Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. На обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що на підставі постанови Фрунзенського районного суду .Харкова від 01.10.1999р. з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.1999р. та до досягнення нею повноліття. Однак про постановлення зазначеного рішення позивачу нічого відомо не було. Лише 28.01.2010 р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна позивача в звязку з наявною значною сумою заборгованості по сплаті аліментів. З рішенням суду позивач не згоден. При цьому пояснює, що страждає на невиліковну хворобу - дитячій церебральний параліч, та підставі чого визнаний інвалідом дитинства 1-ї групи безстроково. Його доходи складаються лише з соціальної допомоги інвалідам з дитинства , якої ледь вистачає для власного існування. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», не передбачено можливості примусового стягнення аліментів з соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам. На підставі наведеного позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами , яка станом на 01.02.2010р. 7133,10 грн. за виконавчим листом № 2-2073 від 14.03.2000р. Фрунзенського районного суду м.Харкова про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.1999р. та до досягнення нею повноліття; та припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.1999р. та до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив суду, що насправді про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки йому було добре відомо, т.я. на протязі тривалих років з його пенсії в примусовому порядку утримувалися аліменти. Проте з 2007р. замість пенсії в органах соцзахисту населення він став отримувати соціальну допомогу як інвалід дитинства , з якої стягнення аліментів в примусовому порядку законом не передбачено. В добровільному порядку аліменти на утримання дитини він також не сплачував, т.я. розмір допомоги досить незначний, його ледве вистачає на прожиття самого позивача. Крім того, він має сімю , в якій в нього народилася ще одна дитина ( вік 1 рік 9 місяців ), батьківство над якою позивачем офіційно ще не визнано, однак вона також потребує допомоги з боку позивача. Відповідачка проти позову заперечувала. При цьому пояснила, що позивачу було добре відомо про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки, це його влаштовувало, т.я. стягнення здійснювалося з його пенсії, а він ще мав дохід від неофіційної роботи. В подальшому стосунки між ними погіршилися і позивач навмисно перестав сплачувати аліменти, в той час як дитини , яка також через перенесену хворобу на туберкульоз, конче потрібна матеріальна допомога. Представник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за довіреністю [PERSON] проти позову заперечувала. Пояснила, що навіть за наявності тяжкого захворювання , підстав для звільнення [PERSON] від надання матеріальної допомоги його неповнолітній дочці законом не передбачено. Первісно стягнення аліментів здійснювалося шляхом примусового утримання їх з пенсії позивача. Проте з часу переходу позивача на соціальну допомогу як інваліда дитинства , підстав для примусового стягнення аліментів з цього виду доходу відділ ДВС не має, добровільно аліменти позивачем також не сплачуються. За таких обставин відділом ДВС за період з 01.10.2007р. по 01.02.2010р. заборгованість по аліментам була розрахована у їх мінімальному розмірі , передбаченому законодавством 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , і становить 7133,10 грн. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з [PERSON] Крім того , судом встановлено, що позивач [PERSON] страждає захворюванням - дитячій церебральний параліч, та підставі чого визнаний інвалідом дитинства 1-ї групи безстроково, з 01.01.2007р. перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної у м.Харкові ради і отримує державну соціальну допомогу інвалідам дитинства , розмір якої складає 1000 грн. 40 коп., яка є єдиним джерелом його доходу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», можливість примусового стягнення аліментів з соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам - не передбачена. Проте відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі постанови Фрунзенського районного суду Харкова від 01.10.1999р. з [PERSON] Ю,В. на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.1999р. та до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.188 Сімейного кодексу України передбачені єдині підстави звільнення батьків від обовязку утримувати дитину , зокрема у випадку, коли дохід дитини набагато перевищує дохід батьків і забезпечує повністю її потреби. Судовим розглядом встановлено, що власного доходу [PERSON] не має, проживає з відповідачкою [PERSON] і знаходиться на її утриманні, крім того через перенесену хворобу на туберкульоз також потребує додаткової матеріальної допомоги. Проти вказаних фактів відповідач не заперечував. На підставі наведеного підстав для припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд не вбачає. При цьому суд вважає, що позивач в звязку із зміною його матеріального або сімейного стану, зміни стану здоровя не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним позовом про зміну розміру аліментів або порядку їх сплати. Відповідно до положень ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України передбачено , що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами , якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною , що має істотне значення. З пояснень позивача встановлено, що на протязі декількох років відповідно до постанови Фрунзенського районного суду Харкова від 01.10.1999р. на користь [PERSON] з його пенсії в примусовому порядку утримувалися аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки, проте з 2007р. після отримання ним замість пенсії соціальної допомоги - примусове відрахування аліментів було припинено. З пояснень позивача встановлено, що і в добровільному порядку аліменти на утримання дитини позивач також не сплачував, обґрунтовуючи це тим, що розмір допомоги досить незначний, його ледве вистачає на прожиття самого позивача, який, крім того, має сімю та малолітню дитину. Матеріали справи свідчать , що Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за період з 01.10.2007р. по 01.02.2010р. заборгованість позивача по аліментам на утримання [PERSON] була розрахована у встановленому законодавством мінімальному розмірі - 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , яка усього склала 7133,10 грн. З вказаного розрахунку вбачається , що у відповідний період часу розмір аліментів повинен був складати 167,40 грн. 181,20 грн. ( у 2007р.) , 198,90 грн. - 210,30 грн. ( у 2008-2010р.р.) Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної у м.Харкові ради розмір державної соціальної допомоги інваліду дитинства [PERSON] складає 1000,40 грн. лише з січня 2010 р. , з листопада 2009р. вона складала 887,90 грн. , у жовтні 2009р. 775,40 грн. Тобто при розмірі допомоги в 775,40 грн. , зокрема у жовтні 2009р. позивач повинен був сплачувати аліменти навіть у мінімальному розмірі 210,30 грн. (775,40 210,30 = 565,10) , в той час як загальний показник прожиткового мінімуму на цей час складав 626 грн. Поряд з цим судовим розглядом встановлено, що [PERSON] страждає тяжким захворюванням дитячого церебрального паралічу, на підставі чого визнаний інвалідом дитинства 1-ї групи безстроково, за висновками МСЕК потребує постійного стороннього догляду та допомоги, систематично, в тому числі і за період утворення заборгованості по аліментам, перебував на лікуванні в медичних установах, а соціальна допомога інваліда дитинства є єдиним джерелом його доходу. З врахуванням наведеного, у відповідність до положень ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково і звільнити його частково від сплати заборгованості за аліментами за період з 01.10.2007р. по 01.02.2010р. у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial