Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності з 01.11.2006 року відповідно до ст. 50. 54 Закон) України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач посилається на те, що він є інвалідом 2 групи, потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1. Відповідно до ч.4 ст. 54 Закон) України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для 2 групи - 8 мінімальних пенсій за віком. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю. особам, віднесеним до категорії 1 (інвалідам 2 групи) відповідно до ст. 50 цього ж закону складає 75% мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач виплачує зазначені кошти у значно менших розмірах. Позивач вважає відмову відповідача у перерахуванні та виплаті недоотриманих сум відповідно до визначених Законом розмірів незаконними, просить визнати такі дії неправомірними, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити недотриману пенсію відповідно до вимог ч.4 ст. 54 та ст. 50 зазначеного Закону за період з 01.1 і.2006 року. Позивач у судове засідання не заявився, написав заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача у судове засідання не заявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в межах чинного законодавства України. Проте, ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст. 62 Закону України «Поро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право роз'яснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити, застосувати встановлений законом трирічний строк позовної давності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є потерпілим 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ЛНА на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, що підтверджено відповідним посвідченням, довідкою МСЕК. Позивач, проживаючи в [INFO], отримує нараховану відповідачем пенсію: основний розмір якої станом на 01.11.2009 року становить 1090 гри., додаткова пенсія становить 114, 60 грн. . що вбачається з наданої відповідачем відповідачі позивачу. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1. призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст. 54 цього ж закону в усіх випадках розміри інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим ... по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Пенсія та додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду з якого виплачуються такі видатки, і тому не є належним відповідачем у справі, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд і людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначивши суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі ви у необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань». З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той. що вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству № 523 від 30.05.1997 року, № 530 віл 28.05.2008 року. № 654 від 16.07.2008 року) є такни що не відповідають нормам ст. 50 та 4.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Вигід а . коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 50, 54 Закону - неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держак: (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміси обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може б\\ к звужений ( ст.22). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетна, Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами Україні, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждай; внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене. іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Таким чином, враховуючи те, що зміни до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік») 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними на з того ж дня і по даний час с попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити частково визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу недоплачених сум основної та додаткової пенсій у розмірах, визначених цими статтями за період з 11.08.2007 року ( з урахуванням трирічного строку позовної давності на застосуванні якого наполягає позивач) по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. Подальший перерахунок та виплата пенсій позивачу має проводитись відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни мінімальної пенсії за віком. На підставі викладеного, ст. 50. 54 Закон) України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial