overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Кредитна спілка „Оберіг звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якому просить: - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Оберіг» заборгованість за кредитом в розмірі 11487 гривень 37 копійок; - розірвати договір споживчого кредиту № 1544 від 30.12.2008 року, укладений між Кредитною спілкою «Оберіг» та [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У звязку з цим справа, за згодою представника позивача, розглядається за правилами ст. ст. 224-233 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши справу в межах позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов Кредитної спілки „Оберіг підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2008 року між Кредитною спілкою „Оберіг та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 1544 (а.с. 10-11), відповідно до якого кредитна спілка зобовязувалась надати [PERSON] кредит в розмірі 6810 гривень із сплатою 0,1643% за кожен день користування кредитом. Кредит надавався на 12 місяців з 30.12.2008 року по 30.12.2009 року. Цього ж дня [PERSON] було надано 6810 гривень (а.с. 13). Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] вимоги договору споживчого кредиту у встановлений договором строк не виконала. Згідно розрахунку (а.с. 6-7) вона допустила заборгованість у розмірі 11487 гривень 37 копійок. Ця сума боргу, відповідно до ст. 554 ЦК України, підлягає стягненню солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору поруки (а.с. 12) поручились перед Кредитною спілкою «Оберіг» солідарно відповідати в повному обсязі за невиконання [PERSON] своїх зобовязань за договором споживчого кредиту. Також суд на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України розриває договір споживчого кредиту № 1544 від 30.12.2008 року, укладені між Кредитною спілкою «Оберіг» та [PERSON], оскільки відповідач істотно порушила цей договір, не сплативши позивачу суму кредиту та відсотки. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Заявник [PERSON], 27.08.2010 року звернувся до суду із вищезазначеною заявою, вказуючи на те, що народився 01.10.1950 року в с.Вознесенка Новотроїцького району Херсонської області. На даний час досяг пенсійного віку і звернувся до Пенсійного Фонду України у Новотроїцькому районі для оформлення документів на отримання пенсії. Однак, було встановлено, що в трудовій книжці невірно вказане прізвище, а саме: згідно даних паспорту його прізвище «Брит», а в трудовій книжці російською мовою «Брыт». Вказана помилка чинить перепони в оформлені документів для виходу на пенсію, у зв»язку з чим йому рекомендовано звернутися до суду про встановлення факту належності [PERSON] правовстанавлюючого документу трудової книжки. Заявник у судовому засіданні просила встановити факт, що трудова книжка, видана 30 червня 1971 року та заповнена російською мовою на ім»я «[PERSON] 1950 г.р.», дійсно належить [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] та мешканця [INFO]. Зацікавлена особа до судового засідання не з»явилася, надала заяву про слухання справи без її участі, проти заяви [PERSON] не заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що трудова книжка виписана на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що трудова книжка видана на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON] [INFO]. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до Богуславського районного суду Київської області з даним позовом, та просить стягнути із відповідача 1025 грн. 61 коп. заборгованість за спожиту теплову енергію, посилаючи на те, що відповідач проживає в [INFO]. Відповідач користується тепловою енергією, але оплату послуг з грудня 2009 року проводить не регулярно. За період з 17.12.2009 року по 01.08.2010 рік сплачено лише 170 грн.. Заборгованість становить 1025 грн. 61 коп.. Представник позивача в судове засідання зявилась, змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачки 984 грн. 51 коп.. Відповідач у судове засідання зявилася, змінені позовні вимоги визнала. Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість, то суд стягує шкоду в розмірі 984 грн. 51 коп. в примусовому порядку. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст.11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, встановлено, що всі докази надані. Протягом усього часу представник позивача не змінив позовних вимог, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатила завдану шкоду, то суд з урахуванням позовних вимог, та в межах предявленого позову стягує борг в розмірі 984 грн. 51 коп. в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 04.10.2009 року померла його мати - [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: земельну ділянку площею 6,6544.га. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідачі -рідні сестра та брат позивача. Однак мати заповіла земельну ділянку позивачу та відповідачу [PERSON]. Спору між сторонами відносно спадщини немає. Позивач подав в шестимісячний строк з дня смерті матері заяву про прийняття спадщини державному нотаріусу. Однак позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки згідно заповіту мати заповіла не земельну ділянку , а право на земельну частку (пай), оскільки на час складення заповіту вона ще не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Через зміну предмету заповіту нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину. Однак воля матері була така, щоб належна їй земельна ділянка перейшла у спадок позивачу та його сестрі. Позивач просить визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки площею 6,6544 га, яка знаходиться на території Зарубинецької сільської ради, як на спадщину після смерті матері -[PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, обгрунтувавши вищенаведеними обставинами та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, підтвердила зазначені позивачем обставини та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позов визнає та проти задоволення не заперечує. Судом встановлено, що 04.10.2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Позивач та відповідач [PERSON] спадкоємці за заповітом, що підтверджується копією заповіту, який не змінено та не скасовано (а.с. 5). Згідно довідки нотаріальної контори позивач прийняв спадщину (а.с. 11). Як видно із копії заповіту [PERSON]К дійсно заповіла позивачу та відповідачу [PERSON] право на земельну частку (пай), що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай). Однак в подальшому спадкодавець отримала державний акт на земельну ділянку площею 6,6544 га, розташовану на території Зарубинецької сільської ради 26.07.2006 року. В звязку з тим, що [PERSON] заповіла право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, а не земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту нотаріус не видає позивачу свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки. Однак заповіт спадкодавцем не змінено та не скасовано, свідчить про її волю заповісти саме земельну ділянку. Тому, позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на майно спадкодавця, підтверджене відповідними документами. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, вказавши, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.11.2000року. Вони мають спільну дитину [PERSON], 20.05.2001року народження, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач з сім"єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, донька мешкає з нею і знаходиться на її утриманні, домовитись з відповідачем про сплату аліментів вони не змогли, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, підтвердив пояснення позивачки, згоден на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання доньки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2000року, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини та довідкою Станіславської сільської ради №2159 від 29.09.2010р. Із пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, досягти домовленості між батьками про утримання дитини відповідачем, що проживає окремо, до судового засідання сторони не змогли. Відповідно до ст.180,181,183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку(доходу) матері або батька. А поскільки сторони домовленості про розмір коштів на утримання дитини батьком до судового засідання не досягли, суд, враховуючи обставини по справі, передбачені ст.182 СК України приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.09.2010року щомісячно до повноліттядитини. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн., оскільки позивач звільнений від сплати вказаних витрат при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

