Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивачі у справі звернулися до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні квартирою №57, будинку №19 по булв. Кольцова у м. Києві та про зобов»язання відповідача надати вільний доступ до житлових кімнат у квартирі площею 12,3 та 16,9 кв.м, та про зобов»язання звільнити коридор та кухню від речей відповідачів. Ухвалою суду від 05.08.2010 року ( а.с.54-55) у частині позовних вимог щодо усунення перешкод №57, будинку №19 по булв. Кольцова у м. Києві - провадження закрито. В решті позовних вимог продовжено розгляд справи. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві. Додатково пояснюючи, що відповідачка у справі [PERSON] поставила замки на дверях кімнат площею12,3 та 16,9 кв.м, які між собою є суміжні, не надає позивачам вільно користуватися всією квартирою, яка перебуває у спільному користування сторін, своїми речами заставила коридор та кухню та не надає можливість позивачам на рівних правах користуватися кухнею та коридором. В судовому засіданні відповідачі та представник відповідача позов не визнали, посилаючись на те, що хоча і спірна квартира перебуває у спільному користуванні сторін, але сторони у справі не є членами сім»ї, проживають окремими сім»ями згідно порядку користування який склався, що дійсно відповідачка у справі [PERSON] поставила замки на двері у кімнатах площею12,3 та 16,9 кв.м, які між собою є суміжні, не надає позивачам вільно користуватися всією квартирою, оскільки хвилюється за цілісність свого майна, не довіряє позивачці, оскільки остання була засуджена, відбувала покарання і є неврівноваженою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому вказані обставини щодо дій відповідачки у справі [PERSON], яка поставила замки на двері у кімнатах площею12,3 та 16,9 кв.м, які між собою є суміжні, не надає позивачам вільно користуватися всією квартирою, оскільки хвилюється за цілісність свого майна, не довіряє позивачці, оскільки остання була засуджена, відбувала покарання і є неврівноваженою особою є доведеними. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2007 р (а.с.15,16) рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2007 року (а.с.22.23) в частині визначення порядку користування житловим приміщенням скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення згідно якого, в задоволенні позову [PERSON],[PERSON], що діяла в інтересах [PERSON], Треті особи: Державне комунальне господарство Святошинського району м. Києва, ЖЕО 803 КПУЖГ Святошинського району м. Києва, Служба у справах неповнолітніх Святошинської РДА у м. Києві про встановлення порядку користування житловим приміщенням відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2006 р (а.с.13,14), яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва (а.с.20,21) в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Треті особи: Святошинська районна в м. Києві держана адміністрація, Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м. Києві про зміну договору найму житлового приміщення - відмовлено. Третя особа: КП «Дирекція з утримання та обслуговування Святошинського району м. Києва» у судовому засіданні проти позову заперечували частково, надали до суду інформацію про заборгованість по квартирній платі та платі за комунальні послуги по квартирі №57, будинку №19 по булв. Кольцова у м. Києві у розмірі 12\~217 грн.39 коп. У судовому засіданні була допитана свідок [PERSON],(а.с.47) яка повідомила суд, що заходила до позивача [PERSON], що дійсно [PERSON] та її діти проживають у кімнати розміром 10,3 кв.м та відповідачка [PERSON] у кімнатах розміром 12,3 та 16,9 кв.м. Зазначала, що на дверях кімнат, які займає відповідачка стоять замки, що у кухні та коридорі знаходяться різні речі, зі слів позивачки їй відомо, що вказані речі є речами відповідачки. В судовому засіданні були оглянуті фотокартки спірної квартири №57, будинку №19 по булв. Кольцова у м. Києві ( а.с.65-73), та речей у ній, які сторони підтвердили, що вказані речі дійсно перебувають у спірній квартирі. Судом встановлено, що місця загального користування кухня, коридор, перебувають у неохайному вигляді, речі домашнього вжитку не мають свого місця, розкидані, з чого суд робить висновок, що сторони у справі не підтримують спірну квартиру у санітарному стані, не проводять ремонтні роботи, у яких виникають сварки та суперечки, з приводу хто із мешканців квартири, яку займе стіну або куток для використання у своїх цілях. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Оскільки в судовому засіданні відповідачем у справі визнанні обставини, що дійсно на кімнатах розміром 12,3 та 16,9 кв.м, стоять поставлені нею замки, що в коридорі та на кухні знаходяться її речі, які вона впізнала на фотокартках, зустрічного позову до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, або про зобов»язання вчинити дії не висувала, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають відшкодуванню у порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів,

Outcome: approved