Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

23.02.2009 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом та просив визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь моральну шкоду. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач ТОВ ВКФ «Цифрові системи звязку» порушив його права, передбачені договором № УСФ ФЛ 931 від 22.09.2000 р. «Про надання послуг зв'язку», що виразилося в тому, що відповідач без відома та згоди позивача передав свої обовязки за даним договором ЗАТ «Київстар», чим порушив конституційне право позивача на тайну особистого життя та необгрунтовано виставив позивачеві рахунок за міжнародні переговори, які відбулися за час відсутності позивача вдома, відмовився від вирішення проблеми у позасудовому порядку, відносився до позивача, як до споживача, неуважно, грубо і цинічно, здійснив психологічний тиск та незаконне залякування позивача з метою спонукання до сплати заборгованості, яку позивач заперечує, шляхом відключення його телефону від міжміської мережі та направлення до позивача копії неіснуючого судового позову про стягнення з нього суми заборгованості, чим порушив права позивача як споживача послуг зв'язку та спричинив позивачеві моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач постраждав від неправомірних дій та психологічного насильства, тривалому позбавлений телефонного зв'язку, унаслідок чого порушилися соціальні зв'язки позивача та нормальний ритм життя його родини, значно погіршилося здоров'я позивача, він повинен був багато часу витрачати на вирішення цього спірного питання, знаходиться у стані депресії, вимушений витрачати незаплановані гроши з родинного бюджету на судові витрати, правову допомогу; відчувати соціальну невпевненість та неспроможність вирішити конфлікт законими методами; почувати себе приниженими у зв'язку з халатним відношенням відповідача до виникшеї з його провини проблеми. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 20 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення щодо предмету спору. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що він належним чином виконував власні договірні зобов'язання за договором, що відповідно до чинного законодавства, він має право передавати свої обов'язки щодо забезпечення міжміського та міжнародного зв'язку іншим операторам, бо він не має власних технічних засобів для забезпечення міжміського та міжнародного з єднання, тому передав обов'язки щодо забезпечення міжміського та міжнародного зв'язку до ЗАТ «Київстар» на підставі договору з вказаною юридичною особою, при цьому він не порушував ніяких прав споживача. Також підкреслив, що заборгованість у позивача виникла в процесі користування Інтернет-мережою внаслідок несанкціонованого (без відома абонента) з'єднання ( загрузки вірусу), яке виникло по-за волею позивача, але з його провини, оскільки він неналежним чином не обслуговував свій комп'ютер та не забезпечив його захист від інтернет- вірусів. Третя особа з боку позивача - Управління захисту прав споживачів Одеської області у судове засідання не з явилося, про розгляд справи повідомлялось належним чином, про причини неявки суд не сповістило, пояснень щодо позовних вимог не надало. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. ТОВ ВКФ «Цифрові Системи Зв'язку» є юридичною особою субєктом підприємницької діяльності, відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію особи ( а.с.75), має державну ліцензію. Між [PERSON] та ТОВ ВКФ «Цифрові системи зв'язку» укладено договір № УСФ ФЛ 931 від 22.09.2000 р. про надання послуг зв'язку. Відповідно до п.1 даного Договору, відповідач зобов'язався надавати позивачеві послуги місцевого, міжміського і міжнародного зв'язку, що здійснюваються по телефонних мережах зв'язку загального користування, а позивач зобов'язався робити щомісячні платежі у виді абонентської плати за послуги зв'язку, що йому надавались. Також, з 2003 р. без додаткового укладання договору, відповідачем позивачеві надається послуга «9-90» користування інтернетом, шляхом підключення позивача до сервера відповідача за допомогою технічного комп'ютерного пристрою-модему, що був встановлений на комп'ютер позивача відповідачем. Даний факт відповідач не заперечував у судовому засіданні. Згідно п.2 договору, відповідач зобов'язався проводити необхідні електричні вимірювання, усунення пошкоджень, створених не з провини абонента. Згідно пункту 4.1. Договору № УСФ ФЛ 931 від 22.09.2000 про надання послуг зв'язку, укладеного між позивачем і відповідачем, підприємство забов'язується забезпечити безперервний та якісний телефоний зв'язок, у відповідності з діючими нормативними документами Комітету зв'язку України з телефонних мереж зв'язку загального користування. Згідно п.4.10 даного Договору, відповідач зобов'язався розглядати скарги та заяви абонента в строки, передбачені чинним законодавством, та інформувати про результати розгляду. Згідно п.7.11 Договору № УСФ ФЛ 931 від 22.09.2000 про надання послуг зв'язку, укладеного між сторонами, у випадку, коли по телефону різко зростає обсяг споживання послуг і поточна сума рахунку значно перевищує середній, ЦСС зобов'язаний виставити строковий рахунок. Згідно пункту 9.7. даного договору № УСФ ФЛ 931 від 22.09.2000, підприємство несе матеріальну відповідальність перед абонентом за невиконання або неналежне виконання послуг електрозв'язку. Під час укладання договору відповідач не сповістив позивача про власні технічні можливості, а саме, що він самостійно взмозі надавати лише послуги міського зв'язку, тому буде передавати виконання послуг щодо міжміського та міжнародного зв'язку іншим особам, чим порушив права позивача, як споживача, регламентовані ч.І ст.1209 ЦК України та Законом України "Про захист прав споживачів" - позбавив його повної та об'єктивної інформації щодо послуг та можливості вибору постачальника послуг зв'язку. Протягом 6 років дії договору сторони добросовісно виконували договірні зобов' язання. За цей період щомісячна плата за телефонні переговори позивача складала приблизно 50 грн. В березні 2006 р. між сторонами виник спір щодо обгрунтованості та розміру сплати чергового платежу: 16.03.2006 р. позивач отримав рахунок про наявність заборгованості за послуги телефонного зв'язку за лютий 2006 р. Відповідно до роздруківки телефонних міжміських переговорів за період з 01.02.2006 по 01.03.2006, вбачається, що з телефону позивача № 37-41-03, починаючи з 09 лютого 2006, в різний час доби, по кілька разів у день, здійснювалися міжнародні телефонні дзвінки за номером телефону 81043660 98 97 49 44, оператором мережі якою є Австрійська компанія мобільного зв'язку, внаслідок чого виникла сума заборгованості платежам у сумі 3679,37грн., яку позивач розцінив як помилкову, оскільки міжнародні телефонні розмови у значних сумах виникли за період відсутності родини позивача в квартирі, також позивач отримав рахунок за аналогічну міжнародну розмову у березні 2006 р. за тим же міжнародним номером, у розмірі 331 грн. 69 коп. В період 8.02.2006 р. по 15.02.2006 р. позивач, його дружина та донька були відсутні в Україні. Факт перебування родини [PERSON] за межами України підтверджується позначками прикордонного контролю в закордонних паспортах позивача, його дружини та доньки але син позивача був присутній на території України та мав можливість доступу до квартири за адресою м.Одеса, де встановлене технічне обладнання зв'язку. З метою врегулювання спору, позивач звернувся у відділ абонентського зв'язку відповідача з заявою від 17.03.2006 р. щодо анулювання суми заборгованості за абонентським телефонним номером позивача, в якій виклав свої заперечення та доводи. Відповіді від відповідача не отримав. 30.03.2006 р. позивач одержав від відповідача [PERSON] від 23.03.2006 року про відмову в наданні позивачеві послуг зв'язку, у випадку непогашення позивачем суми боргу за телефонні переговори у розмірі 3679 грн. 37 коп. 31.03.2006 р. позивач повторно звернувся з заявою до відповідача, відповідач відмовився приймати заяву. Позивач звернувся до начальника відділу абонентського зв'язку відповідача [PERSON], яка допустила некоректну поведінку у розмові з позивачем, також відмовилася в прийнятті повторної заяви позивача, але у результаті тривалого спілкування, прийняла повторну заяву, відповідь на заяву відсутня. Ст.1 ЗУ «Про звернення громадян» передбачає, що громадянин має право звернутися до будь-якої установи з письмовою заявою, скаргою, а посадові особи установ повинні на протязі одного місяця у письмовому вигляді відповісти на заяву, скаргу. У порушення законодавства та п.4.10 договору, відповідач залишив без відповіді дві письмові заяви [PERSON] від 17.03.2006 р. та від 31.03.2006 р. Після подання повторної заяви від 31.03.2006 р„ позивач отримав поштою копію позовної заяви відповідача до Київського районного суду м.Одеси, вих. № 177 від 29.03.2006 р., з позовною вимогою стягнути з позивача суму заборгованості телефонних переговорів у розмірі 3697 грн. 37 коп. і судового збору у розмірі 51 грн. 00 коп. Вказаний позов відповідач до Київського районного суду м.Одеси не подавав, що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача. 18.04.2006 року позивач одержав від відповідача лист вих. № 364, з якого вбачається, що, при проведенні робіт з перевірки абонентської лінії позивача (Акт від 28.03.2006р.), стороннє підключення не виявлене, електричні параметри лінії відповідають діючим технічним нормам, встановлене, що дозвін на номер телефону 81043660 98 97 49 44 Австрійського мобільного зв'язку, може бути здійснений тільки за допомогою комп'ютерного модему. У разі, якби заборгованість позивача на дану суму виникла внаслідок користування Інтернет-мережею за допомогою модему, як стверджує відповідач, то відповідач повинен був виставити рахунок позивачеві за користування інтернетом. В роздруківках, що надані сторонами до справи у якості доказів, відсутні рахунки на вказану суму заборгованості за користування Інтернетом за даний період. Даний факт є доказом неналежного надання послуг зв'язку позивачеві з боку відповідача. Згідно п.7.11 Договору сторін № УСФ ФЛ 931 від 22.09.2000 р., у разі, якщо з домашнього телефону позивача відбулися телефонні переговори на суму, що значно перевищує середньомісячну, то відповідач повинен був виставити позивачеві для сплати строковий рахунок, однак не зробив цього, що також є доказом порушення з боку відповідача договірних зобовязань щодо надання послуг зв'язку. Згідно листа відповідача вих. № 484, який позивач отримав 22.05.2006 р., надані роздруківки міжнародних переговорів позивача, що надані ЗАТ «[PERSON]Эс.Эм» з'єднання з номером 81043660 98 97 49 44 Австрійського мобільного зв'язку здійснювалося саме з номера телефону позивача. З роздруківок ТОВ ВКФ ЦСС та ЗАТ "Кіївстар" вбачається, що в роздруківці міжнародних переговорів з номера позивача, наданих компанією ЗАТ «[PERSON]Эм», відсутній хронологічний порядок, існують розбіжності у роздруківках ЗАТ «[PERSON]Эм» та ТОВ ВКФ «Цифрові Системи Зв'язку» щодо тих самих телефонних розмов з тривалості дзвінкив і часу з'єднання. Наприклад, у роздруківці ТОВ ВКФ "ЦСС" час першого з'єднання 09.02.2006 р., встановлений на 22:11:03, а у роздруківці ЗАТ «[PERSON]Эм» на 22:11:12. У всіх з'єднаннях наданих у роздруківках вищезазначеними компаніями існує різниця з'єднання в декілька секунд; деякі дзвінки взагалі відсутні у роздруківці ЗАТ «[PERSON]Эм»: наприклад, дзвінок, зазначений у роздруківці ТОВ ВКФ "ЦСС" датою 10.02.2006 р., часом з'єднання на 17:48:20; дзвінок 13:02:2006 р. часом з'єднання на 14:31:34; у роздруківці ЗАТ «[PERSON]Эм» з'єднання багатьох дзвінків повторюється через декілька секунд на той же самий номер: наприклад, дзвінок за датою 10.02.2006 р, часом на 13:29:58, дублюється у 13:29:59, в наслідку чого, тривалість дзвінка за часом повторюється двічі. Тобто, за різницею у дві секунди між викликами зв'язку, позивачеві нараховується час за зв'язок більш ніж півгодини. Встановлені судом розбіжності та неточності в електроних розрахункових документах, які мають бути автоматично зафіксовани комп'ютерними системами, також є доказами фактів неналежного надання послуг зв язку позивачеві з боку відповідача. Відповідно до технічного висновку Одеського державного інституту вимірювальної техніки, що наданий на адвокатський запит представника позивача, за технічною схемою підключення та функціонування телефонної та Інгернет-мереж у квартирі позивача з технічної точки зору неможливо водночас користуватися телефоном та комп'ютерним Інтернет- модемом. Відповідач не надав доказів, що сума заборгованості виникла у позивача внаслідок користування міжнародною телефонною мережою, визнав факт виникнення заборгованості внаслідок користування позивачем електронною Інтернет-мережою. Таким чином, рахунок відповідача на суму заборгованості за користування позивачем телефонною мережою є необгрунтованим, а дії відповідача відносно [PERSON], як споживача послуг звязку, є неправомірними. Відповідно до ст. 906 ч.1 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлене договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1209 ЦК України, продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної інформації про них. Відповідно до 4.4.1,3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання; належну якість товарів (робіт, послуг), торговельного та інших видів обслуговування; безпеку товарів (робіт, послуг); необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про товари (роботи, послуги), їх кількість, якість, асортимент, а також про їх виробника (виконавця, продавця); відшкодування збитків, завданих товарами (роботами, послугами) неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Внаслідок винних дій відповідача, що виразилися у неналежному наданні послуг зв'язку, порушенні договірних зобов'язань та прав позивача, як споживача, регламентованих Законом України "Про захист прав споживачів", позивачеві заподіяна моральна шкода. Згідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України моральна шкода подягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 1 000 гривень. Також, на думку суду, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, так як вони підтверджуються договором про надання юридичних послуг, укладеному 05.06.2006 року між [PERSON] та юридичною агенцією „Срібна лінія", та копіями прибуткових касових ордерів від 19.08.2008р. та 17.03.2009 року. Керуючися ст. ст. 22 ч.1,3, 906 ч.1, 1167 ч.1, 1209 ч.1 ЦК України, ст.ст. З, 12 ч.1,3, 15 4. 3,10, 17 4.1,2,4 ЗУ "Про захист прав споживачів", 4.4.1,2 ст.9, ст.34 ЗУ «Про телекомунікації». Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2001 р. № 4, ст.ст. З, 11, 15,208,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial