Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

9 грудня 2009 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з ВАТ «Львівгаз» в її користь завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 29.08.2000р. відповідачем безпідставно відключено газопостачання її квартири, що по вул. Золотій, 42 в м. Львові. На її неодноразові вимоги відновити газопостачання в квартирі, відповідач постійно відмовляв, мотивуючи це тим, що в останньої наявний борг перед ВАТ «Львівгаз», хоча довести наявність такого боргу не міг жодним чином, тому остання змушена була звернутися в суд. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2006р. відповідача ВАТ «Львівгаз» було зобовязано відновити їй газопостачання в квартиру, дане рішення в подальшому було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2007р., однак дане рішення відповідачем умисно не виконувалось. Газопостачання було відновлено лише 13.11.2008р., а тому на протязі восьми років її квартира не опалювалась, що завдало останній непоправної моральної шкоди, хвороб, душевних страждань, поневірянь, тому позивач просить, суд, задовольнити її позов в повному обємі. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь 10 000,00 грн. моральної шкоди та списати з її рахунку 5 460,00 грн. боргу перед ВАТ «Львівгаз», проте в подальшому остання та її представник [PERSON] подали на адресу суду письмові уточнення до позову, в яких просять суд стягнути з ВАТ «Львівгаз» в користь [PERSON] 10 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати. Крім того, позивач вказала, що внаслідок тривалого неопалювання її квартири, вона набула такі захворювання, як трахеїт, хронічний бронхіт, алергію на холод. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову категорично заперечили, подавши на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких вказали, що в позовній заяві [PERSON] відсутні підтверджуючі факти заподіяння їй моральних страждань або втрат майнового характеру, а також відповідні розрахунки заподіяної шкоди. Просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2000р. відповідачем ВАТ «Львівгаз» відключено газопостачання до квартири позивача [PERSON]М, що по вул. Золотій, 42 в м. Львові. На неодноразові вимоги останньої відновити газопостачання в квартирі, відповідач постійно відмовляв, мотивуючи це тим, що в останньої наявний борг перед ВАТ «Львівгаз» в розмірі 5 136,00 грн, так як вона в 1996р. самовільно встановила газовий лічильник, не зареєструвавши його згідно чинного законодавства, тому відповідач проводив нарахування плати за послуги не за показами лічильника, а згідно встановлених законодавством норм, проте, незважаючи на викладене відповідач не зміг довести наявність вищевказаного боргу, жодним чином не заявляв вимоги до позивача про погашення такого боргу, не повідомляв останню про наявність такого, що також вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2006р. та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2007р. Після чого остання звернулась в суд. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2006р. відповідача ВАТ «Львівгаз» було зобовязано відновити позивачу газопостачання в квартиру, дане рішення в подальшому було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2007р. 05.11.2007р. було відкрите виконавче провадження по даному рішенні, однак рішення відповідачем не виконувалось. Газопостачання було відновлено лише 13.11.2008р., тобто після звернення виконавчої служби до ВАТ «Львівгаз» про виконання вищевказаного рішення суду, також неодноразових звернень позивача до ВАТ «Львівгаз», тому на протязі восьми років позивач була позбавлена можливості користуватись газом для приготування їжі, квартира останньої не опалювалась, що завдало останній моральної шкоди, душевних страждань, хвороб, що стверджується довідками комунальної 4-ї міської клінічної лікарні від 18.06.2010р. та від 16.09.2010р. Відповідно до ст.ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги, а виконавець зобовязаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» встановлює, що громадяни України мають право на безпечні для життя і здоровя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Згідно ст. 1167 ЦК України, Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, відмова відповідача в підключенні газопостачання до квартири позивача, що за адресою: м. Львів, вул. Золота, 42, порушила її права на безпечні для життя і здоровя умови побуту та відпочинку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути в користь позивача 5 000,00 грн. Крім того з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 75,00 грн. та державне мито в розмірі 100,00 грн. ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» суд, -

Outcome: partial