Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

В липні 2005 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого в.о. начальника відділу ДВС Деснянського РУЮ від 21.07.2003 p., визнання недійсним свідоцтва про право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], виданого на ім"я [PERSON], відновлення права власності на зазначену квартиру, стягнення з відділу ДВС Деснянського РУЮ на їх користь 50000 грн. в відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок злочинних дій державного виконавця Ткаченко О.А., державною виконавчою службою 23.06.2003 року з публічних торгів на підставі наявного у позивачів боргу в сумі 3120 грн, була продана [PERSON] належна їм на праві власності квартира. Такими злочинними діями позивачам була завдана матеріальна шкода, оскільки вони втратили своє єдине житло та моральна шкода, яку вони оцінили в 50000 грн., яка виразилась у нервових стресах. В процесі розгляду справи судом були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів ТОА „Парма" і Головне управління державного казначейства України в Чернігівській області. 25.01.2008 року [PERSON] помер. Справа розглядалась неодноразово. Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду [PERSON] від 20 листопада 2008 року у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Посилається на те, що суд неправомірно застосував положення ст. 388 ЦК України, оскільки її незаконно було позбавлено єдиного житла, яке вони з чоловіком мали на праві власності. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира була придбана [PERSON] на публічних торгах, він є добросовісним набувачем, а тому підстави для її витребування відсутні. Проте, з таким висновком апеляційний суд погодитись не може, оскільки він не грунтується на вимогах закону та не відповідає обставинам справи. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] і [PERSON] на праві власності в рівних частинах належала однокімнатна квартира [ADDRESS]. Актом про проведення прилюдних торгів, затвердженим в.о. начальника ДВС Деснянського РУЮ 21.07.2003 року, проведених в зв"язку з відкриттям виконавчого провадження при виконання виконавчого напису № 2992 від 29.10.2001 р. про стягнення з позивачів на користь [PERSON] подвійної суми завдатку затверджено результати торгів з продажу належної [PERSON] і [PERSON] квартири, переможцем яких було визначено [PERSON], який сплатив за квартиру 19250 грн.. Рішенням Деснянського районного суду [PERSON] від 30.05.2005 року скасовано виконавчий напис від 29.10.2001 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3120 грн.. Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.12.2005 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366, ч.1 ст.368 КК України та встановлено, що [PERSON], працюючи старшим державним виконавцем та здійснюючи виконавчі дії по виконавчому провадженню, відкритому 30.10.2001 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 3120 грн., внесла завідомо неправдиві відомості про відсутність у них майна, що стало підставою для накладення арешту на спірну квартиру, а в подальшому - її продажу [PERSON] на прилюдних торгах та видачею йому свідоцтва про право власності на цю квартиру. Відповідно до ст.ст. 48, 145, 440, 441 ЦК УРСР (чинного на час спірних правовідносин) недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону, а тому , власник вправі витребувати від добросовісного набувача майно, яке вибуло протиправним шляхом поза його волею. Виходячи з того, що вироком суду було доведено факт протиправного, з вини старшого державного виконавця Ткаченко О.А. позбавлення [PERSON] і [PERSON] права власності на належну їм квартиру, позовні вимоги про визнання недійсними акту про проведення прилюдних торгів від 21.07.2003 року квартири [ADDRESS], затвердженого в.о. начальником відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції 21.07.2003 року та свідоцтва про право власності на спірну квартиру, що 23.07.2003 року було видане на ім"я [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки за відповідачем [PERSON] ЧМБТІ було зареєстровано право власності на спірну квартиру на підставі виданого приватним нотаріусом свідоцтва про право власності, яке підлягає визнанню недійсним, тому підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності на квартиру за [PERSON] По справі встановлено, що за [PERSON] Чернігівським МБТІ було зареєстровано право власності на спірну квартиру на підставі рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06 лютого 2009 року, яке скасовано Верховним Судом України 26 травня 2010 року. Позивачка [PERSON] весь час проживає в спірній квартирі. Відповідач [PERSON] в спірну квартиру не вселявся і жодного дня там не проживав. Співвласниками квартири з 2000 року в рівних частинах №5 по вул. Урицького /нині - П'ятницькій/ - 63 є [PERSON] та [PERSON], який помер у 2008 році. Свідоцтво про право власності від 25.01.2000 року №120, яке було видане на підставі розпорядження Деснянської районної ради від про приватизацію державного житлового фонду на час розгляду справи у позивачки не вилучалось і не скасовувалось ( а.с.7 т.1). Тобто, на день вирішення спору позивачка є власницею половини спірної квартири, на іншу половину квартири відкрилася спадщина після смерті [PERSON] за прийняттям якої позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою і перешкоди для її прийняття відсутні. Таким чином, не має необхідності для визнання за нею в судовому порядку права власності на квартиру, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині необхідно відмовити. Також, апеляційний суд вважає, що в задоволенні вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди також необхідно відмовити, оскільки відділом державної виконавчої служби МУЮ така шкода не була заподіяна, а заподіяна була державним виконавцем, з якого вироком суду була стягнута моральна шкода на користь [PERSON] в розмірі 13 000 грн.. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому підлягають частковому відшкодуванню і понесені позивачкою витрати по справі шляхом стягнення таких з відповідачів [PERSON] та Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби Чернігівського управління юстиції.

Outcome: partial