Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-16 00:00:00

В серпні 2008 року позивачі звернулись до суду з позовом [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) С.М. про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з сином та онуком, посилаючись на те, що з 30.01.2002 року до 16.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з відповідачкою. Рішенням опікунської ради виконавчого комітету Київської районної ради № 1 від 29.03.2007 [PERSON] встановлений час для зустрічі з малолітнім сином [PERSON] в першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 год. до 17.00 год. без присутності матері; в другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 до 17.00 год. в присутності матері. Оскільки відповідачка не виконує рішення опікунської ради виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві [PERSON], як батько малолітнього, позбавлений права на спілкування та виховання сина. [PERSON] [PERSON], як баба та дід неповнолітнього, також не мають можливості спілкуватися з онуком через викладені вище обставини. В звязку з чим просили і зобовязати відповідачку виконати рішення опікунської ради виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради № 1 від 29.03.2007 року та не чинити їм перешкоди кожної пятниці, після останнього уроку зустріти хлопчика біля школи, її телефоном повідомити про зустріч відповідачку та проводити з ним час до 10 год. кожної неділі. 3 10 год. кожної неділі не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні і [PERSON], зокрема в першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 год. до 17.00 год. без присутності матері в другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 до 17.00 год. в присутності матері. В ході розгляду справи позивачі уточнили та доповнили позовні вимоги, проси ні зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні батька [PERSON] з сином [PERSON] і встановити час побачення з дитиною кожного понеділка, вівторка, середи, четверга та пятниці після закінчення останнього уроку в ЗОШ № 11, шляхом зустрічі сина у ЗОШ № 11 та побачення з ним на протязі 3-х годин в присутності працівника органу опіки та піклування протягом 30-ти побачень та без присутності відповідачки. Зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з сином, шляхом виконання рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 29.03.2007 року та не перешкоджати їх зустрічам в першу та третю неділю кожного місяця з 10.00 год. до 17.00 год. без присутності матері; в другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 до 17.00 год. в присутності матері [PERSON] Зобовязати відповідачку не перешкоджати спільному відпочинку [PERSON] з сином [PERSON] і встановити час спільного літнього відпочинку під час літніх шкільних канікул, безперервно в період з 01.06. по 30.06, щорічно без присутності відповідачки [PERSON]; спільного відпочинку під час зимових канікул, на протязі двох тижнів, починаючи з 12 год. першого дня шкільних канікул до 15 год. останнього дня другого тижня шкільних канікул, безперервно, щорічно, без присутності матері; під час осінніх шкільних канікул на протязі одного тижня, починаючи з 12 год. першого дня шкільних канікул до 15 год. сьомого дня шкільних канікул, безперервно, щорічно, без присутності відповідачки. Зобовязати відповідачку [PERSON] не перешкоджати побаченням [PERSON] та [PERSON] з онуком [PERSON] та встановити час для спілкування кожної пятниці після закінчення останнього шкільного уроку, зустрівши онука у школи, проводити з ним час до 10.00 год. кожної неділі тижня безперервно, без присутності відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначив, що відповідачка більше 2,5 років чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Він, відповідно до рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 29.03.2007 року, неодноразово намагався зустрітися з сином, проте відповідачка [PERSON] під різними приводами не відпускала сина, заборонивши йому також зустрічі з сином в дитячому садку та школі. Таким чином він лише три рази, у визначений рішенням органу опіки та піклування час, мав можливість побачити сина. Крім того, він неодноразово намагався подарувати сину подарунки, проте їх відмовлялися прийняти. Також [PERSON] пояснив, що він не здійснює негативного впливу на дитину, не вживає спиртних напоїв, не палить, не страждає на психічні захворювання та не позбавлений батьківських прав, тому має право зустрічатися та спілкуватися з сином. В звязку з чим просив задовольнити позовні вимоги. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, обґрунтовуючи позов тим, що відповідачка неправомірно не дозволяє їй зустрічатися з онуком [PERSON] та спілкуватися з ним, тому просила задовольнити позов і встановити час зустрічі з онуком. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] та має сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Тоді як [PERSON] будь-якої участі в утриманні сина не приймає. При її зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач звернувся із зустрічним позовом про оскарження батьківства, в якому просив визнати відсутність кровного споріднення між ним та [PERSON], виключивши запис про нього як батька. Вона в свою чергу визнала позов [PERSON], відмовившись від позову про стягнення аліментів. Проте [PERSON] звернувся із заявою до органу опіки та піклування щодо ; визначення часу зустрічі з дитиною, яка в порушення вимог Закону була розглянута та визначені дні зустрічей. Вона виконувала дане рішення і навесні та восени 2007 року зустрічалася разом із сином з [PERSON]. Проте під час цих зустрічей останній ображав та принижував її, налаштовував дитину проти неї. Крім того, позивач неодноразово приходив у дитячий садок та школу, де навчався син і влаштовував там скандали, що підтверджують вихователі та вчителі. Разом з тим [PERSON] жодного разу не привітав сина зі святами та не надав матеріальної допомоги на його утриманні. Вона та син категорично заперечує проти зустрічей з позивачем оскільки вони негативно впливають на дитину. Також зазначила, що вона не перешкоджала зустрічам сина та батька і не надавала дитину лише тоді коли син хворів, або не бажав зустрічатися з позивачем. Після оголошення судом перерви відповідачка повторно в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки її матері [PERSON], яка була направлена за адресою останньої в звязку з неотриманням відповідачкою поштової кореспонденції за місцем реєстрації та поверненням її поштою за сином терміну зберігання, а також поясненнями адвоката [PERSON], який зазначив, що [PERSON] відомо про день та час розгляду справи. При цьому від останнього надійшло клопотання про відкладення призначено на 16.08.2010 р. судового засідання для вступу його в справу, ознайомлення з матеріалами справи, а також обєднання з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав по якій на даний час провадження не відкрито, яке не було задоволено судом. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської в м. Полтаві ради [PERSON] суду пояснила, що на підставі заяви позивача [PERSON] щодо визначення способів участі у вихованні дитини, рішенням опікунської ради виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 20.03.2007 року № 1 встановлено часи зустрічі позивача з сином [PERSON], 26.06.2002 року. Як вбачається з дій позивача він є не байдужим до свого сина і бажає брати участь у його вихованні. Приймаючи до уваги те, що він не позбавлений батьківський прав, не зловживає спиртними та наркотичними засобами, він має право на спілкування зі своїм сином. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачкою постійно виникають конфліктні ситуації, а також те, що позивачі проживають за однією адресою пропонує визначити часи зустрічей для [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожної неділі з 10.00 год. до 17.00 год. без присутності матері за місцем проживання позивачів. Вважає недоцільним встановлювати для діда та баби неповнолітнього часи зустрічі з пятниці до 10.00 год. неділі оскільки такий порядок порушить права інших осіб. Після оголошення судом перерви представник в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, врахувавши надані в судовому засіданні пояснення. Враховуючи думку позивачів, їх представника - адвоката [PERSON], які наполягали на продовженні слухання справи, посилаючись на зловживання відповідачкою своїми правами, а також положення ч. 4 статті 169 ЦГЖ України (в редакції від 03.08.2010 року), суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки [PERSON], яка втретє в судове засідання не зявилась, а також представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, малолітнього [PERSON], показання свідків, вивчивши та дослідивши надані сторонами - письмові докази, відмовні матеріали, що надійшли з органів внутрішніх справ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу 01.08.2009 року а/з № 856 - [PERSON]) [PERSON] 30.01.2002 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ № 075828, виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції (а.с. 13 том 1). Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 094424, виданого відділом І реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтави 23.07.2007 року, сторони мають сина [PERSON], який народився 26 червня 2002 року (а.с. 14 том 1). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26.12.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати з відповідачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до частин 1,2 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В звязку з виникненням суперечок між [PERSON] та [PERSON] щодо зустрічей останнього з сином, рішенням опікунської ради виконавчого комітету Київської в м. Полтаві ради № 1 від 29.03.2007 року визначений спосіб участі у вихованні дитини і спілкування з нею батька [PERSON], та встановлений час зустрічей позивача з малолітнім сином [PERSON]: в першу та третю неділю кожного місяця з 10 год. до 17 год. без присутності матері; в другу та четверту неділю кожного місяця з 10 год. до 17 год. в присутності матері. Разом з тим вказане рішення опікунської ради, яке зацікавленими особами у встановленому законом порядку не оскаржувалось та є чинним, відповідачкою [PERSON] в повному обсязі не виконувалось, що підтверджується актами від 21.10.2007 року, 27.07.2008 року та-03.08.2008 року, згідно яких позивач [PERSON] у визначений опікунською радою час приходив за місцем проживання відповідачки та її матері, де досить часто буває неповнолітній, для зустрічей з сином, проте був позбавлений можливості це зробити. Крім того, згідно показів свідка [PERSON] зі слів позивача йому відомо, що останньому перешкоджають зустрічатися з сином. Разом з [PERSON] він тричі приходив за місцем проживання відповідачки для зустрічей позивача з неповнолітнім сином [PERSON] в час встановлений опікунською радою, проте жодного разу [PERSON] з сином не зустрівся в звязку з тим, що йому не відчиняли двері, а один раз - не дали сина оскільки той не бажав іти з батьком, про що були складені відповідні акти. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач неодноразово скаржився їй, що йому не дають зустрічатися з сином. 27.07.2008 року він звернувся до неї з проханням бути присутньою при його зустрічі з дитиною. Коли вони прийшли до матері відповідачки, де мав перебувати син [PERSON], двері їм не відчинили, натомість жінка, яка знаходилась у квартирі, по телефону намагалась викликати працівників міліції, посилаючись на те, що на неї нападають та вибивають двері. При цьому ні вона, ні [PERSON] ніяких протиправних дій не вчиняли та поводились дуже спокійно, про що залишили пояснення в міліції. Також судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до державних органів та органів внутрішніх справ з приводу усунення перешкод, які чинить позивачка, у спілкуванні з сином та зустрічах з ним, які встановлені рішенням опікунської ради. Копії вказаних звернень та відповіді на них знаходяться в матеріалах справи. Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, спочатку вона намагалась виконувати рішення опікунської ради та декілька разів забезпечувала зустрічі сина з позивачем в її присутності. Проте під час вказаних зустрічей [PERSON] ображав її. Крім того, спілкування відбувалось на вулиці, в звязку з чим дитина хворіла. Без її присутності позивач з сином не зустрічався, оскільки дитина заперечувала проти цього. На даний час вона категорично заперечує проти зустрічей [PERSON] з сином, оскільки син не бажає бачити його, а також в звязку з тим, що позивач негативно впливає на дитину, налаштовуючи її проти неї, та взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання сина, піддаючи сумніву своє батьківство. Відповідно до частини 3 статті 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Судом встановлено та вказані обставини не спростовані відповідачкою, що позивач [PERSON] алкогольними та наркотичними засобами не зловживає, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, батьківських прав не позбавлений, психічними хворобами не страждає та неправомірних дій щодо дитини : вчиняв. В звязку з чим позивач має право приймати участь у вихованні малолітнього сина [PERSON] та спілкуватися з ним. При цьому доказів на підтвердження того, що спілкування з батьком зашкодить нормальному розвитку дитини, відповідачка не надала, в звязку з чим суд не має підстав позбавити позивача права, зустрічатися з малолітнім сином. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що картини, які пише позивач [PERSON], можуть негативно вплинути на психіку дитини, не може бути прийнято до уваги, оскільки доказів того, що вони демонструються дитині, а також, о їх показ є забороненим та не бажаним для неповнолітніх суду не надано. Також суд не вважає ненадання позивачем [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання сина, підставою для обмеження зустрічей батька дниною, при цьому вказана обставина враховується при визначенні способу участі у вихованні дитини. Приймаючи до уваги те, що відповідачка заперечує проти спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином, таким чином перешкоджаючи йому брати участь вихованні неповнолітнього, позовні вимоги [PERSON] щодо зобовязання відповідачки [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] підлягають задоволенню. При визначенні способу участі позивача [PERSON] у вихованні дитини, суд вважає за необхідне покласти в основу рішення опікунської ради виконавчого комітету Київської в м. Полтаві ради № 1 від 29.03.2007 року, згідно якого поновлений час зустрічей позивача з малолітнім сином [PERSON]: в першу третю неділю кожного місяця з 10 год. до 17 год. без присутності матері; в другу та четверту неділю кожного місяця з 10 год. до 17 год. в присутності матері [PERSON]. При цьому, відповідно до 171 СК України суд приймає до уваги думку малолітнього [PERSON], який був опитаний судом, та пояснив, що він не бажає зустрічатися з батьком, проте, якщо такі зустрічі будуть відбуватися, він би бажав брати в них участь у присутності матері. Його небажання зустрічатися з батьком а мовлено перш за все візитами останнього до школи, а також їх сварками з матір»ю. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] в спіні зобовязання відповідачки не перешкоджати спільному відпочинку позивача Д час осінніх, зимових та літніх канікул щорічно із встановленням часу перебування малолітнього [PERSON] у батька безперервно протягом тижня, двох та місяця відповідно, оскільки дитина не зустрічалася та не спілкувалася з батьком практично а роки, тому розлука з матірю, зміна на час канікул місця проживання та звичайного способу життя може негативно вплинути на психічний стан малолітнього, шкодити нормальному розвитку та травмувати його. Також суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення позивачу часу побачення з дитиною кожного понеділка, вівторка, середи, четверга та пятниці після закінчення останнього уроку та побачення з ним на протязі 3-х годин в присутності працівника органу опіки та піклування протягом 30 побачень без присутності матері, оскільки, враховуючи вік дитини, це обмежить її право на спокійний відпочинок, підготовку домашнього завдання, а також може підсилити напруження у спілкуванні з батьком. Відповідно до частин 1,2 статті 257 СК України баба, дід, прабаба та прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Судом встановлено і вказана обставини не оспорюється жодною із сторін, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дідом та бабою малолітнього [PERSON], який проживає з відповідачкою. В звязку з негативними відносинами, які склались між їх сином [PERSON] та невісткою [PERSON], після розірвання шлюбу, вони позбавлені можливості спілкуватися з внуком та брати участь у його вихованні. Враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] алкогольними та наркотичними засобами не зловживають, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалися, психічними хворобами не страждають, проживають однією сімєю, доказів негативного впливу на дитину, який може зашкодити її нормальному розвитку, суду не надано, суд вважає за необхідне встановити їм час зустрічі з малолітнім внуком кожної пятниці після закінчення останнього уроку в школі до 19.00 год. без присутності матері, зобов»язуючи останню не чинити їм перешкоди. При встановленні вказаного способу участі діда та баби у вихованні малолітнього внука, суд враховує вік дитини, його ставлення до позивачів, яких він погано памятає, а також те, що встановлені часи зустрічей не обмежать права батьків та діда з бабою з боку відповідачки на спілкування та виховання дитини. Суд не може погодитися з пропозицією представника органу опіки та піклування щодо встановлення батькові, діду та бабі одного часу та місця зустрічі з малолітнім [PERSON] кожної неділі з 10 год. до 17 год. за місцем проживання позивачів, оскільки вказаний порядок обмежує право позивача [PERSON] на вільний вибір місця проживання, фактично привязуючи його до помешкання батьків [PERSON], а також право кожного з них зустрічатися з сином та відповідно внуком окремо один від одного. Також зустрічі лише за місцем проживання позивачів обмежать права дитини на всебічний відпочинок та розвиток, відвідування кінотеатрів, музеїв, бібліотек, а також інших загальних місць. На підставі викладеного,

Outcome: partial