Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що 08.11.2008 року померла її мати, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, яку вона прийняла, але оформити свої права на все спадкове майно не змогла, так як серед спадкової маси є будинок, який розташований на земельній ділянці площею 0.60 га для будівництва та обслуговування будинку і ведення особистого селянського, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину. На будинок вона оформила спадкові права, а на земельну ділянку не може, так як мати за життя не отримала державного акту на неї, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на цю земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснивши, що нотаріус не оформляє свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, так як спадкодавець за життя не переоформив державний акт з попереднього власника, яким була її баба. Представник відповідача позов визнав, просив слухати справу без його участі, про що надав заяву. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПУ України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2008 року померла мати позивачки [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, яку прийняла в установленому законом порядку позивачка, являючись спадкоємцем за законом першої черги, що видно із свідоцтва про смерть 1-БП№099486, свідоцтва про народження П-БП№261378, свідоцтв про шлюб 1-БП№018546, 1-АП№098301, свідоцтва про розірвання шлюбу 1- АП№078573, витягів зі Спадкового реєстру, копії спадкової справи №122/2009 p.. Серед спадкової маси є житловий будинок розташований по вулиці Шевченка,4 в селі Чернеча Слобода Буринського району, який належав спадкодавцю, і на нього державним нотаріусом Бурйнської РДНК, позивачці, 19.05.2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. За вказаною адресою також знаходиться і земельна ділянка для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд площею 0,06 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,54 га, яка на праві приватної власності, яке підтверджене свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Буринської РДНК 12.04.2001 року, також належала [PERSON], але за життя вона новий державний акт на своє імя не отримала, що вбачається довідки Черенечослобідської сільської ради, державного акта на право приватної власності на землю СМ№000310, витягу з технічної документації №336 та довідки №170 відділу Держкомзему у Буринському районі. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з п.п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.2 ст.126 цього ж Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення посвідчується також і свідоцтвом про спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець набув право власності на зазначену земельну ділянку, яка перебувала у приватній власності [PERSON], межі якої та цільове призначення не змінювалося, що вбачається з державного акта на право приватної власності на землю СМ№000310 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Буринської РДНК 12.04.2001 року, показів позивачки. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на вищевказані земельні ділянки, хоча за життя і не здійснив їх переоформлення на свої імя. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Статтею 392 указаного Кодексу встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини у звязку з відсутністю виготовленого державного акта на право власності на земельну ділянку за спадкодавцем, та приймаючи до уваги, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла відповідно до вимог чинного законодавства, а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині не встановлено, суд вважає, що її вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved