overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з 2007 року здобула право на призначення та отримання пенсії за віком. Так як після призначення пенсії вона продовжувала працювати, з 02 травня 2009 року відповідачем було перераховано розмір її пенсії, з яким вона не згодна. Так як вона зверталася до відповідача за перерахунком пенсії 02 травня 2009 року, останньому слід було застосовувати показник середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, а саме за 2008 рік, а не 2007 рік. Але відповідач здійснив перерахунок пенсії саме з урахуванням середньої заробітної плати за 2007 рік. Просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківскому районі Донецької області у відмові [PERSON] здійснити перерахунок її пенсії з 15 лютого 2010 року.Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області зробити перерахунок пенсії [PERSON] з 15 лютого 2010 року, враховуючи показник середньої заробітної плати за 2008 рік. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і просять суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківскому районі Донецької області у відмові [PERSON] здійснити перерахунок її пенсії з 15 лютого 2010 року.Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області зробити перерахунок пенсії [PERSON] з 15 лютого 2010 року, враховуючи показник середньої заробітної плати за 2008 рік . Представник відповідача вимоги позивача та її представника не визнала і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, так як вважає, що перерахунок пенсії позивачці було здійснено вірно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач народилася 01 травня 1952 року і з 2007 року здобула право на призначення та отримання пенсії за віком з досягненням 55 річного віку. Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 « Деякі питання соціального захисту деяких категорій громадян» у разі, коли застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше як 24 місяці страхового стажу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу за календарний рік. що передує року перерахунку пенсії. Позивач звернулася до відповідача з вимогою про перерахунок пенсії у 2009 році і середня заробітна плата повинна бути враховуватися для обчислення пенсії за 2008 рік, а не за 2007 рік,що підтверджується як свідченнями позивача, так і поясненнями представника відповідача, тому у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 « Деякі питання соціального захисту деяких категорій громадян»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно яке залишилось після смерті дідуся [PERSON], який помер 3 липня 2004 року, а саме: житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: вул. Шевченка 155, с. Зозуленці, Хмільницького району, посилаючись на те, що після смерті дідуся спадкове майно позивач фактично прийняв, так як постійно проживав з ним до моменту смерті, вів спільне господарство, користувався спадковим майном. У нього на руках знаходяться правовстановлюючі документи на спадкове майно, але, звернувшись до Хмільницької державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено в зв'язку з тим, що спадкодавець за свого життя не встиг отримати свідоцтво на право власності на належний йому житловий будинок. Окрім позивача спадкоємцем за заповітом від 2 липня 2004 року є його сестра [PERSON], спадкодавець заповів позивачу будинок з прибудовою, господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: вул. Шевченка 155, с. Зозуленці, Хмільницького району, а [PERSON] грошові вклади, які йому належали. Представник до Пустовійтівської сільської ради позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечує, претензій до спадкового майна не має. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, проти їх задоволення не заперечує, претензій до спадкового майна не має. Суд заслухавши покази позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки інвентаризаційною справою від 12 травня 2010 року доведено, що господарські будівлі, які знаходяться за адресою: вул. Шевченка 155, с. Зозуленці, Хмільницького району належали [PERSON]; свідоцтвом про смерть серії І-БВ №246456 доведено, що [PERSON] помер 3 липня 2004 року; довідкою Пустовійтівської сільської ради №267 від 5.07.2010 року доведено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] так, як до його смерті він постійно проживав разом з ним. Таким чином доведено, що перешкод у визнанні за позивачкою права власності на неї не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що підставою для припинення шлюбу є непорозуміння між нами, різні погляди на життя та суперечки, які виникають з цього приводу. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити нашим інтересам. У теперішній час примирення неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, погодилася з тими обставинами, які навів позивач в позовній заяві в обґрунтування своїх вимог, проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила суд після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «Коваленко», про що надала суду відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 липня 1998 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Іванівського району Одеської області, актовий запис № 07. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - син [PERSON], [INFO]. Підставою для припинення шлюбу є непорозуміння між сторонами, різні погляди на життя та суперечки, які виникають з цього приводу. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення. Сторони домовилися, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати біля матері та знаходиться на її вихованні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Витрати, які повязані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАГС, покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що останні чотири роки відповідачка постійно учиняє сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити моїм інтересам та інтересам неповнолітнього сина. В останній час відповідачка витребує розірвати шлюб. У теперішній час примирення неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, погодилася з тими обставинами, які навів позивач в позовній заяві в обгрунтування своїх вимог, проти розірвання шлюбу не заперечувала, про що надала суду відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 13 лютого 1998 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Усатівської сільської ради, Біляївського р-ну, Одеської області, актовий запис № 05. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. В останні чотири роки відповідачка постійно учиняє сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та інтересам їхнього сина. В останній час відповідачка витребує розірвати шлюб. У зв'язку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Спільне майно [PERSON] та [PERSON] поділили добровільно. Перед зверненням до суду, [PERSON] та [PERSON] домовилися, що син залишиться проживати з [PERSON], а [PERSON] буде брати участь у його вихованні і матеріальному утриманні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Витрати, які повязані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАГС, покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, оскільки відповідачі користуються послугами, які надає позивач і їх не оплачують. Представник позивача в судовому засіданні пред'явлений позов підтримав, просить стягнути суму заборгованості за спожиті послуги поновивши пропущений строк позовної давності та понесені судові витрати при поданні позовної заяви. Відповідачі, в судове засідання не з'явилися, про причини не явки суд не повідо\-мили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав : Судом встановлено що відповідачі тривалий час не оплачують житлово- комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, хоча ними користуються, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Довідкою адміністрації позивача від 01.08.2010 року стверджується, що заборгованість відповідача за надані послуги з теплопостачання становить в сумі 1086 грн. 88 коп., яка виникла за період з 01.12. 2009 року по 01.07.2010 року. Сума боргу ніким не оспорюється. Позивач просить поновити строк позовної давності. Суд вважає, що цей строк позивачем пропущений з поважних причин, оскільки був змінений порядок стягнення заборгованості по виконавчих написах. Також, враховуючи важкий фінансовий стан підприємства, зумовлений заборгованістю бюджету по пільгах та субсидіях, боргу квартиронаймачів, позивач не міг своєчасно звернутися до суду, тому строк позовної давності слід поновити. Відповідачі неодноразово попереджувалися про сплату заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Щомісячно відповідачі отримують з КП «Комінтех» рахунок на оплату комунальних послуг, в якому зазначено розмір боргу і одночасно, пропонується ( у кого відсутні кошти ) звернутися в комісію по рест\-руктуризації заборгованості для укладення угоди, або у відділ субсидій для надання субсидії малозабезпеченим сім'ям, проте відповідачі на це не реагують і не приймають ніяких мір для погашення боргу. Виходячи з наведеного та змісту ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, зазначають, що повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відпові\-дальність за зобов'язанням, щодо оплати житлово-комунальних послуг та зобов'язані своєчасно у встановлені строки вносити плату за комунальні послуги, що випливають із зазначеного договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до «вичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому суд прийшов до переконання, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі та у рівних частинах відповідно до виникнення відповідальності за зобов'язанням, щодо оплати житлово-комунальних послуг.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

23 липня 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 11 листопада 2005 р. уклала з [PERSON] нотаріально посвідчений договір, за яким отримала в дар від останнього житловий будинок № 49, розташований по вул. Гагаріна в м. Нова Одеса Миколаївської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,071 га. 13 листопада 2009 р. [PERSON] помер, спадкоємцем його є його дружина, тобто відповідач у справі. Посилаючись на ст. 377 ЦК і ст. 120 ЗК України просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнала повністю і не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст. 30 Земельного Кодексу України (в ред. 1990 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на забудову і споруди, разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності чи користування земельною ділянкою без зміни цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок № 49 з відповідними господарськими будівлями, що розташований по вул. Гагаріна в місті Нова Одеса Миколаївської області знаходився у приватній власності [PERSON]. 03 березня 1995 р. [PERSON], на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради від 01.03.1994 р. за № 32 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0071 га, для обслуговування житлового будинку № 49, що розташований по вул. Гагаріна в місті Нова Одеса Миколаївської області. 11 листопада 2005 р. позивач по справі уклала з [PERSON] договір дарування, за яким отримала в дар житловий будинок № 49, що розташований по вул. Гагаріна в м. Нова Одеса, який посвідчили нотаріально. Судом встановлено, що при переході права власності на житловий будинок від [PERSON] до [PERSON]С, право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування вищезгаданого будинку не оформлялося. Однак фактично позивач користується та розпоряджається на свій розсуд спірною земельною ділянкою, а з листопада 2005 р. фактично обробляє спірну земельну ділянку призначену для обслуговування будинку. Судом з'ясовано, що 13 листопада 2009 року [PERSON] помер, єдиним спадкоємцем якого є [PERSON], тобто відповідач у справі. Введене свідчить, що під час отримання в дар від [PERSON] житлового будинку до [PERSON], відповідно з чинним на той час законодавством, перейшло право власності на спірну земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі та має від відповідача двоє дітей сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги не надає. На підставі цього позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та попросила його задовольнити. Відповідач повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, але в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі із 29.02.1992 року (а.с.4), у якому народилась діти син [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5,6). Діти на даний час зареєстровані та проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України, відповідач, як батько, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Крім того, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та необхідно стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 350 грн., з урахуванням майнового стану платника аліментів. Також необхідно допустити негайне виконання рішення суду, крім того, на відповідача покладаються судові витрати, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів з моменту припинення навчання. Відповідачка письмових заперечень проти позову не подала. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Пояснив, що за рішенням Рівненського міського суду №2-2739/10 від 15.05.2007 року з нього стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], починаючи з 15.05.2007 року і до досягнення сином 23-річного віку до 26.07.2011 року. Оскільки син [PERSON] 30.06.2010 року закінчив навчання,просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону,не порушує права,свободи та інтереси інших осіб,тому позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що за рішенням Рівненського міського суду №2-2739/10 від 15.05.2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], починаючи з 15.05.2007 року і до досягнення сином 23-річного віку до 26.07.2011 року. Згідно довідки від 29.04.2010 року [PERSON] навчається на денній платній формі навчання з 01.09.2009 року по 30.06.2010 року. Згідно ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За наведених обставин,підстави для задоволення позову наявні. На підставі ст. 199 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Позивачка пояснює, що 24.05.2009 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є спльна дитина-Коноваленко [PERSON] Володимирівна-07.10.2009 року народження, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільно не проживають з 20.03.2010 року, так як між ними склалися неприязні стосунки. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в сумі 1000 грн. Відповідач не заперечує, що знаходиться у шлюбі з позивачкою і мають спільну дитину. На цей час він не працює, а тому не заперечує проти надання допомоги на утримання дитини в сумі 300 грн щомісячно. Вислухав пояснення сторін, вивчивши надані документи, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню. Відповіідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнння ними повноліття. Як встановлено з свідоцтва 1-ЖД № 195135 про народження [PERSON] 07.10.2009 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідач незаперечує що позивачка з дитиною проживають окремо. Згідно з ст. 181 СК України, той з батьків, який проживає окремо має надавати на утримання-дитини кошти, які встановлюються в частці від заробітку або в твердій грошовій сумі. Відповідач указав, що він не працює, а тому відповідно до ст. 182, 184 СК, суд стягує аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідач пояснив, що може надавати допомогу у розмірі 300 грн.щомісячно. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини може бути встановлені в сумі 300 грн, так як це відповідає вимогам ст. 182 ч.2 СК України. Як указано в Законі України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646-УІ від 20.10.2009 року, починая з 01.07.2010 року встановлений прожтковий мінімум на дитину до б років в сумі 771 грн. Ст. 182 ч.2 СК встановлює мінімвльний розмір аліментів на одну дитину не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму для диини відповідного віку, тому стягнення аліментів в сумі 300 грн на місяць відповідає чинному законодавству.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Представник позивачка пояснює, що з 25.08.2005 року неповнолітні [PERSON]В та [PERSON]В постійно проживають в школі і знаходяться на повному державному забезпеченні. Мати дітей -[PERSON]І позбавлена батьківських прав щодо дітей, ними не інтересується, їх не відвідує, але це не звільняє її від обов'язку надавати матеріальну дітям. Представник просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей відповідно до закону. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомллась повістками тому суд за згодою представника позивача ухвалює заочне рішення. Вислухав пояснення представника позивача, вивчивши надані документи, суд вважає позов таким ще підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнння ними повноліття. Як встановлено з свідоцтва 1-ЖД № 321161 про народження [PERSON] 09.05.1997 року, та з свідоцтва 1-ЖД № 160420 про народження [PERSON] 02.07.1998 року їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Кілійського районного суду Одеської області від 11.04.2005 року [PERSON]І позбавлена батьківськіх прав щдо своїх неповнолітніх дітей- Семьонової [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Як указано в довідках № 136 та 139 від 23.06.2009 року, неповнолітні [PERSON]В та [PERSON]І постійно проживають в школі з 25.05.2005 року і знаходяться на повному державному забезпеченні. Згідно з ст. 166 ч.2 СК України, особа позбавлена батьківськіх прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, розмір алвментів на одну дитину не млже бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтв про народження діти відповідачки досягли віку більше 6 років. Як указано в Законі України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати « 1646-УІ від 20.10.2009 року, починая з 01.07.2010 року встановлений прожитковий мінімум на дитину від років 6 до 18 років в сумі 921 грн., тому 30% складає 276 грн.30 коп.

Outcome: partial