overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 14 грудня 2009 року в м. Житомир померла його баба [PERSON], котра ще при житті заповідала йому своє майно . Він своєчасно не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як після смерті баби тяжко захворіла його мати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в межах двох місяців від дня набуття рішенням суду чинності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного , суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом позивач являється рідним онуком [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження та свідоцтво про народження його матері. 14 грудня 2009 року у віці 95 років в м. Житомир померла баба позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей відділом РАЦС Житомирського управління юстиції зроблено запис за №2938. Після смер ті баби залишилось спадкове майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS] . Ще при житті покійна склала заповіт, яким заповідала зазначену квартиру онуку. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори , зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 376, па день смерті заповідача ніким не скасований і не змінений. Позивач в передбачений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через тяжку хворобу його матері, що підтверджується відповідними довідками. Згідно з вимогами ст.ст.1272, 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причи суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви п прийняття спадщини. При таких обставинах суд вважає, що позивач не звернувся до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а тому позовні вимоги задовольняє. Пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.24 роз*яснив, що вирішуючи питатання про визначення особі додаткового строку , суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами спадкоємця на вчинення цих дій». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, заявив, що в 2006 році померла його сестра [PERSON]. В 1990 році сестра оформила на нього договором дарування 1\\2 частини будинковолодіння в с.Літинка по вул.Коцюбинського 8 Літинського району Вінницької області. В 1994 році вона заповіла свою частину будинку [PERSON], якого згідно рішення Літинського районного суду від 15 березня 2010 року було усунено від права спадкування. Після її смерті відкрилась спадщина на 1\\2 житловий будинок, але не може оформити право власності на спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без нього, позовні вимоги змінив і просить визнати за ним право власності на 1\\2 частину будинковолодіння в с.Літинка по вул.Коцюбинського 8 Літинського району Вінницької області, в іншій частині позову просить залишити без розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.5) видно, що [PERSON] померла 01.05.2006 року. Копія свідоцтва про народження (а.с.6) свідчить, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]В,, де видно, що він з покійною [PERSON] є рідним братом та сестрою. Із рішення Літинського районного суду від 15 березня 2010 року (а.с.24) видно, що [PERSON] усунуто від права спадкування. Із копії договору дарування (а.с.8) в судовому засіданні встановлено, що 03.12.1990 року [PERSON] подарувала 1\\2 частину будинку [PERSON] Копія Сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.9) свідчить, що покійній [PERSON] належало земельна ділянка розміром 2,31 га. Копія технічного паспорту (а.с.11-18) свідчить, що власниками будинку в с.Літинка по вул.Коцюбинського 8 Літинського району Вінницької області є [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті маркітан М.М., але не може його оформити через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, тому суд вважає необхідним визнати за ним право власності на 1\\2 частину будиноковолодіння в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

15.04.2010 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу та про зміну черговості одержання права на спадкування посилаючись на те, шо з липня 1983 року проживала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] за адресою [ADDRESS]., а через певний час змінили місце проживання на [INFO] де проживає по сьогоднішній день, що було обумовлено усною домовленості між нею та батьком [PERSON] 25.04.1990 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб в органах РАЦС, а вже 14.06.1994 року його було розірвано у відповідних органах. В подальшому подружжя примирилося, але повторно реєструвати шлюб в органах РАЦС не стало та продовжили подальше спільне життя однією сім»єю, вели спільне господарство. 22.10.2009 року [PERSON] помер в лікарні і його похованням займалася позивачка. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Другої Полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову, оскільки не має свідоцтва про одруження з померлим. Просить встановити факт проживання однією сім»єю без шлюбу з 1994 року по 22.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та змінити черговість одержання права на спадкування і визнати її спадкоємцем першої черги разом з дітьми спадкодавця [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та враховуючи наявні в матеріалах справи документи просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову пославшись на письмові заперечення надані ним суду, просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач - [PERSON] до суду не зявилася будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи уповноваживши представляти свої інтереси в суді в якості її представника [PERSON]. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для можливого відкладення розгляду справи,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

23 вересня 2010 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачі є його рідними дітьми, які зареєстровані в його будинку № 5, розташованому по вул. Свердлова в м. Нова Одеса, але з літа 2007 року не проживають в ньому, а він змушений сплачувати за них комунальні послуги та не може оформити субсидію. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити і постановити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71 ЖК. Відповідачі будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Позивач погодився на постановлення судом рішення в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Із матеріалів справи вбачається, що будинок № 5, розташований по вул. Свердлова в м. Нова Одеса Миколаївської області належить на праві власності [PERSON], тобто позивачу. В зазначеному будинку, окрім позивача зареєстровані відповідачі по справі. У судовому засіданні зясовано, що відповідачі з липня 2007 року не проживають у спірному житловому будинку, де зареєстровані. Ця обставина підтверджується актом від 30.08.2010 р. складеного депутатом міської ради. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] не проживають за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, а тому слід вважати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

22 вересня 2010 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25.04.2005 р., його покійна дружина [PERSON], без його згоди зареєструвала у належному їм будинку № 21, розташованому по провул. Миколаївському в м. Нова Одеса, дружину свого брата [PERSON] У тому ж році відповідач, яка не мала наміру проживати у будинку, виїхала за межі держави, але залишилася зареєстрованою у ньому і він сплачує за неї комунальні послуги та не може оформити субсидію. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити і постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71 ЖК. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася. Позивач погодився на постановлення судом рішення в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Із матеріалів справи вбачається, що будинок № 21, розташований по провул. Миколаївському в м. Нова Одеса Миколаївської області належить на праві власності [PERSON], тобто позивачу. В зазначеному будинку, окрім позивача зареєстрована відповідач по справі. У судовому засіданні зясовано, що відповідач жодного дня не проживала у спірному житловому будинку, де зареєстрована з 25 квітня 2005 р. Ця обставина підтверджується актом від 31.08.2010 р. складеного депутатом міської ради. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, а тому слід вважати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 11.03.08. року народження, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина знаходиться на повному її утриманні, батько у вихованні доньки та матеріальному забезпеченні участі не приймає. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Сторони по справі перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 30.07.03. року народження, та дочка [PERSON], 11.03.08. року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося, сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та відновлювати їх не бажають. За рішенням суду з [PERSON] на старшу дочку [PERSON],[INFO] стягуються аліменти на її утримання. На молодшу дитина, [PERSON], [INFO] відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у її вихованні не приймає. Як свідчить довідка виконкому Балтської міської ради Одеської області від 30.03.10. № 1773 неповнолітні діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Судовим розглядом встановлено, що відповідач неповнолітню дочку [PERSON] матеріально не забезпечує, участі у вихованні сина не приймає. Обовязок батьків утримувати дітей, закріплений в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідачем проігнорований. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], подав до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, [PERSON], в якій позивач просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 03 червня 1998 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Семенівського району Чернігівської області, актовий запис № 02 розірвати. В обґрунтування своєї вимоги у позові [PERSON] зазначив, що з відповідачем [PERSON] він зареєстрував шлюб 03 червня 1998 року. У шлюбі народилась дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин несумісності характерів. Сторони у справі разом не проживають, припинили шлюбні відносини і ведення спільного побуту. Спір про право власності на спільне майно та утримання малолітнього сина відсутній. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, доручив представляти його інтереси в суді адвокату [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], позов підтримав повністю, просив його задовольнити, та пояснив про те, що шлюб слід розірвати за обставин, які вказані позивачем у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила про те, що просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, та вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 03 червня 1998 року. У шлюбі народилась дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин несумісності характерів. Сторони у справі разом не проживають, припинили шлюбні відносини і ведення спільного побуту. Спір про право власності на спільне майно та утримання малолітнього сина відсутній. