Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Святогорівської селищної ради, третя особа: державна інспекція архітектурно-будівельного контролю, про визнання права власності на самочинно збудовані погріб (літери за планом ПГ) та гараж (Б-1), що розташовані за адресою: сел.Святогорівка Добропільського району Донецької області, вул. Садова, буд.2-і. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що на земельній ділянці, виділеній виконкомом селищної ради, для будівництва гаражу та господарських будівель ним були самочинно збудовані погріб та гараж, але документи на будівництво не оформлювались, у зв'язку з чим в теперішній час він позбавлений можливості оформити право власності на зазначені будівлі. Вищевказане самочинне будівництво не порушує права третіх осіб, у зв'язку з чим може бути узаконене згідно діючого законодавства. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на самочинно збудовані будівлі: погріб (літера за планом ПГ) та гараж (літера за планом Б-1), що розташовані за адресою: сел.Святогорівка Добропільського району Донецької області, вул. Садова, буд.2-і. Представник відповідача - виконавчого комітету Святогорівської селищної ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, в судове засідання не з'явився, надавши заперечення проти задоволення вимог [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, із врахуванням визнання позову представником відповідача, заперечень третьої особи, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] отримав за рішенням Святогорівської селищної ради від 06.12.2007 року у приватну власність із земель житлової та громадської забудови земельну ділянку в сел.Святогорівка, вул. Садва, 2 и розміром 0,1га для будівництва гаражу та господарських будівель (а.с.5). За паспортом відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Добропільської райдержадміністрації від 12.05.2010 року, [PERSON] на вказаній земельній ділянці самочинно збудував погріб і гараж. За висновком відділу, самочинне будівництво виконане без порушень ДБН України Б.2.4.-1-94 та не ущемляє інтереси інших осіб і може бути узаконене (а.с.8) За пояснювальною запискою, позивачем самовільно збудовані гараж (літера за генеральним планом Б-1) площею 27,30 м2, та погріб (літера за планом ПГ) площею 5,5 м2. Рішенням Святогорівської селищної ради №29 від 21.04.10 обєктам [PERSON] присвоєно поштову адресу: сел.Святогорівка, вул.Садова, 2-і (а.с.14) Суд вважає, що самочинно збудовані господарські будівлі можуть бути узаконені згідно законодавства. Відповідно до ч.5 ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно висновку відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Добропільської райдержадміністрації від 12.05.2010 року, збудоване [PERSON] визнане самочинним будівництвом та не порушує прав та інтересів інших осіб, може бути узаконене. У відповідності до ст.41 Конституції України, право власності передбачає можливість власника на свій розсуд володіти, користатися і розпоряджатися приналежним майном, робити у відношенні свого майна будь-які дії, що не суперечать Закону. Згідно з положеннями ст.ст. 182, 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно у відповідності з Законом підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За вищенаведених обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], так як задоволення цих вимог відповідає його законним правам та інтересам, і не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 182,321,331,376 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved