Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

10.08.2010 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області та [PERSON] райдержадміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай), просила визнати за нею (позивачкою) право на земельну частку (пай) в розмірі 9.37 умовних кадастрових гектарів вартістю 89844 грн. 32 коп., розташовану на території [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області, мотивуючи тим, що строк позовної давності пропущений з поважних причин, так як вона не знала про день видачі Державного акту на право колективної власності на землю. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації Миколаївської області [PERSON], яка діє на підставі доручення від 20.04.2010 року, в судовому засіданні заперечила проти позову в звязку з пропущенням позивачкою строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. При огляді відповіді даної архівним відділом №01-25 / В41 (а.с.6) видно, що [PERSON] станом на 26 грудня 1995 року була членом КСП Дімітрова. В силу ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Сукупність доказів, що мається в справі вказує на те, що [PERSON] мала право на отримання земельної частки (паю) оскільки була членом КСП ім.Дімітрова. В силу ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до Державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. При цьому, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного з них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст. 76 ЦК з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється. З часу отримання КСП ім. Дімітрова Казанківського району Миколаївської області Державного акту на право колективної власності на землю, що мало місце в 1995 році і до часу звернення позивачкою [PERSON] до суду за захистом порушених прав минуло п'ятнадцять років. Відповідно до ст. 71 ЦК України в редакції Закону 1963 року , загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється три роки. Позивачем не надано суду обґрунтованих доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до суду за захистом свого порушеного права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду за захистом свого порушеного права пропущений без поважних причин і підстав для поновлення цього строку не встановлено, тому суд згідно ст.80 ЦК України в редакції Закону 1963 року, відмовляє в задоволенні позову з-за пропуску позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed