Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

В березні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які були стягнуті з відповідача за судовим рішенням, з 1/6 частини заробітку на 50 грн щомісяця, тому що відповідач офіційно не працює, має велику заборгованість. Такое просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 5578.86 грн. В червні 2010 року позивач уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача неустойку за прострочку аліментів в сумі 5441,3 грн та стягнути аліменти в розмірі 50 грн щомісяця з врахуванням індексації. В суді позивач пояснила що з відповідача стягнуті аліменти, але тривалий час відповідач аліменти не сплачує, за це він був засуджений. Після вироку він став надавати допомогу 15-20 грн. Просить повністю задовольнити позов. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що сплачувати по 50 грн щомісяця він згодний, а платити пеню в нього немає коштів, тому що він не може знайти роботу. Судом досліджені докази, надані сторонами. Суд приходить до наступного: За рішенням суду в 1998 році з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку. За ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути змінений у разі зміни матеріального, сімейного стану, зміни стану здоров'я. З часу стягнення аліментів доходи відповідача суттєво змінилася. З врахуванням того, що відповідач не працює , суд вважає такими, що заслуговують уваги І пояснення позивача про необхідність зміни розміру аліментів Це дозволяє застосувати вимоги ст.184 СК України. Тому суд вважає потрібним змінити розмір аліментів з частини заробітку на тверду грошову суму. Законом передбачене стягнення аліментів в частці від заробітку, або твердій грошовій сумі. Тому суд не може вказати в рішення «врахування інфляції». Позивачем також заявлені вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до ч.І ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка у зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд не може виходити за межі позовних вимог, і користується розрахунком днів прострочення сплати аліментів, наданих позивачем. Але позивачем заявлені позовні вимоги в межах більше річного строку позовної давності. За п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. Тому суд задовольняє позов про сплату неустойки з березня 2009 року. Про наявність заборгованості позивачеві було відомо, про що свідчить вирок суду яким відповідача визнано винним у злочині, який передбачено ч.І ст. 164 КК України. Розрахунок заборгованості і неустойки проведено правильно. Позивачем враховані сплати з липня по грудень 2009 року в розмірі 116 грн. Неустойка складає за березень 2009 року - січень 2010 року складає відповідно 663,68 грн, 654,78 грн, 596,1 грн, 528,94 грн, 413,74 грн, 384,3 грн. 301,5 грн, 228,75 грн, 155,04 грн, 85,15 грн, а всього 4011,98 грн.. Загальна сума заборгованості отримана шляхом перемноження 1% заборгованості за кожен відповідний місяць, перемноженої на кількість днів затримки за відповідний місяць до лютого 2010 року, та складання відповідних сум. Суд не знаходить підстав для застосування ч.2 ст.196 СК України для зменшення розміру неустойки

Outcome: partial