Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

[PERSON]Л звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні належною їй на праві власності ? частиною квартири [ADDRESS], шляхом вселення її в квартиру та виселення [PERSON] разом з її дітьми без надання їй іншого жилого приміщення та стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 10000 грн.. В позовній заяві позивач зазначила, що на підставі Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва №2-2154 від 16.03.2009 року їй та відповідачу [PERSON] на праві власності належить по ? частині квартири [ADDRESS]. При цьому [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні ? частиною квартири, так як змінив замки на вхідних дверях, та не дозволяє їй проживати в квартирі. Також без її дозволу вселив у квартиру [PERSON] з її дітьми. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, підтвердили викладені в заяві обставини. У відповідності до вимог ст..116 ч.3 ЖК України просила виселити [PERSON] з її дітьми без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно перешкоджає позивачці проживати у спірній квартирі, так як та порушує умови співжиття, вчиняє сварки та псує речі. При цьому пояснив, що дійсно без дозволу [PERSON] вселив у квартиру свою на теперішній час дружину [PERSON], з нею діти в квартиру не вселялися. В теперішній час в квартирі також проживає їх з відповідачкою спільна донька, [INFO]. В подальшому в судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач [PERSON] є співвласниками в рівних долях (по ? частині) квартири [ADDRESS] на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва №2-2154 від 16.03.2009 року. Згідно ст..358 ч.1 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Порядок користування спірною квартирою між співвласниками у відповідності до вимог ст..358 ЦК України не визначався. При цьому, як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] дійсно без згоди на те співвласника [PERSON], вселив до спірної кварти свою на той час співмешканку [PERSON] Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачці у користуванні належною їй на праві власності частиною квартири, що підтверджується як поясненнями самого відповідача так і дослідженими матеріалами справи, а саме постановами ДІМ Заводського РВ ММУ про відмову в порушенні кримінальних справ по скаргам [PERSON] від 18.02.2009 року та 03.06.2009 року. Відповідно до ст..155 ЖК України власник не може бути позбавлений права користуватися житловим будинком (квартирою), крім випадків передбачених законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що діями відповідачів були порушені права позивачки як власника жилого приміщення, які підлягають поновленню шляхом вселення [PERSON] у спірну квартиру. Також суд приходить до висновку, що дійсно відповідач [PERSON] була вселена до квартири з порушенням встановленого законом порядку, оскільки співвласник квартири позивач не надала згоди на її вселення. Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] самоправно зайняла жиле приміщення та у відповідності до ст..116 ч.3 ЖК України підлягає виселенню з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині виселення дітей [PERSON], то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст..10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачкою доказів стосовно зазначених вимог суду не надано. Більш того в матеріалах справи відсутні будь-які докази проживання дітей [PERSON] у спірній квартирі. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Та може полягати, зокрема у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя , у порушенні права власності, інших цивільних прав…». З урахуванням встановленого, суд приходить до переконання, що дійсно неправомірними діями саме відповідача [PERSON], як співвласника спірного житла, позивачці було завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних переживаннях повязаних з порушенням її прав власника, крім цього [PERSON] доводилося докладати дотикових зусиль до організації свого звичайного укладу життя, та вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі ст..88 ЦК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial