Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» звернувся в суд з позовом [PERSON] «Промбудсервіс», [PERSON] про стягнення заборгованості з одержаного кредиту. В позовній заяві позивач посилається на те, що 05 вересня 2008 року між позивачем, ПАТ «Перший Український [PERSON]» та відповідачем [PERSON] «Промбудсервіс», під порукою [PERSON] (договір поруки № 1.08.-66/П від 05.09.2008 року), був укладений договір кредиту № 1.08-66, внаслідок якого [PERSON] «Промбудсервіс» одержав кредит в сумі 5000 000 (пятсот тисяч) доларів США під 14 відсотків річних з кінцевим терміном повернення кредиту 02.09.2011 р. В порушення умов договору відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання і станом на 08.10.2010 року допустив заборгованість в сумі : залишок непогашеного кредиту становить 456509 доларів США 62 цент, несплачених відсотків 14974 долари США 37 центів, пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту 132051 грн. 82 коп. На неодноразові вимоги-притензії про повернення заборгованості з одержаного кредиту позичальник не відреагував і борг не погасив. Просить позов задоволити, стягнути з відповідача належні позивачу суми, судовий збір та витрати за оплату інформаційно-технічного забезпечення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав суду письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав суду заперечення на, в якому вказує, що позов не визнав, посилаючись на те , що кредитний договір укладений з порушенням вимог закону, а саме, договір кредиту укладено не в грошовій одиниці України гривні, а в іноземній валюті. Вважають, що для надання та одержання кредиту в іноземній валюті субєкти кредитних правовідносин відповідно до чинного законодавства повинні мати індивідуальну ліцензію. Також представник відповідача надіслав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи по суті, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між позивачем, ПАТ «Перший Український [PERSON]» та відповідачем [PERSON] «Промбудсервіс» був укладений договір кредиту № 1.08-66, внаслідок якого [PERSON] «Промбудсервіс» одержав кредит в сумі 5000 000 (пятсот тисяч) доларів США під 14 відсотків річних з кінцевим терміном повернення кредиту 02.09.2011 р. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту, 05.09.2008 року був укладений договір поруки № 1.08-66/П, згідно якого поручитель [PERSON] зобовязався відповідати перед кредитором, - ПАТ «Перший Український [PERSON]» за виконання боржником, [PERSON] «Промбудсервіс», взятих на себе останнім зобовязань за договором кредиту № 1.08-66 від 05 вересня 2008 року. В порушення умов договору відповідачі неналежно виконували взяті на себе зобовязання і станом на 08.10.2010 року допустили заборгованість в сумі : залишок непогашеного кредиту становить 456509 доларів США 62 цент, несплачених відсотків 14974 доларів США 37 центів, пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту 132051 грн. 82 коп. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори ( або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Крім того ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим до виконання сторонами. У відповідності із ст. 1049 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися в повному обсязі та в установлені строки. Відповідно до ст. 0154 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача проти позову, вважає, що укладення договору кредиту в іноземній валюті не суперечить діючому законодавству, оскільки хоча ст. 524 ЦК України і визначає, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, але разом з тим згідно з ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Також, як видно із Положенням про порядок видачі банкам України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління НБУ від 14.10.2004 р. №483, надає право уповноваженим банкам використовувати іноземну валюту як засіб платежу без отримання індивідуальної ліцензії за умови, що банк є ініціатором або отримувачем за валютною операцією. Відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банки мають право на підставі банківської ліцензії здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, при цьому ст. 2 цього закону встановлено, що терміни «кошти» у цьому Законі вживається у значенні «гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент». Виходячи з вищенаведеного суд робить висновок про правомірність укладення договору кредиту в іноземній валюті, оскільки позивач, ПАТ « Перший Український [PERSON]», отримав ліцензію НБУ на зайняття банківською діяльністю № 73 від 04.08.2009 року і його надано і дозвіл № 8-1 на право здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 45,46). Відповідно до даного дозволу, позивач має право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема шляхом залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Суд також не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що для отримання права на проведення операцій з валютними цінностями необхідна індивідуальна ліцензія, виходячи з наступного. На підставі п.п. «в» ч.4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальної ліцензії потребують в тому числі, операції щодо : надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Згідно листа НБУ від 07.12.2009 року №13-210/7871-22612 щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 Декрету «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання (одержання) кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банкам кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Безпідставність посилань представника відповідача на невизнання позовних вимог із зазначених вище підстав стверджується також Постановою Донецького Апеляційного Господарського суду № 21/17 від 15.07.2010 року в справі за позовом [PERSON] «Промбудсервіс» до ПАТ «Перший Український [PERSON]» про визнання недійсним кредитного договору № 1.08-66 від 05.09.2008 року. Згідно з п.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому приходить до висновку про під ставність позовних вимог і вважає, що з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь позивача залишок заборгованості з одержаного кредиту, несплачені відсотки та пеню. Питання стягнення судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України із врахуванням положень ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 року.

Outcome: approved