Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-14 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що 06 листопада 2009 року в селі Станіславчик Ставищенського району Київської області помер його батько [PERSON]. Спадкоємцем першої черги майна померлого, який спадщину прийняв є [PERSON]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23 листопада 2005 року [PERSON] районною держаною нотаріальною конторою за реєстром №3280 [PERSON] був власником земельно; ділянки, що знаходиться на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 2,720 га, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №258997, виданого 01 09.2004 року на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 26 серпня 2004 року №553 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3227. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] звернувся за переоформленням державного акта на право власності на вказану земельну д чинку, проте не отримав його в зв'язку зі смертю. 09 липня 2010 року [PERSON] районна державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність нього правовстановлювального документа - державного акта на право власності на земельну ділянку. Вважає, що [PERSON] за життя набув права на спадщину на вказану земельну ділянку і це право в силу статті 1218 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) увійшло до складу його спадщини, яка відкрилася 06 листопада 2009 року внаслідок смерті останнього. Вартість земельної ділянки становить 47128, 90 гривень. Позивач просить визнати за ним, [PERSON], право на спадщину за заповітом після смерті 06 листопада 2009 року батька [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3224286400:03:004.0015, що знаходиться на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 2,720 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23 листопада 2005 року [PERSON] районною держаною нотаріальною конторою за реєстром №3280 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії яа №258997, виданого [PERSON] 01..09.2004 року на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 26 серпня 2004 року №553 та зареєстрованого з Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3227. В судовому засіданні позивач підтримав позов про визнання права на спадщину, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, усну заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно пункту 17 Розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як вбачається із статей 3, 5 Закону України Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їх земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за межами населених пунктів приймають районні державні адміністрації. Відповідно до п.п. 2.9, 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованою в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647) заповнення, видача та державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON], право на спадщину за заповітом після смерті 06 листопада 2009 року батька [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3224286400:03:004.0015, що знаходиться на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 2,720 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23 листопада 2005 року [PERSON] районною держаною нотаріальною конторою за реєстром №3280 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії яа №258997, виданого [PERSON] 01..09.2004 року на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 26 серпня 2004 року №553 та зареєстрованого з Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3227 і оскільки представником відповідача [PERSON] позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки відповідачі [PERSON] РДА до предявлення позову про визнання права на спадщину і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved