Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. В позовній заяві зазначено, що 01 вересня 2001 р. позивачка [PERSON] придбала за 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. у продавця [PERSON] житловий будинок №35 (тридцять п'ять), що розташований за адресою: вулиця Льва Толстого в місті Вознесенськ Миколаївської області, зареєструвавши цей договір в той же день на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі „Номінал", за реєстровим №380 (триста вісімдесят). Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише у квітні 2010 р., позивачка [PERSON] дізналася, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, остання просила позов задовольнити. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 серпня 2010 р. до участі по справі в якості відповідача залучений [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в позовній заяві та просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили на адресу суду письмові заяви, відповідно до яких останні позовні вимоги визнали та просили розглянути справу у їх відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність відповідачів, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається із матеріалів справи, 01 вересня 2001 р. позивачка [PERSON] уклала письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна №380 (триста вісімдесят) з продавцем [PERSON] За даним договором позивачка придбала у власність житловий будинок N235 (тридцять п'ять), що розташований по вулиці Льва Толстого в місті Вознесенськ Миколаївської області, з сараєм - літ. Б-1, літньою кухнею-літ. В -1, сараєм - літ. Г-1, підвалом - літ. Г-1 п/д, сараєм-літ. Д-1, спорудами- літ.№3, огорожею - літ. №1-2, передавши в рахунок покупки продавцю грошову суму в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. Вищевказаний житловий будинок раніше належав продавцю [PERSON] на праві власності на підставі Дублікату Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 04 квітня 2000 р., виданого замість втраченого Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 09 вересня 1991 р. на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів Миколаївської області за №172 від 23 липня 1991 р. Даний договір укладений на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі „Номінал", яка з 01 листопада 2004 року припинила свою діяльність. Придбаний за договором житловий будинок, позивачка [PERSON] зареєструвала на праві власності в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 04 вересня 2001 р., реєстровий №1431. Зі свідоцтва про смерть, виданого 06 листопада 2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області, вбачається, що [PERSON] померла 03 листопада 2001 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області. Відповідно до заповіту, посвідченого Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 08 грудня 1982 р., за реєстровим №1977, [PERSON]С, заповідала грошовий вклад, що зберігається в Ощадному банку своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З довідки Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №609/1-14 від 23 червня 2010 р. видно, що після смерті [PERSON] вказаною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №108/2002 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 25 квітня 2002 р. Окрім того, 25 квітня 2002 р. до державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] 06 грудня 2002 р. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на грошові внески, на право на земельну частку (пай), р.№942, 943. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачкою [PERSON], як покупцем, та [PERSON], як продавцем, 01 вересня 2001 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку №35 (тридцять п'ять), що розташований по вулиці Льва Толстого в місті Вознесенськ Миколаївської області, який зареєстрований Універсальною Товарно- Сировинною Біржею „Номінал". Враховуючи, що права і обов'язки сторін за вищевказаним договором купівлі - продажу нерухомого майна виникли до набрання чинності ЦК України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенні питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв на момент укладення такого договору. Так, згідно ст.224 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму. За правилами ст.47 ЦК України Української РСР від 18 липня 1963 р., нотаріальне посвідчення угод^обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. У відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Ст.6 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачкою спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у неї права в подальшому розпорядитися нерухомим майном. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким продавець передала позивачці житловий будинок, а позивачка передала продавцю визначену грошову суму, вказана обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову.

Outcome: approved