Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що всупереч вимогам ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни", підвищення до пенсії, на яке вона має право, як дитина війни, в 2009 році їй виплачено не в повному обсязі. Загальна сума недоплати їй, як дитині війни, за 2009 рік становить 1060 грн. 92 коп. Просить визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Красилівському районі, стягнути державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у сумі 1060 грн. 92 коп., починаючи з 01 січня 2009 року, з урахуванням індексу інфляційних процесів, зобов'язати відповідача в подальшому проводити нарахування та виплату їй зазначеного підвищення до пенсії, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та доповнила їх, додатково просить стягнути з відповідача 3% річних на всю суму боргу з виплати надбавки до пенсії, передбачених ст.625 Цивільного Кодексу України. Заявила клопотання про те, щоб у судовому засіданні її інтереси представляв [PERSON], однак належним чином посвідченої довіреності суду не надала, в зв'язку з чим у задоволенні клопотання ухвалою суду відмовлено. У судове засідання представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з'явився та про причини неявки не повідомив. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Представник відповідача надіслав заперечення проти позову, згідно якого фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а тому в діях Управління ПФУ в Красилівському районі не вбачається будь-яких порушень законодавства. Розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений сг.28 ч.І Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для перерахунків або підвищень пенсій не застосовується, а тому відсутні підстави щодо зобов'язання управління ПФУ в Красилівському районі здійснити щомісячну виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії встановлено також постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів трудових пенсій" від 15.04.2003 № 544, відповідно до якої мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, встановлений у розмірі 50 гривень. Крім того, суд не може зобов'язати забезпечити в майбутньому виплату допомоги позивачу, оскільки суд у майбутньому не може визначити протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень та величину розмірів соціальних стандартів, від яких розраховується надбавка дітям війни. Вважає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 1078 від 17.07.2003 соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, до об'єктів індексації не відносяться. Просить відмовити у позові. Позивач проти вирішення справи у відсутності представника відповідача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до посвідчення серії АІУ № 698655, виданого 21.01.2000 Красилівським РУСЗН Хмельницької області, довідки управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі № 965 від 23.03.2010, [PERSON] є дитиною війни та їй призначено пенсію за віком. На підставі ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" вона має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яка відповідачем у 2009-2010 роках виплачувалася не в повному обсязі. Зазначена норма Закону діє з 01.01.2006 згідно п.1 прикінцевих положень Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Ст.111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що в 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), втрачають чинність від дня прийняття судом відповідного рішення, а тому підвищення до пенсії дітям війни у 2007 році підлягають стягненню за період з 09.07.2007 по 31.12.2007. Аналогічно, п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 N 10-рп/2008 ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), втрачають чинність від дня прийняття судом відповідного рішення, а тому підвищення до пенсії дітям війни підлягають стягненню, починаючи з 22.05.2008, оскільки в 2009-2010 роках у законодавчому порядку обмеження не встановлювались. Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже, є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій за позовами ветеранів війни, дітей війни, жертв нацистських переслідувань. З огляду на викладене залучення до участі у таких справах як другого відповідача органів Міністерства фінансів України та Державного казначейства України є безпідставним та безпідставними є посилання відповідача на відсутність надходжень з державного бюджету України як на підставу ненарахування позивачу зазначеного підвищення до пенси. Крім того, необхідно зазначити, що відсутність бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії не може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського Суду з прав людини в справі "Кечко проти України"). Зі статті б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" випливає, що під час визначення розміру підвищення пенси за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенси за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене суд не бере до уваги положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гаранти та права на підвищення пенси, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею б Закону України "Про соціальний захист дітей війни". У листі Вищого адміністративного суду України від 01.12.2009 N 1623/13/13-09 зазначено, що відповідно до статті б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції від 18.11.2004, чинній у 2009 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенси, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. А тому нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст.16 Цивільного Кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а тому дії управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі щодо невиплати [PERSON] підвищення до пенси в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", слід визнати незаконними. Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних на всю суму боргу з виплати надбавки до пенсії, суд вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити, оскільки цією нормою права регулюються відносини між кредитором та боржником у зобов'язанні, а не правовідносини щодо нарахування та виплати державної соціальної підтримки дітей війни у вигляді підвищення до пенсії. Відповідно до ст.97 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стст.2, 4 "Про індексацію грошових доходів населення" пенсії індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. З огляду на викладене, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, посилання представника відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, якою не передбачено проведення індексації пенсій - є безпідставними. Отже, в період з 01 січня 2009 року позивачеві необхідно виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачених сум та положень ст.97 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стст.2, 4 "Про індексацію грошових доходів населення" - щодо нарахування та виплати індексації грошових доходів населення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 45 грн. 50 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: partial