Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що в серпня 2007 року він звернувся до свого двоюрідного брата - [PERSON] з проханням оформити кредит на придбання автомобіля на себе, оскільки сам не міг оформити на себе кредит, у звязку з тим, що не мав роботи, а для роботи був необхідний автомобіль. Відповідач у свою чергу виконав прохання та уклав з ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір. Згідно цього договору та укладеного договору застави відповідач по справі став юридично власником легкового автомобіля CHEVROLET EPIKA LF69K, сірого кольору, сєдан, реєстраційний номер ТЗ АР 4242 ВА, який передав у користування та розпорядження йому. Всі проплати за автомобіль вносить він і відповідач до цього не має ніякого відношення. Автомобіль фактично перебуває у позивача з часу його купівлі, він керував ним та розпоряджався. Позивач своєчасно проходив державний технічний огляд на зазначений автомобіль. Просить визнати за ним право власності на легковий автомобіль «CHEVROLET ЕРІСА LF69K», ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, № кузова Y6DLF69KE7B076619 KL1LF69KE7B076619, колір сірий, реєстраційний номер ТЗ АР 4242 ВА. Зобовзати РЕВ МВ ДАІ № 10 УМВС в Запорізькій області анулювати видане на імя [PERSON] свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АРС 033859, яке видане РЕВ МВ ДАІ № 10 УМВС в Запорізькій області та видати на вказаний транспортний засіб нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на його імя В судовому засіданні позивач на позові наполягає. Відповідачі в судове засідання не зявились по невідомим суду причинам. Про час розгляду справи повідомлені своєчасно. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю виходячи із наступного. Судом встановлено, що 07.09.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», був укладений кредитний договір № 7507С43/93. Відповідно до положень та умов цього [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 80 000,00 (Вісімдесят тисяч ) гривень з кінцевою датою погашення «06» вересня 2013 року для оплати за «CHEVROLET ЕРІСА LF69K», ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, № кузова Y6DLF69KE7B076619 KL1LF69KE7B076619, колір сірий, вартістю 110940,00 грн. згідно з договором купівлі-продажу ЗАТ «ЗАЗ». За рахунок власних коштів [PERSON] відповідач [PERSON] сплатив за «CHEVROLET ЕРІСА LF69K», ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, № кузова Y6DLF69KE7B076619 KL1LF69KE7B076619, колір сірий, авансовий платіж в сумі 30940,00 грн. згідно квитанції від 05.09.2007р 3гідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідач по справі [PERSON] є власником спірного автомобіля, а [PERSON] вписаний як особа, що має право керувати без доручення. Згідно договору застави транспортного засобу № 7507 Z 119 від 07.09.2007 року спірний автомобіль перебуває у заставі Відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України». Судом також встановлено, що кошти на погашення споживчого кредиту вносилися на імя [PERSON] , що підтверджено квитанціями. В судовому засіданні встановлено, що кошти на погашення споживчого кредиту вносилися своєчасно [PERSON]. Судом також встановлено що спірний автомобіль фактично перебував у позивача з часу його купівлі, який керував ним та розпоряджався, а також вносив плату за погашення споживчого кредиту та давав кошти на авансовий платіж до банку та оформлення ТЗ. Позивач має постійне місце роботи та відповідну заробітну плату, в звязку з чим може забезпечити виконання зобовязання за кредитним договором № 7507С43/93 від 07.09.2007 року з Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», а тому згоден бути позичальником у кредитному договорі. Як зясовано в судовому засіданні позивач згоден забезпечити боргові зобовязання заставою автомобіля і просить суд провести заміну позичальника (боржника) і заставодавця у кредитному та заставному договорах. Згідно ст. 316 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтями 520 та 523 ЦК України передбачено, що боржник у зобовязанні може бути замінений, а порука або застава, після заміни боржника припиняється, якщо поручитель або заставодавець не погоджується забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. Стаття 528 ЦК України допускає покладення виконання обовязку боржника на іншу особу, якщо з умов договору або по суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. У цьому разі кредитор зобовязаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. На підставі наведеного та

Outcome: approved