Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-19 00:00:00

В липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з ПП „Віктранссервіс на його користь матеріальну шкоду в сумі 13\~200 грн. 66 коп., моральну шкоди в сумі 1 700 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що [PERSON] 04 квітня 2008 року о 07 год. 50 хв., керуючи автомобілем „Деу-Ланос, номерний знак [NUMBER], по вул. Криворізькій на перехресті з Криворізьким шосе в м. Дніпропетровську, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і почав рух, виїхав на перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем „Дачія-Логан, номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, чим порушив п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 10.1 ПДР України. [PERSON] в момент скоєння ДТП знаходився в трудових відносинах з ПП „Віктранссервіс. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні ДТП за ст. 124 КпАП України. Для визначення розміру шкоди було проведено авто-товарознавче дослідження, за яким матеріальна шкода спричинена автомобілю „Дачія-Логан, номерний знак [NUMBER] становить 36 941 грн. 16 коп. Вартість проведеної оцінки складає 400 грн. Також, у звязку з ДТП йому була спричинена моральна шкода, яка виражається в тому, що він знаходився у стресовому стані, втратив душевний спокій, рівновагу та нормальні життєві звязки. Таким чином, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. 02.08.2010 року [PERSON] було виключено зі статусу третьої особи та переведено в статус співвідповідача. У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, де просив справу розглядати без його участі, у разі неявки відповідачів не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є розяснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У судовому засіданні встановлено, що згідно Постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 26). В даній постанові суду зазначено, що 04 квітня 2008 року о 07 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем „Деу-Ланос, номерний знак [NUMBER], по вул. Криворізькій на перехресті з Криворізьким шосе в м. Дніпропетровську, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і почав рух, виїхав на перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем „Дачія-Логан, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим порушив п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 10.1 ПДР України. Для визначення розміру шкоди було проведено авто-товарознавче дослідження, відповідно до якого матеріальна шкода спричинена автомобілю „Дачія-Логан, номерний знак [NUMBER] становить 36 941 грн. 16 коп. (а.с 6-19). Позивачем за проведення експертного дослідження було сплачено 400 грн., що підтверджується квитанцією № 16050811 (а.с. 20). Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача суму матеріальної шкоди в сумі 13\~200 грн. 66 коп. Що стосується посилань позивача на те, що на момент скоєння ДТП [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ПП „Віктранссервіс то вони є необґрунтованими, оскільки доказів стосовно цього [PERSON] надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, а також у звязку з ДТП позивачеві було спричинено відповідачем [PERSON] душевні страждання, він втратив моральну рівновагу, був порушений його звичайний уклад життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову в сумі 140 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 170 грн. 50 коп. А також необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави не доплачені позивачем при подачі позову витрати з інформаційно-технічного розгляду справи в сумі 90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial