Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом вказуючи в заяві, що відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року вона є дитиною війни та згідно ст.6 вказаного Закону має право на державну соціальну підтримку, а саме - щомісячну соціальну допомогу до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 7 Закону №2195 фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Згідно Положення про управління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2 (у редакції постанови правління ПФ України від 25.02.2008 року №5-5), зареєстрованого у міністерстві юстиції України 13.03.2008 року за №209/14900, зазначені управління призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Таким чином обовязок по нарахуванню та виплаті позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону №2195 покладено на Управління Пенсійного фонду України в Згурівському районі Київської області, за місцем проживання позивача. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст.111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). При цьому, Конституційний Суд України вказав, що Верховна [PERSON] України не уповноважена при прийнятті Закону України «Про Державний бюджет України» зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Як зазначив Конституційний Суд України, це суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якої державні соціальні гарантії дітям війни встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, отже з 09.07.2007 року норми Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», які визнані неконституційними, втратили чинність. Також, відповідно до п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107 текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в наступній редакції «Дітям війни (крім тих на кого поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії, у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії відповідно до Закону України № 107 та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Тобто ст. 6 Закону України №2195 чинна в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року. Оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України щодо неконституційності п.п.41 розділу 2 Закону №107 нова редакція ст. 6 Закону №2195 втратила чинність і не підлягала застосуванню. Зазначені вище рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного Закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим. Виходячи із вищезазначеного та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, Управління Пенсійного Фонду України у Згурівському районі, на думку позивача, повинно було нараховувати та сплачувати йому державну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії, що передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2006 року по 31.03.2009 року, оскільки в 2009 році державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом №2195 не були обмежені або скасовані нормативно-правовими актами. Всупереч зазначеному відповідач взагалі не виплачував зазначеного підвищення пенсії у 2007 році, а з 2008 року по даний час виплачує не в повному обсязі. На звернення позивача до відповідача щодо здійснення нарахування та виплати вказаної державної соціальної допомоги передбаченої ст. 6 Закону №2195 та з урахуванням рішень Конституційного Суду України, відповідач відмовився, чим порушив надані позивачу законодавством права на соціальний захист та змусив позивача звернутися до суду за їх захистом. Місячна державна соціальна допомога відповідно до ст.6 Закону №2195 повинна розраховуватися на підставі мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначений ч.1 ст.28 Закону №1058, скільки згідно чинного законодавства, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону №1058. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір, немає. Посилання відповідача у своїй відмові на ч.3 ст.28 Закону №1058, якою передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та його права на отримання підвищення до пенсії, встановленого ст.6 Закону №2195. Згідно з ч.1 ст.62 Закону №489, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2007 рік затверджений у наступному розмірі: з 01січня 380,00 грн.; з 01 квітня 406 грн., з 01 жовтня 411 грн. Відповідно до ч.3 ст.62 Закону №489 встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ч.1 ст.28 Закону №1058, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначеними абз.5 ч.1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Відповідно розмір мінімальної пенсії за віком становив 01.04.2007 року по 30.09.2007 року 410,06 грн., з 01.10.2007 по 31.12.2007 року 415,11 грн. Згідно з ч.1 ст. 58 Закону № 107, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі: з 1 січня 470,00 грн.; з 1 квітня 481,00 грн.; з 1 липня 482,00 грн., з 1 жовтня 498 грн. Згідно із ст.54 Закону №835, визначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлено в розмірах, що діяли у грудні 2008 року тобто для осіб, які втратили працездатність розмір прожиткового мінімуму встановлений у розмірі 498 грн. Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В силу ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Саме тому позивач просить суд: визнати дії УПФ у Згурівському районі Київської області щодо не нарахування та невиплати йому щомісячної державної допомоги до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року, з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, в період з 09.08.2007 року по 31.12.2007, та з 22.05.2008 року по 31.07.2010 протиправними; зобовязати УПФ України у Згурівському районі Київської області здійснити позивачу нарахування та виплату щомісячної державної допомоги до пенсії як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни №2195 від 18.11.2004 року за період з 10.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 22.05.2008 року по 31.07.2010 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум. В судове засідання сторони не зявилися, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, позивач направив заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує, проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Копією паспорта встановлена особа позивача (а.с.7). Копією посвідчення встановлено, що позивач має статус «Дитина війни» (а.с.9). З довідки встановлено розмір пенсії, підвищення до пенсії та час нарахування (а.с.12). Позивач 11.08.2010 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату різницю недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії (а.с.10). Листом №116/Б-2 від 11.08.2010 року позивачу було повідомлено, що йому виплачується пенсія, до складу якої входить підвищення особі, що має статус «Дитина війни», яке виплачується позивачу на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у розмірі 10% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (а.с.11). Відповідно до ст.1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року позивач є дитиною війни та згідно ст.6 вказаного Закону має право на державну соціальну підтримку, а саме підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 6 Закону №2195 фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 07.07.2003 року №1058, рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Згідно Положення про управління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2 (у редакції постанови правління ПФ України від 25.02.2008 року №5-5), зареєстрованого у міністерстві юстиції України 13.03.2008 року за №209/14900, зазначені управління призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Таким чином обовязок по нарахуванню та виплаті позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону №2195 покладено на Управління Пенсійного фонду України в Згурівському районі Київської області, за місцем проживання позивача. В силу п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489 дію статті 6 Закону №2195, якою передбачалася виплата щомісячної соціальної допомоги (в даний час підвищення до пенсії) у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст.111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). При цьому, Конституційний Суд України вказав, що Верховна [PERSON] України не уповноважена при прийнятті Закону України «Про Державний бюджет України» зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Як зазначив Конституційний Суд України, це суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якої державні соціальні гарантії дітям війни встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, отже з 09.07.2007 року норми Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», які визнані неконституційними, втратили чинність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Тобто ст. 6 Закону України №2195 чинна в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року. Оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України щодо неконституційності п.п.41 розділу 2 Закону №107 нова редакція ст. 6 Закону №2195 втратила чинність і не підлягала застосуванню. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Позивач до УПФ України в Згурівському району із заявою про підвищення пенсії, як «Дитині війни» звернувся 11.08.2010 року. Виходячи із вищезазначеного та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, Управління Пенсійного Фонду України у Згурівському районі, повинно було нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 11.08.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.07.2010 року, оскільки в 2009 та 2010 роках державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом №2195 не були обмежені або скасовані нормативно-правовими актами. Враховуючи викладене суд вважає, що УПФ України в Згурівському районі Київської області здійснило протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року, з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, за період з 11 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.07.2010 року. В інший період дії Управління пенсійного фонду в Згурівському районі Київської області були правомірними. У звязку з вищенаведеним суд вважає, що до задоволення підлягає тільки вимога щодо визнання протиправною бездіяльність УПФ у Згурівському районі Київської області щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року, з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, за період з 11 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.07.2010 року та вимога щодо зобовязання УПФ України у Згурівському районі Київської області здійснити позивачу нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 від 18.11.2004 року за період з 11 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.07.2010 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed