Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області про проведення перерахунку раніше призначеної державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон України №796). В своїй заяві позивач зазначив, що він, як інвалід ІI групи, внаслідок захворювання пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсії передбачені статтями 50 та 54 Закону України №796. Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам передбаченим цим Законом і на відмову управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області привести їх у відповідність з вимогами Закону, позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути зазначені порушення, провівши перерахунки пенсій у розмірах: державної не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 18 квітня 2006 року, а також просить зобов'язати проводити такий перерахунок у випадку збільшення мінімального розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав суду письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у письмовому запереченні проти позову позовних вимог [PERSON] не визнав, мотивуючи це тим, що державна та додаткова пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, згідно постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16 липня 2008 року. Крім того, управління ПФУ не може здійснити доплату до пенсії позивачу, оскільки фінансування виплат за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться із державного бюджету, а не із бюджету Пенсійного фонду України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, встановлено, що позивач є інвалідом II групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 10 по 20 травня 1986 року, віднесеним до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, захворювання пов'язане з виконанням обовязку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, довідкою МСЕК сер. МСЕ №058464, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №108628. Оригінали вказаних документів досліджені в судовому засіданні, копії наявні в матеріалах справи. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України №796. Статтею 49 Закону України №796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до частини четвертої статті 54 цього ж Закону у редакції Закону України від 6 червня 1996 р. №230/96-ВР, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України №796 текст частини третьої та четвертої статті 54 викладено в новій редакції, замінено чотирма частинами нового змісту, та передбачено (щодо інвалідів ІІ групи), що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році - по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року. Згідно із ст. 50 Закону №796 у редакції Закону України від 6 червня 1996 р. №230/96-ВР, особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячно додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам ІІ групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VІ внесено зміни до Закону №796 текст статті 50 викладено в новій редакції та передбачено (щодо інвалідів ІІ групи), що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Ці зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вищевказані зміни щодо розміру державної (основної) та додаткової пенсій визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші нормативно правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи ст.ст.50, 54 Закону України №796 в редакції Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ, а положення цих статей в редакції Закону України від 06 червня 1996 р. N 230/96-ВР поновили свою дію з 22 травня 2008 року і є чинними по даний час. Таким чином, з 1 січня по 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій згідно Закону України №796 є прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а до 1 січня 2008 року та після 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України N 796. Щодо правил постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", яка діяла до 1 вересня 2008 року, та визнана постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 квітня 2008 року, яка набрала законної сили 21 липня 2009 року, незаконною в частині 19,91 грн. щодо підпункту "а", "б" п. 2 в частині пенсій, додаткових пенсій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку посилається відповідач, то нею встановлені розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, які не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком та суперечать положенням статей 50, 54 Закону №796. Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", як на підставу своїх заперечень в задоволенні вимог позивача судом не враховується, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України №796 застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини третьої статті 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Виходячи з наведеного, позивач має право на отримання державної пенсії як інвалід ІІ групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не нижчу восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 18 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 4 жовтня 2010 року із наступним перерахунком державної (основної) пенсії відповідно до змін законодавчо встановлених розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Outcome: partial