] придбав, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved