Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

8.09.2008 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої смертю своєї повнолітньої доньки - [PERSON] В процесі розгляду справи вона змінила підставу та предмет позову, пославшись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 10.06.2007 року з вини [PERSON] її доньці [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. Оскільки донька знаходилась на лікуванні позивачем були витрачені кошти на переїзд до лікарні, телефонні розмови у розмірі 256 грн. 50 коп., ксерокопіювання документів на загальну суму 138 грн. 90 коп., відправлення поштових повідомлень 59 грн. 60 коп. Крім того, наслідком ДТП стало пошкодження автомобілю [NUMBER], власником якого була донька. За висновком експертного дослідження розмір майнової шкоди, заподіяної втратою товарної вартості автомобілю склав 1519 грн.68 коп. Позивач стверджувала, що за проведення зазначеного дослідження нею було сплачено 105 грн., 510 грн. витрачено за договором страхування автомобілю (франшиза), 26.257 грн. - на зберігання пошкодженого автомобілю на території ТОВ «Одеса-Авто», 357 грн. 62 коп. - на зберігання його на штрафному майданчику ДАІ УМВС України в Одеські області. Позивач послалась також на те, що їй особисто діями [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у позбавлена можливості використовувати пошкоджений автомобіль, втратою доньки, яка після ДТП померла, порушенні нормального ритм життя, утриманні повнолітньої онуки. Розмір компенсації моральної шкоди [PERSON] визначила у сумі 100.000 грн. Від відшкодування шкоди в добровільному порядку відповідач ухиляється. Крім задоволення позовних вимог, [PERSON] просила присудити з відповідача судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 1.000 грн. В процесі розгляду справи для представництва інтересів позивача в частині відшкодування майнової шкоди в порядку ч.2 ст. 45 ЦПК України був допущений прокурор Малиновського району м.Одеси. Прокурор Малиновського району м.Одеси в судове засідання не з'явився, представником прокуратури за довіреністю подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності прокурора, в якій він зазначив що позовні вимоги підтримує. Представник [PERSON] за довіреністю позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про розгляд справи через свого представника за довіреністю (розписка суду від 18.06.2010 року), про причини неявки суд не повідомила. Третя особа - страхова компанія «Інго - Україна» в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про розгляд, про причини неявки суд не повідомила. Зясувавши обставини справи та наявні докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. ст. 1166, 1192 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року) . Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року у разі, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. В судовому засіданні встановлено, що 10.06.2007 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] по автодорозі [PERSON] - Іллічівськ в порушення пунктів 2.3., 10.1, 16.3., 16.11 «Правил дорожнього руху» рухаючись по другорядній дорозі та виконуючи поворот ліворуч не впевнилась у безпеці маневру, не оцінила дорожньої обстановки, розташування транспортних засобів на дорозі, не надала перевагу у русі автомобілям, що рухались по головні дорозі, у наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого за технічним паспортом ОІТ № 004947 була донька позивача - [PERSON] В наслідок зіткнення автомобілі отримали пошкодження механічного характеру. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.05.2008 року встановлено, що відповідач своїми діями вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що потягнуло спричинення потерпілим середньої тяжкості тілесного ушкодження. Водночас, кримінальна справа у відношенні [PERSON] закрита в порядку ст. 248 КПК, Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року, цивільний позов залишений без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у кримінальній справі є обовязковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи. Таким чином, пошкодження автомобілю [PERSON], яка була його власником під час дорожньої-транспортної пригоди є наслідком дій відповідача, вина якої встановлена. 5.07.2007 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть від 7.07.2007 року). За життя вона та позивач проживали однією сім*єю, вели сумісне господарство. Крім того, після смерті доньки позивач стала спадкоємицею її майна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2009 року. У наслідок ДТП та завданих пошкоджень спірний автомобіль [NUMBER] втратив свою товарну вартість (передчасне погіршення товарного, зовнішнього вигляду, міцності, довговічності його окремих деталей, зєднань, захисних покриттів, в результаті пошкодження і наступного ремонту), розмір якої складає 1519 грн. 68 коп., що підтверджується висновком авто -товарознавчого дослідження № 4 від 10.04.2008 року. Також, позивачем були понесені витрати по оплаті проведеного дослідження у розмірі 105 грн. (квитанція № 324193 від 27.03.2008 року). Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім визначених статтею 1219 ЦК України, суд вважає, що позивач має право вимоги до [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди у вищевстановленому судом розмірі. В досудовому порядку зазначені збитки відповідачем не відшкодовані та підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки позивачем не доведений причинний зв'язок між понесеними нею витратами на переїзд до лікарні, телефонними розмови у розмірі 256 грн. 50 коп., ксерокопіюванням документів на загальну суму 138 грн. 90 коп., відправленням поштових повідомлень 59 грн. 60 коп., витратами на зберігання транспортного засобу в ВАТ «Одеса-Авто» (26.257 грн.) та неправомірними діями [PERSON], її вимоги в цій частині є необгрунтовними та задоволенню не підлягають. Суд не погоджується також із твердженнями позивача про стягнення на її користь 357 грн. 62 коп. на зберігання спірного автомобілю на штрафному майданчику ДАІ УМВС України в Одеські області та оплати витрат на правову допомогу - 1.000 грн., оскільки згідно досліджених в судовому засіданні квитанції від 6.07.2007 року та 24.03.2008 року №№ 25/65, 27/67, 1275/08 платниками по них є інші особи (Коваленко та [PERSON]В.) Окрім того, жодних доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування вартості франшизи застрахованого автомобілю у сумі 510 грн. позивачем в процесі розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надано. Згідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право також на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила її законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Поряд з тим, зі змісту цих норм права та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» вбачається, що моральної шкодою є шкода немайнова, яка повязується безпосередньо з особою та є втратами немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зазначене узгоджується із положеннями ст. 1219 ЦК України, за якою до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права. При таких обставинах не ґрунтуються на законі вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, яка полягає у неможливості користування пошкодженим транспортним засобом, який за життя належав її повнолітній доньці, а позивач погодилась прийняти майно у такому стані. Враховуючи викладене, суд вважає, що їй особисто моральна шкода, заподіяна ДТП, право на відшкодування якої мала б за життя [PERSON] не заподіяна. Необгрунтовними є і посилання позивача як матері на відшкодування моральної шкоди у разі смерті доньки як потерпілої від злочину, оскільки за висновком судово-медичної експертизи № 162 -1731/07 від 27.09.2007 року прямого причинного звязку між отриманими [PERSON] ушкодженнями під час ДТП та її смертю немає. Судові витрати на оплату судового збору та ІТЗ розгляду справи підлягають стягненню із [PERSON] в порядку ст. 88 ЦПК України

Outcome: partial