[PERSON] 16 січня 2010 року звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 16 січня 2008 року відділом РАЦС Збаразького району Тернопільської області за актовим записом № 2 вони зареєстрували шлюб. У шлюбі 23 квітня 2009р. народилась дитина [PERSON]. Протягом спільного життя між нею та відповідачем виникали непорозуміння, сварки, по причині несумісності їх характерів, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки і з березня 2010 року проживають окремо. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи йому було повідомлено належним чином. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно свідоцтва про шлюб виданого 16 січня 2008 року відділом РАЦС Збаразького району Тернопільської області шлюб між сторонами по справі зареєстровано 16 січня 2008 року, актовий запис № 2. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] народився 23 квітня 2009 року. Його батьками є сторони по справі. Сторонам було надано термін для можливого примирення, однак, згідно показів позивачки, примирення між ними не відбулося. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони по справі одружилися 16 січня 2008 року. У шлюбі є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Протягом спільного життя між нею та відповідачем виникали непорозуміння, сварки по причині несумісності їх характерів, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки і з березня 2010 року проживають окремо. Спільне життя даного подружжя і збереження їхнього шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому виконкомом Хряцьківської сільської ради Герцаївського району з 2 липня 2007 року, актовій запис № 04. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати її шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що за час шлюбу в їх сімї мало місце сварки та скандали які здебільшого були викликані зловживання відповідача спиртних напоїв. На протязі останніх 9 місяців сторони проживають окремо і фактично жодних стосунків не підтримують, в звязку з чим просила задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та суду також пояснила, що і протягом строку наданого судом для примирення вони продовжували проживати окремо, сімейних стосунків не підтримували, тому вважає, що їх має бути розірваний. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував посилаючись на те що денька повинна мати батька. У наданий судом строк для примирення він жив окремо від позивачки та чи бажає вона жити разом з ним він в останньої не довідувався. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, рахує що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного . Як встановлено судом, сторони знаходячись у зареєстрованому шлюбі протягом останніх 11 місяців не підтримують подружніх стосунків і не ведуть сумісного господарства. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України). Згідно чч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За наведених обставин, з урахуванням особливості характеру сімейних відносин та їх обєктивну недопустимість для оточуючих, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально без будь яких на то ознак сім'ї. Вжитими судом заходами щодо примирення сторін до позитивних результатів не призвело, а тому клопотання відповідача про не надання згоди на розірвання шлюбу суд вважає безпідставним, надуманим і не узгоджується з поняттям збереження сім'ї. Приймаючи до уваги наявність неприязних стосунків між сторонами, їх роздільне проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 400 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду до її повноліття, мотивуючи тим, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання сина не надає. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 400 гривень щомісяця, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення позивача, відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони з 08.08.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюбні стосунки припинено. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач [PERSON] Малолітня дитина проживає разом з матірю позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Стан здоров'я позивачки та відповідача задовільний. Відповідач [PERSON], не маючи постійного місця роботи, матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку регулярно не надає, у звязку з чим суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий заробіток, частину його одержує в натурі, а так само при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір прожиткового мінімуму та який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивачки, яка самостійно утримує неповнолітню дитину, а також інші істотні обставини в справі, а саме: стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, але не має постійного місця роботи, інших осіб на утриманні не має, стягнення по виконавчим листам з нього не провадяться. На підставі викладеного, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 400 грн. на дитину щомісяця, до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовною заявою до суду, просила розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що вони уклали шлюб 29 липня 1998 року, зареєстрований Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області за актовим записом №13. В шлюбі у них народилася дитина [PERSON],16.11.1998 року. З самого початку сімейного життя взаємовідносини у них були нормальні, але згодом стосунки погіршились, почались часті безпідставні сварки. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного. У 2001 році сторони припинили шлюбні відносини, почали проживати окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, налагоджувати стосунки позивачка не бажає, шлюб носить формальний характер, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що в них різні погляди на подружнє життя, примирення між ними неможливе, оскільки довгий час проживають окремо, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні не з»явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, згоден на розірвання шлюбу. Суд вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази та матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини : Сторони 29 липня 1998 року уклали шлюб, зареєстрований Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області за актовим записом №13, мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Між сторонами склалися неприязненні відносини, вони припинили сумісне проживання з 2001 року, намірів поновити подружні стосунки сторони не мають. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім"ю зберегти неможливо, вона остаточно розпалась, шлюб підлягає розірванню на підставах ст.ст.104,105,110,112 СК України. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Неповнолітню дитину залишити проживати з матір"ю. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її проханням залишити «Радевич».

Outcome: approved