Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.05.2008 р. відповідач звернувся до [PERSON] з проханням дати йому гроші у борг. Вона погодилася і віддала йому перший раз 3 605 грн., які вони разом з ним зняли з її кредитної картки. У визначений домовленістю строк [PERSON] повернув гроші у повному розмірі, у тому числі й відсотки за користування кредитними коштами банку, які вона одразу поклала на картку. Через деякий час відповідач знову попросив дати йому у борг, але вже значно більшу суму у розмірі 10 000 грн., яку також повернув в обіцяний строк. Після цього відповідач неодноразово звертався до неї з проханням позичити грошові кошти спочатку в невеликих розмірах, а потім у великих сумах. Кожного разу вона йому не відмовляла. Через нетривалий проміжок часу після отримання боргу в розмірі 16500 грн. відповідач знову попросив у [PERSON] гроші, але оскільки її кредитна картка була вже «порожня», вона зняла грошові кошти в розмірі 9700 грн. з кредитної картки її матері-Басової О.П. За користування кредитними коштами банку з обох кредитних карток, [PERSON] регулярно сплачував відсотки, але з листопада 2009р. перестав вносити навіть відсотки. У зв' язку з тим, що у [PERSON] відкрита і зарплатна картка у ПриватБанку, то відсотки за користування її кредитними коштами автоматично погашалися з її зарплатної картки, що також чітко видно у виписці, зокрема перше автоматичне списання відбулося 26.11.2008р. Загальний розмір відрахувань із зарплатної картки [PERSON] на погашення заборгованості по кредитній картці станом на 31.03.2010р. складає 6 006,28 грн. Після спливу строку повернення грошей, який був обумовлений домовленістю між сторонами, [PERSON] 05. 01. 2010р. звернулася до [PERSON] Оскільки грошей у наявності у нього не було вона наполягла на тому, щоб факт передачі вказаних сум (16 500 грн. та 9 700 грн.) в якості боргу було зафіксовано письмово, і [PERSON] написав розписки, у яких вони продовжили строк повернення боргу до 01. 03. 2010р. Так як на день написання розписок [PERSON] сплатив не всю поточну заборгованість, то остаточну суму боргу з урахуванням відсотків за користування кредитними грошима він не знав, то у зв' язку з цим суми боргу у боргових розписках не вказані. Але навіть у зазначений у розписках строк і по теперішній час гроші не були ним повернуті ані повністю, ані їх частина. 04.03.2010 р. [PERSON] звернулася із заявою до Тростянецького РВ ГУМВС України в Сумській області, де по даному факту дільничним інспектором міліції була проведена перевірка, і по її результатам було запропоновано за захистом своїх прав у приватному порядку звернутися до суду. Станом на 31. 03. 2010р. загальний розмір заборгованості по кредитній картці [PERSON] складає 23 308,69 грн. Станом на 31. 03. 2010р. загальний розмір заборгованості по кредитній картці [PERSON] складає 8 318,94 грн. Позивачі вважають, що крім матеріальної шкоди їм також було заподіяно моральну шкоду. Незаконні дії відповідача з порушення строків поверненнягрошових коштів порушили їх нормальний уклад життя та призвели до вжиття нами організації власного побуту. Оскільки відсотки за користування кредитними грошима автоматично списували з зарплатної картки [PERSON], вона була вимушена зменшити розтрати з сімейного бюджету, що потягло за собою позбавлення можливості вчасно придбати необхідні для сім'ї продукти харчування та предмети домашнього вжитку. Завдану їм моральну шкоду позивачі оцінюють в 3 000 гривень. З вищезазначених підстав звернулися позивачі до суду з даним позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] : на користь [PERSON] борг в сумі 18359,55 грн.; на користь [PERSON] борг в сумі 16799,47 грн.; моральну шкоду в сумі 3000 грн. на користь обох позивачів; судові витрати; витрати та витрати на правову допомогу. Позивачі свої вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги довірителя та просив задовольнити позов, стягнувши суму боргу станом на 30.09.2010 року. Протокольною ухвалою від 14.07.2010 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів було притягнуто Сумську філію ПриватБанку. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, причина неявки не відома, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника 3-ї особи, на підставі матеріалів, які є в справі. Відповідач в судове засідання вкотре не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача та позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачів, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Було встановлено, що відповідач неодноразово позичав грошові кошти у [PERSON] та [PERSON], які [PERSON] знімала з кредитних карток «ПриватБанку». Весь рух грошових коштів по кредитній картці [PERSON] у період у період s 08.05.2008 року по 28.02.2010 підтверджується випискою про рух по рахунку (а.с.10-12). Весь рух грошових коштів по кредитній картці [PERSON] у період у період s 17.01.2008 року по 28.02.2010 підтверджується випискою про рух по рахунку (а.с.13-14). За користування кредитними коштами банку з обох кредитних карток, [PERSON] регулярно сплачував відсотки, але з листопада 2009 р. перестав вносити навіть відсотки. У зв'язку з тим, що у [PERSON] відкрита і зарплатна картка у ПриватБанку, то відсотки за користування її кредитними коштами автоматично погашалися з її зарплатної картки, що також чітко видно у виписці, зокрема перше автоматичне списання відбулося 26.11.2008 р. Загальний розмір відрахувань із зарплатної картки [PERSON] на погашення заборгованості по кредитній картці станом на 31.03.2010р. складає 6 006,28 грн. 05.01.2010 року відповідач написав дві розписки, в яких сторони продовжили строк повернення боргу до 01.03.2010 р. і [PERSON] зобов'язувався повернути борги в повному обсязі (а.с.7,8). Оскільки відповідач не повертав грошових коштів, 04. 03: 2010 р. [PERSON] І звернулася із заявою до Тростянецького РВ ГУМВС України в Сумській області,де по даному факту дільничним інспектором міліції була проведена перевірка, і по її результатам було запропоновано за захистом своїх прав у приватному порядку звернутися до суду, що підтверджується копією висновку від 24.03.2010р. (а. с. 9). Станом на 30.09.2010 р. загальний розмір заборгованості по кредитній картці [PERSON] складає 27151,87 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Станом на 30.09.2010 р. загальний розмір заборгованості по кредитній картці [PERSON] складає 14668,38 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення поговору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної поштової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені толовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотка річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу з відповідача на користь позивачів. Щодо вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що дійсно позивачам завдана моральна шкода, оскільки незаконні дії відповідача з порушення строків повернення грошових коштів порушили їх нормальний уклад життя та призвели до вжиття ними додаткових заходів для організації власного побуту, вони були вимушені зменшити розтрати з сімейного бюджету, що потягло за собою позбавлення можливості вчасно придбати необхідні для сім'ї продукти харчування та предмети домашнього вжитку. Але суд вважає, що розмір завданої шкоди в сумі 3000 грн. є завищеним та не відповідає розміру оцінки моральної шкоди, а тому суд оцінює завдану моральну шкоду в сумі 300 грн. на кожного позивача. При постановленні рішення суд у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України вирішує питання про стягнення судових витрат. Враховуючи те, що позивачі понесли судові витрати при зверненні з позовом до суду, тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в повернення сплаченого судового збору 183 грн. 60 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. (а.с.1,12а).; на користь [PERSON] в повернення сплаченого судового збору 167 грн. 99 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. (а.с.2, 12а). На підстав викладеного та

Outcome: partial