Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом в якому просить про визнання дій відповідача незаконними,та зобов»язання відповідача нарахувати та сплатити їй заборгованість по державній допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст..43 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленними народженням та похованням» виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленного законодавством за період з 20. 08.2007 року по 07.01.2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що вона як застрахована особа у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до 3 років відповідно до зазначеного Закону в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому що дитину народила 07.01.2005 року , перебувала на обліку в УПСЗН з 20.08.2007 року по 07.01.2008 року, але ж виплати їй проводяться в меншому розмірі,і при її зверненні до відповідача в перерахунку їй було відмовлено. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити тому що позивачка до народження дитини працювала, є застрахованою особою в систем і державного загальнообов»язкового страхування на випадок тимчасової втрати працездатності, перебувала на обліку у відповідача , та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, але ж виплати їй проводились в меншому розмірі, ніж передбачено Законом « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленними народженням та похованням».Зменшення суми соціальних виплат суперечить Конституції України, яка гарантує кожному рівень соціального захисту на рівні не менш прожиткового мінімуму. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але залишив суду заяву про розгляд справи у його відсутність, але ж залишив письмові заперечення на позов,згідно яких проти позову заперечує, мотивуючи тим, що позивачка знаходилась на обліку в УПСЗН Володарської райдержадміністрації та отримувала допомогу по догляду за дитиною до трьох років з 01.04.2007року по 07.01.2008 року в мінімальному розмірі, тому що нею не надавалась довідка про доход сім»ї за 6 місяців , яка б давала б їй право отримувати допомогу в більшому розмірі.Щомісячна допомога по догляду за дитиною призначалась і сплачувалась у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 р., якою визначено розмір допомоги як різниця між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї із розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менш ніж 130 грн. Ці положення у 2008 р. не визнавалися неконституційними і є діючими на теперішній час.. Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України, УПСЗН є головним розпорядником бюджетних коштів, і не правомочне виплатити коштів більш, рніж передбачено Законом України про Державний бюджет, тому за відсутності фінансування додаткових витрат на сплату допомоги в більшому розмірі відповідач не може проводити такі виплати. Саме виходячи із такого розміру допомоги із Державного бюджету відбувається фінансування і відповідач як розпорядник бюджетних коштів не вправі вийти за ці межи. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 07.01.2005 рокуу позивачка народила дитину -[PERSON]»ю Олексіївну, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини. До декретної відпустки працювала вШевченківській ЗОШ 1-3 ступенів, що підтверджено довідкою У звязку з народженням дитини позивачка з 0104.2007р. по 07.01.2008 року перебувала на обліку у відповідача і отримувала щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в загальній сумі 1236.00 грн. Але ж вимоги позивачки про зобов»язання відповідача зробити перерахунок і виплату їй допомоги по догляду за дитиною до 3-х років відповідно до ст.43 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням»( закон №2240)не можуть бути прийняті судом і задоволені із слідуючих підстав. Ст.43 Закону №2240 гарантує застрахованим особам право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років у розмірі що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності , але не менше розміру прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.. 1 Закону № 2240 визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї'), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" суб'єктами загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є застрахована особа, страхувальник та страховик. При цьому, страховиком є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд). За частиною 3 статті 9 вказаного закону Фонд є некомерційною самоврядною організацією. Частиною 1 статті 19 Закону № 2240-ІП передбачено, що основним джерелом формування коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, є страхові внески страхувальників-роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених цим Законом. Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до Постанови КМУ № 32 від 16 січня 2007р. у 1 кварталі 2007р. виплачував спірну допомогу за рахунок субвенцій, що перераховувалися УПСЗН на рахунки Фонду, а починаючи з 2 квітня 2007 року, не здійснює виплату допомоги. З цього часу страхувальники (субєкти господарювання) не мають права здійснювати призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок коштів Фонду та відображати ці витрати в звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням З прийняттям змін у законодавстві, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, Фонд з квітня 2007року вже не виконує функції щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до 3 трьох років застрахованим особам. Спірна допомога виплачується не з суми страхових внесків страхувальників , не врозмірах визначених Фондом соцстрахування з тимчасової втрати працездатності , а за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, и і саме держава взяла на себе функцію такі виплати здійснювати. А тому, на думку суду, ст..43 Закону України №2240, на яку посилається позивачка і її представник не може бути застосована до зазначених правовідносин. Спеціальним законом виступає Закон « Про Державну допомогу сім»ям з дітьми», який і підлягав би застосуванню до зазначених правовідносин. Відповідно до Розділу 2 Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік (№ 107), п. 23 частина перша статті 15 викладена в новій редакції згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень" Питання щодо порядку призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" незалежно від статутсу застрахованої чи незастрахованої особи. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року , яким розглядалось питання щодо відповідності конституції положень щодо внесення змін в деякі законодавчі акти Законом України про Державний бюджет на 2008 рік зміни, внесені в ст.15 Закону України « Про державну допомогу сім»ям « з дітьми не були визнані неконституційними і є дійсними на теперішній час. Незважаючи на те що ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" є чинною, на думку суду підлягає застосуванню спеціальний закон- Закон України Про державну допомогу сім'ям з дітьми, тому що правові норми Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми в редакції Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік у часі прийняті пізніше за ст. 43 Закону № 2240, вони повністю узгоджуються з іншими нормативними актами, які визначають порядок сплати допомоги і джерела фінансування цих виплат, а тому аналізуючи викладені обставини, враховуючи що законодавством функція виплати допомоги по догляду за дитиною визначена як державна, суд вважає необхідним в даному випадку застосовувати і щодо застрахованих осіб і щодо незастрахованих осіб положення про розмір спірної допомоги, які визначені лише ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми. Таким чином вимоги позивачки і її представника щодо сплати допомоги по догляду за дитиною до 3-років в розмірі, встановленням Фондом державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму, відповідно до ст.43 Закону № 2240 за період з 20.08.2007 року ро 07.01.2008 року є безпідставними і не підлягають задоволенню

Outcome: dismissed