Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області про стягнення відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» недовиплаченої грошової допомоги як дитині війни за 2007-2009 роки. В своїй заяві позивачка зазначила, що на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. При цьому бюджетним законодавством неодноразово зупинялась дія вказаної статті. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії дітям війни, виплачується лише особам, які є інвалідами, а Законом України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 1 січня 2008 року встановлено, що у 2008 році підвищення до пенсії або грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії дітям війни, виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року та № 10-рп від 22 травня 2008 року, ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», позивачка вважає, що розмір недоплаченого їй підвищення до пенсії за 2007-2009 роки становить 30% мінімальної пенсії за віком, і просить стягнути вказані кошти з відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Як вбачається зі змісту письмового заперечення відповідача, позову він не визнає із тих підстав, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, проте управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі не може здійснити доплату до пенсії позивача через відсутність законодавчого врегулювання з цього питання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Позивачка [PERSON] має статус дитини війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі, яка є у матеріалах справи. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Дія вказаної статті була зупинена на 2007 рік ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, а на 2008 рік ст. 67 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Конституційний Суд України рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року визнав неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , яким зупинено на 2008 рік дію тієї ж статті Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Положення закону, визнані Конституційним Судом України неконституційними, втрачають чинність з дня прийняття судом відповідного рішення (ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 р.). Виходячи з наведеного, позивачка має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 9 липня 2007 року та з 22 травня 2008 року. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині підвищення пенсії дитині війни до 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року з огляду на те, що згадані рішення Конституційного Суду України набрали чинності з 9 липня 2007 року і з 22 травня 2008 року і не поширюються на правовідносини, які існували до їх прийняття. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь підвищення до пенсії за 2009 рік, то суд приходить до наступного. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії здійснює управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області, яке є відповідачем за цим позовом.

Outcome: partial