Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15 березня 1996 року відповідачка [PERSON] отримала у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] житловий будинок № 152 по вул. Леніна в с.Нежухів Стрийського району Львівської області. Теперішня адреса: вул.І.Франка,160а, с.Нежухів Стрийського району, Львівської області. Даний житловий будинок складався з кухні, однієї жилої кімнати, площею 14,6 кв.м., до якого належали дерев'яні сараї «Б», «В» та огорожа та належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів 29.05.1987 р., зареєстрованого у Стрийському міськрайонному бюро технічної інвентаризації 10.06.1987 р. за № 115. Вищезазначений житловий будинок не міг належати померлій [PERSON] на праві приватної власності, а отже, [PERSON] не мала права на спадкування цього будинку, з наступних підстав. 05 серпня 1968 року, нині покійна, [PERSON] звернулась із заявою до виконкому Стрийської районної ради про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, оскільки її житловий будинок був вже стареньким і йшов під знесення. На підтвердження цієї обставини виконкому Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області видав дві довідки, в яких зазначалось, що хата [PERSON] дійсно стара та потребує перебудови або знесення. 26 червня 1968 року загальними зборами членів колгоспу ім. Івана Франка с. Завадів було вирішено виділити [PERSON], жительці с.Нежухів під будівництво житлового будинку земельну ділянку, площею 0,08 га. 24 липня 1968 року виконавчий комітет Завадівської сільської ради надав дозвіл [PERSON] на будівництво нового житлового будинку на новому місці. З огляду на це, в 1968 році відділом архітектури Стрийської районної ради було розроблено генеральний план забудови с.Нежухів Стрийського району Львівської області, згідно якого через земельну ділянку, якою користувалась [PERSON] має проходити дорога загального користування, яка б з'єднувала дві вулиці. Отже, [PERSON], мати відповідачки зобов'язувалась перейти проживати у новозбудований житловий будинок і їй відомо було, що через земельну ділянку, на якій був розташований старий житловий будинок, буде проходити дорога загального користування, яка мала зєднати вулиці [PERSON] та Грушевського в с.Нежухів Стрийського району Львівської області. У 1987 році [PERSON] за свого життя, всупереч взятих на себе зобов'язань щодо звільнення старого житлового будинку разом із земельною ділянкою, звернулась до виконкому Стрийської районної ради народних депутатів із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на житловий будинок. Не зважаючи на те, що у генеральному плані забудови за 1968 рік по спірній земельній ділянці має проходити дорога, виконкому Стрийської районної ради народних депутатів 29.05.1987 р. видає свідоцтво про право власності на жилий будинок. Не відомо на підставі чого було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок, оскільки жилий будинок практично був непридатним для проживання та ішов на знос, а [PERSON] було виділено іншу земельну ділянку для забудови. Вважає, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок № 152 по вул. Леніна в с. Нежухів Стрийського району Львівської області (теперішня адреса: вул.І.Франка. 160А с.Нежухів Стрийського району Львівської області) було видано безпідставно, а отже, незаконно, тому слід його визнати недійсним. Оскільки вищезгаданий житловий будинок не мав включатись до спадкового майна після смерті [PERSON], то свідоцтво про право на спадщину за законом також слід визнати незаконним. Тим паче, що [PERSON] було відомо, що її мати зобов'язувалась звільнити спірну земельну ділянку, оскільки вона проживає за адресою виділеної земельної ділянки. На сьогоднішній день на земельній ділянці, за адресою: вул.І.Франка, 160 а в с.Нежухів Стрийського району Львівської області, розміщений лиш сарай, а житловий будинок знищено повністю. Отже, майна, яке зазначене в свідоцтві про право на спадщину за законом не існує. У відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 15.06.2005 року за № 92, надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь) становлять разом з нею один інвентарний об'єкт. Надвірні споруди, що обслуговують будівлю, виходячи з ст.186 ЦК України, є приналежними речами, тобто є нерухомим майном, що призначене для обслуговування іншої речі і пов'язане з нею спільним призначенням. Оскільки головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, вони розглядаються як одна річ. У цьому випадку підлягає державній реєстрації право власності на головну річ - будівлю, а у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно інформація про приналежну річ - сарай зазначається у розділі «опис нерухомого майна». Уже з цих підстав та на підставі ст.349 ЦК України [PERSON] втратила право власності на майно, внаслідок його знищення. Оскільки знищено нерухоме майно, яке знаходилось на спірній земельній ділянці, то відповідачка втрачає право на користування даною земельною ділянкою. Отже, на сьогодні не існує правових підстав надати [PERSON] спірну земельну ділянку в користування чи у приватну власність, тому спірна земельна ділянка має бути звільнена відповідачкою. У генеральному плані забудови за 1968 рік передбачено, що через спірну земельну ділянку проходить дорога загального користування, яка має з'єднати вулиці Грушевського та [PERSON]. У відповідності до п. «а» ч.3 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Отже, спірна земельна ділянка є комунальною власністю, яку закон забороняє передавати у користування чи приватну власність громадянам. Відповідачка користується даною земельною ділянкою без правових на те підстав. Представник позивача [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позові обставини, і просить суд позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позові обставини, і просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила і суду пояснила, що після смерті її матері [PERSON] вона успадкувала деревяний жилий будинок в с. Нежухів, по вул. Леніна,152 (тепер вул.І.Франка,160а), Стрийського району, про що 15.03.1996р. отримала в нотаріуса [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом. Це є її власність. Вищевказаний будинок підпалили, щоб зробити по земельній ділянці дорогу, однак вона відбудовувала його в тих же межах, в яких був збудований старий будинок. Згідно Генерального плану дорога загального користування повинна проходити в іншому місці, не через її земельну ділянку, тому їй незрозуміло, чому заявлено до неї позов. Представник третьої особи Комунального підприємства Львівської обласної ради „Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації [PERSON] суду пояснив, що за вказаною адресою числиться житловий будинок та господарські споруди, що на праві власності належить відповідачу. Представник третьої особи Відділу містобудування та архітектури Стрийської РДА [PERSON] суду пояснив, що відповідно до генерального плану с.Нежухів 1968р. дійсно планувалось будівництво вулиці по земельній ділянці, на якій розміщений будинок відповідача, однак такий генеральний план пізніше змінювався і на даний час йому не відомо про будівництво додаткової дороги чи проїзду по земельній ділянці відповідача. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області [PERSON] у суду пояснив, що відповідач провела будівельні роботи по будівництву житлового будинку на земельній ділянці по вул.І.Франка,160а, в с.Нежухів, Стрийського р-ну, Львівської обл. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до виписки із протоколу №14 засідання ВК Завадівської сільської ради від 24.07.1968р., вирішено надати дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку на новому місці. Відповідно до рішення ВК Стрийської районної ради від 22.05.1969р. №187 та архівного витягу з додатку №1 рішення ВК Стрийської районної ради від 22.05.1969р. №187, вирішено надати дозвіл на право проведення житлового будівництва колгоспниці [PERSON]. Відповідно до рішення ВК Стрийської районної ради від 21.05.1987р. №142, вирішено оформити право власності на житловий будинок за [PERSON] в с.Нежухів Стрийського р-ну. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.1996р., зареєстрованого в реєстрі за №1-118, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 09.04.1995р. є її дочка [PERSON]. Спадкове майно складається з деревяного жилого будинку „А-1 в с. Нежухів, по вул. Леніна,152, Стрийського району, який складається з однієї кухні, однієї жилої кімнати площею 14,6 кв.м. до якого належать деревяні сараї „Б, „В, огорожа. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 28.03.1996р., Стрийського МБТІ посвідчило, що жилий будинок №152, по вул. Леніна, в с. Нежухів, зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до витягу з протоколу ХV сесії V демократичного скликання від 27.05.2008р., відмовлено у наданні дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки до вирішення питання дороги між вулицями. Відповідно до витягу з протоколу ХХV сесії V демократичного скликання від 05.11.2009р., вирішено сільському голові [PERSON] звернутися в суд по питанню облаштування проїзної дороги між вулицями [PERSON] та Грушевського. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не маже бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам рівні умови захисту права власності на землю. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.1996р. прийняла спадщину після смерті матері і стала власником спадкового майна: жилого будинку „А-1 в с. Нежухів, по вул. Леніна,152, Стрийського району, який складається з однієї кухні, однієї жилої кімнати площею 14,6 кв.м. до якого належать деревяні сараї „Б, „В та огорожа. Відповідач відновила житловий будинок який згорів і постійно користується господарськими будівлями, житловим будинком і земельною ділянкою на якій розміщені дані споруди. Свідоцтво про право власності на житловий будинок № 160а по вул. І.Франка ( №152 по вул.Леніна) в с.Нежухів Стрийського р-ну виданий [PERSON] відповідно до рішення виконкому №142 від 21.05.1987р., яке є чинним і не оспорюється позивачем. Позивач не навів підстав недійсності свідоцтва про право власності на вказаний будинок, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.1996р., крім цього строк позовної давності по даних заявлених позовних вимогах закінчився. Позивач не ставлячи питання про припинення права користування земельною ділянкою на якій розміщені вказані споруди безпідставно просить суд зобовязати відповідача звільнити земельну ділянку якою відповідач правомірно користується оскільки на ній розміщені житловий будинок, господарські споруди які належать їй на праві власності, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed