Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що віна є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії інвалідом 2-ї групи безстроково внаслідок захворювання пов`язаного з аварією на ЧАЕС . Відповідно до ст. 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі Закон № 796-12) віна, як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2-ї групи інвалідності, - має право на щомісячну додаткову пенсію у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та на державну пенсію , розмір якої не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком з підвищенням їх відповідно до нового прожиткового мінімуму, як це передбачено ч. 3 ст. 67 зазначеного закону. Відповідач у супереч вказаним нормам не провів відповідне нарахування пенсій , тому він звернувся з заявою щодо проведення визначення та перерахунку зазначених пенсій, однак він відмовив йому в цьому і у зв`язку з цим просив визнати, протиправною вказану відмову та зобов`язати відповідача здійснити з 28.10.2009 року до його смерті, перерахунок державної і додаткової пенсії згідно ст..ст. 50,54,67 Закону України № 796-12. Позивач надав суду заяву у якій підтримав свій позов у повному обсязі і просив справу розглянути у його відсутність. ( а.с. 16). Відповідач надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника ( а.с. 20). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідом ІІ групи ( ас. 6,14-15). Віна перебуває на обліку в ПФУ, яке відповідно до « Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2 , є органом фонду основним завданням якого є призначення ( перерахунок) та виплата пенсії. Починаючи з січня 2007 року [PERSON] ,як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії , інваліда 2-ї групи, державна і додаткова пенсія нараховується і виплачується на підставі постанов КМУ від 27.12.2005 року та від 03.01.2002 року № 1. З січня 2008 року позивачу нараховувалась і виплачувалась державна пенсія відповідно до Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, додаткова відповідно до ст. 50 Закону № 796-12 в редакції від 27.12.2007 року . З 22 травня 2008 року [PERSON], державна і додаткова пенсія нараховується і виплачується на підставі ч. 4 ст. 54 Закону України № 762-12 в порядку, визначеному Постановами КМУ від 16.07.2008 року № 654 « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та від 28.05.2008 року № 530 « Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та на підставі ст. 50 Закону України № 762-12 в розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність ( а.с. 14-15). Позивачка звернулася до ПФУ з заявою про перерахунок йому державної та додаткової пенсій згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-12, однак отримала відмову ( а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 796-12, особам віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону № 796-12, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8-ти мінімальних пенсій зі віком. Виходячи з наведеного, позивач, як особа , яка віднесена до 1 категорії 2 групи інвалідності, відповідно до ст.. 50 , ч. 4 ст. 54 Закону України № 796-12, має право на призначення пенсії не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком і це право гарантується Конституцією України, безпосередньо відповідно до ч. 2 ст. 46 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт який має вищу юридичну силу. Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при призначенні розміру пенсій позивачу, відповідачем повинні бути застосовуватися ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не зазначені Постави Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Пунктом 28 розділу 2 Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2008 року, норми статей 50,54 , ч. 3 ст. 67 Закону № 796-12 викладені також зі звуженням пільг і компенсацій особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи, які діяли з 01 січня 2008 року до 22 травня 2008 року. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) положення пункту 28 розділу ІІ Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Зі змісту статей 50, та 54 Закону № 796-12 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами , передбаченими частиною першою статті 28 Закону України « Про загальнообовязкове пенсійне страхування» ( Закон № 1058-15) , іншого нормативно правового акта який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не має. Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-12, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії визначений ст..ст. 50,51 та 54 цього Закону. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність , у 2009-2010 р.р. встановлювався наступними законами України : -Ст.. 62 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» у розмірі : з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня 406 гривень, з 1 жовтня 411 гривень. -Ст.. 58 Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» : з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня 481 гривень, з 1 липня 482 гривні, з 1 жовтня 498 гривень. -Ст.. 54 Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік»: з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня 481 гривень, з 1 липня 482 гривень, з 1 жовтня - 498 гривень, з 1 листопада 573 гривень. -ч. 5 ст. Закону України « Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року N 1646-VI : з 1 січня 2010 р. 695 гривень, з квітня 706 гривень, з липня 709 гривень. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожитого мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чин6ом новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Виходячи з наведеного, суд вважає, що дії відповідача про відмову у перерахунку щомісячної державної та додаткової пенсії позивачці є протиправними, тому необхідно зобовязати УПФУ у Путивльському районі перерахувати та виплатити позивачу таку пенсію за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2017 р. та з 22.05.2008 по 31.08.2010 року, виходячи з розмірів, встановлених ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України № 796-XII з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки позивачка надала до суду докази щодо виплати їй пенсії по серпень 2010 року. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України « Про пенсійне забезпечення» - суми пенсій неодержані з вини органу, що призначає або виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмежень будь яким строком. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивача : 37 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу з управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області. На підставі викладеного та

Outcome: partial