Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач ВПЕЖ «Надія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на користь ВПЕЖ «Надія» заборгованість за обслуговування будинку та при будинкової територіїу розмірі 2239 гривень 96 копійок. У позовній заяві зазначається, що 29.07.1997 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території, розташованого [ADDRESS]. Будинок в якому знаходиться викуплена квартира стоїть на балансі Карлівського ВПЕЖ „Надія" та обслуговувався ним. Витрати на обслуговування будинку поділені між квартирами та сплачуються відповідно до площі квартири (58.6 кв.м.). Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та п. 2.2.3 Договору відповідач зобов'язаний вносити плату за житлово-комунальні послуги на рахунок підприємства, у строки встановлені законом або договором, проте кошти відповідач сплачує не регулярно внаслідок чого станом на 01.04.2010 р. утворилася заборгованість у розмірі 2239 грн. 96 коп. ВПЕЖ „Надія" обслуговує будинок № 3 по вул. Крупської в м. Карлівка і несе витрати за фактично надані послуги передбачені тарифом а саме: освітлення місць загального користування цілодобово, за будинком закріплений двірник який прибирає при будинкову територію, обслуговуються внутрішньо будинкові системи, виконуються заявки від споживачів, що підтверджується випискою з журналів сантехнічних, покрівельних та електричних робіт по будинку, виготовляються розрахункові книжки по мірі їх використання, щороку проводиться перевірка димових та вентиляційних каналів про що складається акт державного зразка, який передається до Карлівського управління по експлуатації газового господарства. Таким чином внаслідок невиконання договору відповідачами, підприємству завдано матеріальні збитки на суму 2239 грн. 96 коп. В результаті цього ВПЕЖ „Надія" не має можливості в повній мірі виконувати свої зобов'язання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує з підстав вказаних у позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що заборгованість утворилася до січня 2007 року, а тому на момент подачі позову пройшли строки позовної давності, передбачені ЦК України і в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 29.07.1997 р. між [PERSON] та ВПЕЖ «Надія» було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території, згідно якого ВПЕЖ «Надія» зобовязалося забезпечувати обслуговування та ремонт житлового будинку розташованого в [ADDRESS], а відповідач зобовязаний вносити на рахунок ВПЕЖ «Надія» кошти за обслуговування будинку та при будинкової території, (а.с. 4-5) Згідно з випискою з особового рахунку по будинку, що стоїть на балансі ВП «Надія» №2736 відповідач заборгував ВПЕЖ «Надія» за обслуговування будинку та при будинкової території 2239грн. 96 коп., проте вказана заборгованість утворилася до січня 2007 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 22.04.2010 р„ тобто на момент звернення позивача до суду минув трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому суд вважає за можливе в задоволенні позовних вимог відмовити на тій підставі, що позивач пропустив строки, протягом яких він міг звернутися до суду, без поважних причин.

Outcome: dismissed