Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Бісер» про стягнення коштів з депозитного рахунку, посилається на те, що між ним та КС «Бісер» було укладено договір про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок №Д/09/0037 від 05.03.2009 року, згідно якого на депозитний рахунок ним вкладено кошти в розмірі 50000 грн. із процентною ставкою 33,5% річних, терміном до 05.03.2011 року. На його усне звернення про дострокове розірвання договору та пропозицію про повернення внеску та процентів, відповідач ніяк не прореагував на не повернув йому кошти із депозиту, та зазначає, що причиною дострокового розірвання договору є невиконання відповідачем умов договору. Також вказує, що внаслідок таких дій відповідача йому було завдано моральної шкоди. Тому він, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок №Д/09/0037 від 05.03.2009 року в розмірі 50000 грн. та відсотки в сумі 15193,12 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Від відповідача до суду надійшли заперечення проти позову, в яких зазначає, що позов визнає частково в частині суми в розмірі 19629 грн., та вказує, що позивач не є членом Кредитної спілки «Бісер», оскільки членами кредитної спілки можуть бути лише члени громадської організації «Громадський кредит», а він до таких не відноситься, а тому вказує, що договір про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок №Д/08/0161 від 01.12.2008 року є не дійсним, а тому в даному випадку повинно бути застосоване правило встановлене ст.216 ЦК України, тобто в разі недійсності правочину кожна сторона повинна повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину. У судове засідання позивач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій він просить суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 березня 2009 року між КС «Бісер» та позивачем, був укладений договір №Д/09/0037 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно умов якого, зокрема п.1.1. договору, позивач вносить внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 50000,00 грн. на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням 05.03.2011 року, процентна ставка за внеском складає 33,5% річних. /а.с.5/. Як вбачається із копії квитанції до прибуткового касового ордера від 05.03.2009 року відповідачем від позивача було прийнято у якості основної суми по договору №Д/09/0037 від 05.03.2009 року кошти в розмірі 50000,00 грн. /а.с.6/. Відповідно до ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна відповідно до свою статуту приймає вступні та обов'язкові внески від членів спілки, надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій формі та безготівковій формі тощо. Згідно ч. 1 ст.23 ЗУ «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. На даний час відповідач свої обов'язки за договором №Д/09/0037 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 05.03.2009 року не виконав. На даний час термін, вказаний в п. 1.1. депозитного договору №Д/09/0037 від 05.03.2010 року не закінчився. Але відповідач, починаючи з 24.12.2008 року, порушив умови вказаного договору, а саме п.2.7., яким передбачена виплата процентів помісячно. Незважаючи на усне звернення депозитні вклади позивачу не повернуто та не виплачено відсотків відповідно до умов договору №Д/09/0037 від 05.03.2010 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або невиконання неналежним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу, як власнику, кошти в сумі 50000 грн., які були ним передані КС «Бісер» в якості внеску (вкладу) на депозитний рахунок та нараховані за депозитним договором проценти в сумі 15193,12 грн. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в стравах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім цього, даною постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. В даному випадку мають місце договірні відносини, які склалися між сторонами, а укладеними договорами не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial