Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з цивільним позовом до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі, в якому просила визнати дії відповідача незаконними, зобовязати його перерахувати та виплатити їй раніше призначену державну та додаткову пенсії за період з березня 2009 року по серпень 2010 року виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, виплату яких передбачено статтями 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статтями 1,2 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» та стягнути з відповідача невиплачену пенсію на загальну суму 58730,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС, її визнано інвалідом третьої групи. Крім того, статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», її віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону їй призначено державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоров`ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законом. Відповідно до свого статусу, згідно вимог ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» їй передбачена додаткова пенсія та доплата до пенсії. Однак відповідач з моменту призначення їй пенсії березня 2009 р. до серпня 2010 р. проводив виплати в меншому розмірі, що суперечить наведеним нормам Закону. Просила визнати дії відповідача незаконними, зобовязати його перерахувати та виплатити їй раніше призначену державну та додаткову пенсії за період з березня 2009 року по серпень 2010 року виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, виплату яких передбачено статтями 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтями 1,2 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» та стягнути з відповідача невиплачену пенсію на загальну суму 58730,00 грн. Представник позивача позов [PERSON] підтримала повністю із підстав, зазначених в позові. Відповідач позову не визнав, направив на адресу суду письмові заперечення та просив розглянути справу у відсутності представника. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що [PERSON] з 26 березня 2010 р. року отримує пенсію як інвалід третьої групи, щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою. Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-12 було передбачено, що розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по третій групі інвалідності як 6 мінімальних пенсій за віком. В цій же статті зазначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Так Постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 встановлено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону№796 проводиться виходячи із мінімального розміру пенсії 19,91 грн. Статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, а тому не може застосовуватися при обчисленні пенсій, призначених за іншими законами. Постанову Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 не змінено і не відмінено. Крім цього, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, обчислення мінімальних розмірів пенсій та додаткової пенсії проводиться у відсотках від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та перераховуються при зміні прожиткового мінімуму. А Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок з Чорнобильською катастрофою, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи не можуть бути нижче для інвалідів по третій групі інвалідності 530,00 гривень, а згідно постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16 липня 2008 року з 01 липня 2008 року становить 600,00 гривень. Позивачу по справі нараховується та виплачується також додаткова пенсія відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 107-17 в розмірі 85,95 гривень. Отже, підстав для підвищення пенсії немає. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, письмові пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є потерпілою від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС, її визнано інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕ № 201783. Положеннями статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» її віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 49 Закону № 796-12 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-12, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по третій групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам третьої групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Судом встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону № 796-12 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі статті 50 цього ж закону. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50,54 закону України №796. Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», всупереч положень статей 50, 54 Закону № 796 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини 3 статті 28 Закону України №1058-ІУ не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. Підпунктами 12 та 15 пункту 28 розділу ІІ закону України від 28.12.2007 року №107-УІ було внесено зміни в статті 50 та 54 Закону України №796. Вищезазначені зміни Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. А тому з 22 травня 2008 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», які визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, втратили чинність. Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність дій управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі, щодо відмови [PERSON] [INFO], жительці м. Рогатина, вул. Липова,31А/3 у проведенні перерахунку та виплати пенсії як інваліду третьої групи, щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 26 березня 2009 року по 18 серпня 2010 року відповідно до чинного законодавства України. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача недоплачену йому суму пенсії, однак суд вважає, що вирішуючи таку позовну вимогу судом фактично буде проведено нарахування невиплаченої пенсії [PERSON], що стане підміною функцій управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 \~грн. та в користь місцевого бюджету судовий збір в розмірі 587,00 грн.\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial