Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську (далі - УПФ) про визнання права на отримання додаткової пенсії на підставі ч.1 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком та право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років на підставі ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просила також зобовязати відповідача призначити та виплатити з вересня 2008р. щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 30% від встановленого законодавством мінімального розміру пенсії за віком та перерахувати пенсію із збільшенням на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений 15 річний стаж. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії. Відповідач не у повному обсязі проводить виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 2 постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС. Хоча відповідно до ст.51 Закону № 796 - ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що на підставі положень ст. 28 ч.1 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" слід брати за базову величину мінімального розміру пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Покликається [PERSON], що вона має право на підвищення розміру пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений 15-річний стаж, але не більше 75 процентів заробітку. У перерахунку пенсії позивачу відмовлено, тому й звернулася до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позов та його обґрунтування. Пояснювала суду, що отримує пенсію по віку, що була їй призначена близько 20 років тому. Декілька разів позивач зверталася до відповідача, але належного перерахунку пенсії не проведено. Просила позов задовольнити. З пояснень представника позивача слідує, що сторона позивача просить про проведення спірного перерахунку пенсії з вересня 2008р. Вказані нарахування пенсії в належному розмірі відповідач повинен здійснювати сам без спеціальних звернень пенсіонера про перерахунок пенсії. Представник відповідача позову не визнав повністю. Заперечуючи проти позову відповідач покликається на те, що [PERSON] отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До 01.01.2008р. розмір додаткової пенсії виплачувався з урахуванням постанови КМ України №1 від 03.01.2002р. Із 01.01.2008р. додаткова пенсія виплачувалась відповідно до нової редакції норми ст.51 Закону № 796 ХІІ в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Після визнання змін до вказаної норми Закону № 796 ХІІ неконституційними, виплати проводяться на підставі п.4 постанови КМ України №530 від 28.05.2008р. в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Відповідач вказує на неможливість застосувати для визначення додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону № 796 - ХІІ, той мінімальний розмір пенсії за віком, що визначений ст.28 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так як цей розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. За страховий стаж позивачу не проводиться підвищення пенсії згідно ч.2 ст.56 Закону № 796 ХІІ, оскільки ця норма може застосовуватися лише у разі визначення пенсії за двоскладовою формулою. Позивачу нараховується пенсія відповідно до Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то і підвищення пенсії за страховий стаж здійснюється згідно ст.28 того ж Закону. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про задоволення позову повністю. З пояснень представників сторін та копії посвідчення серії А №121244 вбачається, що дійсно [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2. Розпорядженнями у пенсійній справі (арк.пенс.справи 55-57, 59-68) позивача (№107568) підтверджено, що [PERSON] призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону № 796 ХІІ, оскільки заробіток для обчислення пенсії взятий за 12 місяців роботи підряд на територіях радіоактивного забруднення у період 01.06.1986р. 31.05.1987р., а це можливо лише на підставі ст.57 Закону № 796 ХІІ. З листа відповідача від 26.04.2010р. вбачається, що в спірний період позивачу виплачувалася додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Підвищення пенсії по ст.56 Закону № 796 - ХІІ за страховий стаж не нараховується, а проводиться підвищення пенсії відповідно до ч.2 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі збільшення на один відсоток мінімального розміру пенсії за віком за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років. За ч.1 ст.51 Закону № 796 - ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. передбачена інша редакція норми ч.1 ст.51 Закону № 796 ХІІ, де визначено розмір такої додаткової пенсії 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.07р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008. Згідно п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Це значить, що з 22.05.08 року діє вказана норма ч.1 ст.51 Закону № 796 - ХІІ в редакції, що була чинною в період до внесення змін підпунктом 13 п. 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.07 р. (що визнані неконституційними). Безпідставними є доводи представника відповідача, що позивачу було з 22.05.08р. у належному розмірі визначено розмір пенсії, у відповідності до норм постанови КМ України, оскільки вказана ним постанова є підзаконним нормативно-правовим актом. А відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Так як розмір додаткової пенсії позивачу, що визначений за нормами постанови КМ України №530 від 28.05.2008р. не відповідає нормі ч.1 ст.51 Закону № 796 - ХІІ, тому необхідно задовольнити позов про перерахунок і виплату додаткової пенсії позивачу відповідно до вимог статті 51 Закону № 796 - ХІІ, починаючи з 01.09.2008р., як того і просить позивач, - в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Суд визнає неспроможними заперечення представника відповідача в частині неможливості застосування розміру мінімальної пенсії за віком, що визначений ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Не визначається такого розміру і нормами спеціального Закону № 796 - ХІІ. Тому, на думку суду, є підстави для застосування загальної норми ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону. Суд також приймає до уваги, що за змістом ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум застосовується в тому числі для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком. Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат. Статтею 46 Конституції України гарантується, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Наведене дає суду підстави при вирішенні даного спору застосувати у розумінні ч.1 ст.51 Закону № 796 - ХІІ мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, величиною мінімальної пенсії за віком, від якої має бути фактично вирахувано розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача, є встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Вирішуючи вимогу про нарахування збільшення пенсії за страховий стаж, суд вбачає, що розмір стажу позивача, згідно матеріалів пенсійної справи до перерахунку від 10.08.2010р., становив повних 29 років. Збільшення пенсії за понаднормативний стаж проводилось за девять років. Згідно із п.13 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV встановлено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Аналогічне регулювання містить ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення", де зазначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.56 ч.2 Закону України №796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи жінки - не менш як 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку. Отже, оскільки позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України №796-ХІІ, то і збільшення пенсії має бути проведене у розмірах встановлених нормами цього Закону. Норма ст.56 ч.2 Закону України №796-ХІІ є чинною в спірний період часу. Тому, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог про збільшення розміру пенсії позивачу згідно ст.56 ч.2 Закону України №796-ХІІ. При проведення перерахунку додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю і збільшення пенсії за понаднормовий стаж слід врахувати виплачені позивачу за спірний період такі види виплат пенсійного забезпечення.

Outcome: approved