Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили розглянути справу в попередньому судовому засіданні без їх участі. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України [PERSON] - [INFO]; копія паспорту громадянина України [PERSON] - [INFO]; копія паспорту громадянки України [PERSON] - [INFO]; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.1994 р.; копія довідки КП «Міське бюро технічної інвентаризації м. Рені» про вартість 2/5 частини домоволодіння; договір купівлі-продажу від 01.12.2009 р.; розписки від 01.12.2009 р. [PERSON] та [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок № 29 по вул. Зеленій в м. Рені Одеській області, власниками якого є [PERSON] - 3/5 ч., [PERSON] (вона ж [PERSON]В.) - 1/5 ч., та [PERSON] - 1/5 ч. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON] та [PERSON] зазначивши, що 01.12.2009 р. між ним та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю- продаж нерухомості, згідно якої відповідачі продали, а він купив 1/5 частину житлового будинку № 29 по вул. Зеленій в м. Рені Одеській області, яка належить на праві власності [PERSON] та 1/5 частину житлового будинку № 29 по вул. Зеленій в м. Рені, яка належить на праві власності [PERSON] за 10 000 грн. за кожну 1/5 частину житлового будинку, а разом 2/5 частини житлового будинку загальною вартістю 20 000 грн. 01.12.2009 р. позивач передав відповідачам обумовлену суму, тобто по 10 000 грн. кожному, отримання якої підтверджується розписками та договором купівлі-продажу від 01.12.2009 р., в якому зазначено, що гроші сплачені саме за купівлю нерухомості, а відповідачі передали позивачу документи на 2/5 частини житлового будинку. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги укласти договір у письмовому порядку та засвідчити його нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач разом зі своєю сімєю почав проживати у 2/5 частинах житлового будинку, організував догляд за придбаною нерухомістю, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до колишніх власників, однак [PERSON] та [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача не реагують, а на зустрічі жодного разу не приходили, мотивуючи нестачею часу. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на 2/5 частини житлового будинку на себе, позивачу було роз'яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцю документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконав поточний ремонт, організував догляд за майном, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші, позивачу - об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі продажу від 01.12.2009 р. та розписками [PERSON] та [PERSON] від 01.12.2009 р., крім того, обставини продажу, передачі грошей самі відповідачі не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору купівлі- продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачами не сприймаються. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. З ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного. угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідачів щодо належних їм на праві власності по 1/5 частини житлового будинку кожному та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на 2/5 частини житлового будинку за позивачем.

Outcome: approved