Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому зазначила, що вона є інвалідом третьої групи від захворювання, повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних їй пенсій не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом, і на відмову УПФ привести їх у відповідність з вимогами Закону, позивачка просить зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії з 30.04.2010 року з розрахунку державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з розрахунку 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та зобовязати відповідача сплатити заборгованість. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, на позові наполягає, просить про його задоволення. Представник відповідача до суду не зявився, надав письмове звернення, яке містить заперечення проти задоволення позову та прохання про вирішення спору без участі його представника. За згаданих обставин у відповідності до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі представника УПФУ. Письмове звернення УПФУ в Шевченківському районі містить заперечення проти задоволення позову з посиланням на те, що УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя діяв у межах закону та відповідно до своїх повноважень, просить у задоволенні позову відмовити. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач одержує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3 та 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно частини 4 статті 54 вищевказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 вказаного Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 цього Закону здійснюється повністю, незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Відповідно до наведених положень закону позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46). Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В силу ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Право позивача на отримання зазначеної пенсії та додаткової пенсії закріплено у Законі, гарантовано державою, а обов'язок здійснення перерахунку пенсії позивача покладено саме на Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя. \~ Враховуючи приписи зазначеної норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положення ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено право особи зі статусом інваліду третьої групи від захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, на отримання пенсії не нижче ніж шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що відповідач зобов'язаний призначати, нараховувати та виплатити позивачу пенсію, виходячи із розміру встановленого у квітні 2010 року вересні 2010 року мінімального розміру пенсії за віком з урахуванням фактично сплаченої пенсії.

Outcome: approved