Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Прокурор Тарутинського району в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором та внесення змін до кредитного договору, посилаючись на те, що 19 липня 2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 863, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 95 000,00 гривень, строком на п'ять років до 19 липня 2012 року з оплатою відсотків за користування кредитом. 3 метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, 19.07.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір нерухомого майна на будинок з надвірними та іншими спорудами спорудами загальною площею 85 кв.м. жилою площею 50,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Красна, під № 103, належний Іпотекодавцю на праві особистої власності як подарунок, на підставі Договору дарування № 199 від 31.01.2005 року. Оскільки відповідачі свої обов'язки за укладеними договорами належним чином не виконали, утворилася заборгованість станом на день звернення до суду у розмірі 57 815,80 грн., які позивач просив стягнути на його користь разом з судовими витратами. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позов прокурора підтримала, також просила задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали повністю, крім того з позовними вимогами відповідачі погодились письмово, про що надали на розгляд суду відповідні заяви. Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. ВАТ «Державний ощадний банк У країни» утворено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкриту акціонерне товариство з метою створення умов для більш ефективної реалізації державою своїх прав власника і функцій держави. Засновником банку є держава в особі Кабінету Міністрів України і державі належить 100 % акцій на всю суму статутного фонду. Відповідно до Закону України « Про прокуратуру» та рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 3 -рп/99 - прокурори та Їх заступники вправі звертатись до суду з позовною заявою виключно в інтересах держави. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про банки та банкову діяльність» та статуту банку держава здійснює і реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі банку через органи управління банком - наглядову раду банку, яка здійснює контроль за діяльністю банку з метою збереження залучених у вклади грошових коштів, забазпечення їх повернення вкладникам і захисту інтересів держави як акціонера державного банку. Неодержання прибутку банком від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, акції якої повністю належать державі, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливості кредитування вітчизняного виробника, Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2. ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом достовірно встановлено, що 19 липня 2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тарутинського відділення № 6789, та відповідач - [PERSON], уклали кредитний договір № 863 на суму 95 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21 річних (а.с.10-12, а.с. - 22) на строк до 19.07.2007 року. ця сума була видана йому того ж дня, що підтверджується видатковим касовим ордером про видачу готівки від 19.07.2007 року (а.с.19). За умовами кредитного договору (п.1.5) відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1583 грн. та процентів на залишок заборгованості за кредитом до 29-31 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2007 року до повного погашення заборгованості по кредитному договору, тобто до 19.07.2012 року. Згідно п.п.4.3.1, 4.3.2., 4.3.3 [PERSON] взяв на себе зобов'язання належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим кредитним договором, точно в строки, обумовлені кредитним договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користуванням кредиту, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами та пені. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 19 липня 2007 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Красна, під № 103, належний Іпотекодавцю на праві особистої власності як подарунок, на підставі Договору дарування № 199 від 31.01.2005 року, між ВАТ «Держощадбанк» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони (а.с.13-14). Згідно іпотечного договору (а.с.-13) [PERSON] є майновим поручителем, та згідно до якого [PERSON] П.l. зобов'язалася забезпечити виконання зобов'язань [PERSON] згідно за кредитним договором № 863 від 19.07.2007 року. Відповідно до п.п.4.2.2 кредитного договору № 863, Банк має право у разі порушення позичальником умов договору достроково вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В визначений договором строк, відповідач, [PERSON] кредит і відсотки, нараховані банком, не сплачував в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту і нарахованих процентів по ньому у розмірі 57815,80 грн., а саме: - заборгованість за кредитом - 52250,09 грн.; - заборгованість по відсоткам - 4347,40 грн., - пеня по відсоткам - 1218,31 грн .. Викладене підтверджується: - кредитним договором № 863, укладеним 19.07.2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тарутинського відділення № 6789 з відповідачем [PERSON] (а.с. - 10-12); - договором іпотеки, укладеним 19.07.2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тарутинського відділення №6789, з відповідачем [PERSON] (а.с.13-14). - видатковим ордером № 2114 про видачу готівки від 19.07.2007 року, яким підтверджується одержання [PERSON] кредиту, по кредитному договору №863, в сумі 95 ООО грн. (а.с.19); - розрахунком заборгованості по кредитному договору № 863(а.с.15). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Також, необхідно внести зміни до договору кредитування, так як без внесення змін до договору проценти за користування кредитом будуть нараховуватись до 19 липня 2012 року - дати, яка передбачена в договорі. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно до частини 1 пункту 30 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93 позивача звільнено від оплати державного мита. Відповідно до частини 1 пункту «а» статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93 встановлений розмір судового збору за подання позовної заяви Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, у випадку звільнення позивача від їх сплати, стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку звільнення позивача від оплати судового збору, то судовий збір стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно задоволеним чи відхиленим вимогам.

Outcome: approved