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Ухвалюючи рішення на користь позивача, яким при подачі позову не сплачене державне мито в силу закону як потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає за необхідне звільнити сторони, в тому числі і відповідача, від сплати державного мита як потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з вимог п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач пред'явила позов до відповідача і враховуючи уточнені позовні вимоги просить розірвати шлюб, укладений між ними, а також просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., і до повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а також те що відповідач є батьком їхньої малолітньої дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість її надавати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача, та дослідивши матеріали справи встановив наступне. 24.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Даний шлюб був зареєстрований виконкомом Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зроблено запис за №5. Від проживання у шлюбі сторони мають сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалося, їхнє подальше подружнє життя є неможливим. Шлюбно-сімейні стосунки вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, для збереження сім'ї шляхів немає, що негативно впливає на здоров'я та виховання дитини. За таких обставин шлюб необхідно розірвати. У ч.9 ст. 7 СК України закріплено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, у ст.182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне і становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не працює. Стан здоров'я [PERSON], задовільний інших утриманців немає. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги названі норми закону, позицію сторони, їх матеріальне становище та стан здоров'я, а також інші обставини, що мають істотне значення по справі, зокрема, вік сторін, їх працездатність, можливість заробляти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.7, 105, 110, 112, 180, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про зобов*язання відповідача ВАТ «Запоріжсталь» внести зміни до п.7 акту форми Н-1 У своєму позові та у судовому засіданні позивача пояснив, що він працював вогнетривником в ЦРМП на ВАТ «Запоріжсталь» з 1985 року по 2000 рік. У 1986 році він пройшов навчання у відділі з підготовки кадрів комбінату «Запоріжсталь за професією «вогнетривника». На ВАТ «Заполріжсталь» до 1954 року робітникам, виконуючим роботу «вогнетривника» в трудовій книжці робився запис «каменяр». Професія «каменяр» була перейменована в професію «вогнетривник» у зв*язку з тим, що остання потребує більш високої кваліфікації робітника, з урахуванням кладки різних дільниць конструкцій печей та розміру швів при високій температурі робочої зони печей. Перевірку знань у позивача с зазначеної професії було проведено на підставі протоколу № 86 від 07 березня 1986 року. З 17 серпня 1992 року позивач працював в БМУ «Запоріжстальбуд-1» на будівництві пансіонату «Металург» у с.Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, куди він був направлений за розпорядженням по ЦРМП. 07.12.1992 року він був травмований на виробництві, про що було складено акт форми Н-1 від 10.12.1992 року. 11.06.2010 року він звернувся до ЗМВ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Але листом від 16.06.2010 року позивачу було відмовлено в прийнятті документів та призначені страхових виплат у зв*язку з тим, що в наданих ним документах виявлені розбіжності професії, що вказана в акті форми Н-1 від 10.12.1992 року № 1 та в трудовій книжці, а саме: « каменщик та огнеупорщик на гарячих роботах» відповідно. Тому, позивач зсушений звернутися до суду з заявою про внесення змін в акт форми Н-1 та змінити назву професії «каменщик» на «вогнетривник на гарячих роботах». Представник ВАТ «Запоріжсталь» у судове засіданні надав заяву, що проти позову не заперечує і просить розглянути справу без його участі. Представник Фонду соціального страхування проти позову не заперечує. Дослідивши докази, вислухав пояснення позивача, третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Так, із розпорядження по ЦРМП від 14.08.1992 року вбачається, що вогнетривника [PERSON] направлено для будівництва пансіоната «Металург». Із акту № 1 форми Н-1 від 10.12.1992 року вбачається, що професія [PERSON] вказана «каменщик». Із трудової книжки БТ-1 № 5881039 [PERSON] вбачається, що його професія вказана «огнеупорщик». Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов свої докази у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 4325,10 доларів США суми кредиту та відсотків, а також штрафи в сумі 250 грн. та 216,26 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що заборгованість виникла внаслідок різкого подорожчання долара США. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2008 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 6000 доларів США на строк до 20.04.2010 зі сплатою 24 % річних. Відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки, однак свої зобовязання не виконав. В забезпечення кредитного договору 23.04.2008 укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобовязався відповідати за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.530 ЦК України вказується, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк(термін). Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог закону, відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від виконання договірних зобовязань, в установлені строки заборговані суми не повернули. Заборгованість за договором згідно розрахунку складає 4325,10 доларів США суми кредиту та відсотків, а також штрафи в сумі 250 грн. та 216,26 доларів США. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved