Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про не перешкоджання у праві користування власністю та виселення з квартири яка належить їй на праві приватної власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідачка по справі [PERSON] є двоюрідною сестрою батька позивачки [PERSON], померлого 03.02.2009 року. Згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2003 року за № 7057 йому належала квартира [ADDRESS], де він був зареєстрований та проживав до дня смерті, що підтверджується довідкою за №116 від 09.07.2009 року. Згідно довідки від 15.03.2010 року на даній житловій площі зареєстрована відповідачка з 30.01.2008 року. Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 24.02.2010 року позивачкою була прийнята спадщина та отримане свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. На даний час позивачка є власником квартири, сплачує всі комунальні послуги. За період проживання у квартирі відповідачка комунальні послуги не сплачувала, у зв*язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 1250 гривень, яку вимушена сплатити позивачка. Добровільно виселитися з квартири відповідачка відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач тривалий час доглядала свого двоюрідного брата [PERSON], за власні кошти проводила поточний ремонт у квартирі, сплачувала та продовжує сплачувати усі комунальні послуги. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дійсно, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка по справі [PERSON] є двоюрідною сестрою батька позивачки [PERSON], померлого 03.02.2009 року. Згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2003 року за № 7057 [PERSON] належала квартира [ADDRESS], де він був зареєстрований та проживав до дня смерті, що підтверджується довідкою за №116 від 09.07.2009 року. Згідно довідки від 15.03.2010 року на даній житловій площі зареєстрована відповідачка з 30.01.2008 року. Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 24.02.2010 року позивачкою була прийнята спадщина та отримане свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. На даний час позивачка є власником квартири, сплачує всі комунальні послуги у підтвердження чого представником позивача у судовому засіданні була подана квитанція, яка відображає сплату комунальних платежів. Добровільно виселитися з квартири відповідачка відмовляється, однак як вбачається з довідки КП «ОМБТІ та РОН» від 06.04.2010 року за [PERSON] зареєстровано 162/1000 квартири [ADDRESS], тобто власним житлом вона забезпечена. Згідно із ст.386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, які порушуються відповідачем. Відповідачка не є власником вказаного нерухомого майна, на вказаній житлової площі проживає незаконно, правові підстави для перебування у вказаній житлової площі у неї відсутні, крім того відповідачка забезпечена житловою площею та може мешкати у квартирі яка належить їй на праві власності, тобто у квартирі [ADDRESS]. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як [PERSON] мешкає у квартирі яка належить [PERSON] не маючи на те будь-яких законних підстав та підлягає виселенню з квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved