Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

В квітні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка вказує на те, що в 1988 р. на її імя було видано ордер на квартиру [ADDRESS]. З 30.09.1989 р. вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який вселився до квартири в 1989 р. у звязку з реєстрацією шлюбу. 22 березня 2001 р. шлюб між ними розірвано, але вони продовжували проживати в цій квартирі. Посилаючись на те, що з серпня 2009 р. відповідач забрав з квартири всі свої речі і переїхав проживати до своєї матері в село Трикрати Вознесенського району та з цього часу у вказаній квартирі не проживає, не цікавиться квартирою, не здійснює оплату комунальних послуг, позивачка просила суд визнати відповідача на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Відповідач позов не визнав, посилаючись на поважність причин зміни місця свого проживання, а відтак і відсутності підстав визнавати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, просив у позові відмовити. Третя особа [PERSON] та представник Миколаївської міської ради вказували на те, що відповідач не проживає в квартирі тривалий час без поважних причин. Заслухавши пояснення позивачки її представника, відповідача, третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до правил ст..ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. З матеріалів справи вбачається, що позивачка з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1989 р. Спірна квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі житлово-комунального підприємства «Мрія» Миколаївської міської ради. Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат площею 31,5 кв.м та була отримана в 1988 році позивачкою. Згідно довідки ЖКП «Мрія» від 16.03.2010 р. в спірній квартирі зареєстровані три особи: позивачка [PERSON] з 27 вересня 1988 року, відповідач [PERSON] з 28.12.1989 р. та їх син [PERSON] з 19.12.1991 р. 22 березня 2001 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати в спірній до 2009 р. В серпні 2009 р. відповідач з власної волі залишив спірне житло, забрав з квартири свої речі та переїхав проживати до своєї матері в село Трикрати Вознесенського району. З цього часу відповідач в квартирі не проживає, не цікавився квартирою, не намагався вселитися до неї, не ніс витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг. Зазначені обставини підтверджуються наявними матеріалами цивільної справи, а також поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідач залишив спірну квартиру ще в серпні 2009 р., весь цей час в квартирі не проживає. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, не проживає в квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України підлягає задоволенню. Посилання відповідача на те, що він переїхав проживати до матері у звязку з його роботою, суд не може взяти до уваги, оскільки зазначені обставини не підтверджені жодними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved