Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-09 00:00:00

Позивач у серпні 2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, у звязку з чим згідно ст.6 того ж Закону має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на це у періоди з 01.01.2006 року по 31.05.2010 рік така допомога йому не виплачувалася у належному розмірі, що позивач вважає неправомірним. На підставі викладеного просив суд: ●поновити строк для звернення до суду; ●визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську, що полягають в порушені вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», щодо перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії з урахуванням належної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії; ●стягнути з Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську 6085,30 грн. заборгованості недоплаченої допомоги. Представник відповідача в судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість та законність нарахування такої допомоги . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має статус дитини війни, відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську, що полягають в порушені вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», щодо перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії з урахуванням належної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за період з 01.01.2006 року по 31.05.2010 рік суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року (із змінами внесеними 19 січня 2006 року) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватися поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30 % надбавки до пенсії «дітям війни», тому нарахування та виплата вказаної надбавки не проводилася, тому в частині визнання дій неправомірними за 2006 р. необхідно відмовити. З 01.01.2007 року набрав чинності Закон України Про державний бюджет України на 2007 рік, ст. ст. 71, 111 якого у 2007 році коло осіб, на яких поширюється чинність ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, було істотно звужене, для решти осіб дія згаданої норми була зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) положення п. 12 статті 71, ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими встановлено, що на 2007 рік зупиняють дію положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, де зазначено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті б, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Відповідно до ст.152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Суд вважає, що позовні вимоги, заявлені щодо визнання дій неправомірними за 2007 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню за період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей відповідних законів, що визнані неконституційними, а також, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. З 01.01.2008 року набрав чинності Закон України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , пп. 2 п. 41 розділу ІІ якого розмір підвищення пенсії був прирівняний до надбавки, встановленої для учасників війни. 22.05.2008 року Конституційним Судом України було ухвалене рішення у справі № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними положення пп. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. У звязку з цим законодавство, що регулює спірні питання, повернулося до стану, що існував до набрання чинності згаданим Законом України. У звязку з цим законодавство, що регулює спірні питання, повернулося до стану, що існував до набрання чинності згаданим Законом України. Оскільки згідно ст. 73 Закону України Про Конституційний Суд України акти, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення, але не з часу їх прийняття, заявлені вимоги щодо визнання дій неправомірними за 2008 р. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. У 2009, 2010 роках зміст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не змінювався, тому позовні вимоги, заявлені щодо визнання дій неправомірними за 2009, 2010 роки підлягають задоволенню за період з 01.01.2009 р. по 31 грудня 2009 р., 01.01.2010 р. по 31.05.2010 р. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську суми заборгованості у розмірі 6085,30 грн. недоплаченої допомоги суд вважає можливим відмовити виходячи з наступного. Так, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету України, отже підстави для стягнення коштів з органів Пенсійного Фонду України відсутні. Строк позовної давності у спірних правовідносинах суд вважає таким, що підлягає поновленню, оскільки зазначені позивачем причини його пропуску, з урахуванням його похилого віку, стану здоровя та фактичних обставин справи, оцінює як поважні. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial