Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся позивач з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, який в обгрунтування позовних вимог зазначив, що він уклав з відповідачем договір купівлі- продажу, за яким [PERSON], продав, а позивач придбав квартиру з надвірними будівлями і спорудами, що розташована за адресою: вулиця Шкільна, будинок, 23, квартира 1, село Вівчарове Троїцького району Луганської області. Відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відмову мотивує відсутністю коштів на оплату нотаріальних послуг. Сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу квартири. При проведенні Троїцьким БТІ інвентаризації квартири зясувалося, що частина господарських будівель перепланована та збудована самочинно. При зверненні до Троїцької державної адміністрації для вирішення питання про самочинно збудовані приміщення з'ясувалося, що посада головного архітектора Троїцького району вільна, внаслідок відсутності в районі спеціаліста необхідної кваліфікації, тому позивач вимушений звернутися до суду з метою вирішення данного питання. У судовому засіданні позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири з надвірними будівлями та спорудами, а також визнати за ним право власності на зазначене майно. Представник позивача наполіг на позовних вимогах та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він проти заявлених позивачем позовних вимог не заперечує, так як обидві сторони виконали всі обумовлені умови договору. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов до наступного. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Згідно до положення ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення не потрібне. Виходячи з положень ст. 334 ЦК України, якою передбачено, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, і переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання набувачеві, відчуженого без зобовязання доставки, до передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно, вбачається, що позивачем правомірно набуте право власності на майно, оскільки право власності на майно за договором, який за законом або договором підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги заявлено обгрунтовано, їх було підтверджено протягом судового засідання, тому вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі. На підставі ст.ст.15,16, 220, 328, 334, ч.5 ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved