overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], 01 лютого 2002 року в розмірі чверті доходу відповідача щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач посилається на ті обставини, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоч зобовязаний її утримувати до досягнення повноліття і має змогу надавати таку допомогу, так як має місце праці і стабільний заробіток. В судове засідання позивач не зявилася. Згідно поданої заяви позивач підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач позов визнав і просить справу розглядати без його участі, про що подав суду заяву. В звязку з вищевикладеним справа розглядається з урахуванням положень ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачем. Наведені факти підтверджуються в судовому засіданні: Свідоцтвом про одруження серії І - НМ №069304 від 26 серпня 2001 року; Свідоцтвом про народження серії І - НМ № 141489 від 02 квітня 2002 року; довідкою комунального підприємства «Житловик» №1792 від 22 липня 2010 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено стягнення аліментів у частці від заробітку платника аліментів. В звязку з цим суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі чверті від його доходу щомісячно, оскільки відповідач має постійне місце праці, стабільний заробіток, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу у частці від заробітку. Також у відповідача немає на утриманні інших непрацездатних осіб. Вказані обставини відповідачем не заперечуються. Суд вважає, що визнання відповідачем позивних вимог не суперечить закону і не порушує прав чи законних інтересів інших осіб. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в інтересах малолітньої дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що останні є батьками дитини, однак її вихованням та утриманням не займаються. [PERSON] заяви матері дитини малолітню дитину влаштовано в Чернівецький спеціалізований будинок дитини. З 14 травня 2002 року [PERSON] згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради передано під опіку [PERSON]. Вказує на те, що відповідачка характеризується з негативної сторони, не працює, пиячить, чим створює реальну загрозу життю і здоровю дитини. Крім цього, згідно [PERSON] обстеження житлово-побутових умов, складеного виконавчим комітетом Суховерхівської сільської ради від 08 липня 2010 року, умови проживання в будинку посередні, стіни не білені, постільна білизна брудна. Оскільки відповідачі є працездатними особами, однак ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, тому просить задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, вказуючи на те, що вона веде нормальний спосіб життя, бажає, щоб дитина, яку останній раз бачила в 2004 році, проживала з нею і просила надати їй термін для виправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. [PERSON] висновку органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації від 14 липня 2010 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мають реальну можливість займатися вихованням та матеріально утримувати свою малолітню дитину, проте систематично та свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків. Малолітня дитина на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 14 травня 2002 року передана під опіку [PERSON]. [PERSON] обстеження житлово-побутових умов, складеного виконавчим комітетом Суховерхівської сільської ради від 08 липня 2010 року, [PERSON] проживає в будинку, в якому умови проживання є посередні, у будинку стіни не білені, постільна білизна брудна. Вищенаведене підтверджується свідоцтвом про народження дитини, характеристиками №№ 190, 191 від 08 липня 2010 року, [PERSON] обстеження побутових умов, довідкою виконкому Глиницької сільської ради від 08 липня 2010 року № 1, [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов та висновком органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON]. На підставі ст.ст. 150, 152, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 27 липня 1993 року у Бурштинській міській Раді народних депутатів Галицького району, про що зроблено актовий запис за №69. В шлюбі у сторін є малолітня донька, [PERSON] - Вожена [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у останні роки спільного проживання між ними почали виникати непорозуміння. Все це призвело до розпаду сімї і примирення з відповідачем є неможливим. Просить шлюб розірвати, а малолітню доньку залишити проживати разом з нею. Відповідно до поданої заяви, позивач підтримує позовні вимоги і просить справу розглядати без її участі. Відповідач позов визнав і просить справу розглядати без його участі, про що подав суду письмову заяву. В звязку з цим справа розглядається з урахуванням положень ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. У сторін відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розпаду сім'ї і шлюб носить формальний характер. Вказані обставини підтвердили сторони згідно поданих суду заяв. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. В звязку з цим суд вважає, що шлюб слід розірвати. Малолітню доньку слід залишити проживати з позивачем, а витрати по реєстрації розірвання шлюбу покласти на відповідача. При цьому суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить законодавству і не порушує прав чи законних інтересів інших осіб, а тому підлягає прийняттю судом На підставі вищевикладеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Сторони одружені з 02.12.2006р., шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 824. Від даного шлюбу є малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з липня 2010р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. При оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС просить залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, суду пояснив, що зберегти сім»ю не можливо. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з липня 2010р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Сторони одружені з 29.11.1991р., шлюб зареєстрований у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 707. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з 2000р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. При оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС просить повернути дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує, збереження сім»ї вважає неможливим. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з 2000р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Сторони одружені з 29.11.1991р. Мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, вказавши в заяві, що в даний час вони з відповідачем припинили спільне проживання і ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку, хоча працює і має достатній регулярний доход, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 700 грн. щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною 18 років. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи із дня подачі позовної заяви. Відповідач [PERSON] позов визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснень позивачки видно, що в даний час відповідач у добровільному порядку надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, однак вона бажає отримувати аліменти по виконавчому документу. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працздатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з нього аліментів буде не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, ст.ст. 180,181,182,184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2111 грн. 21 коп. В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 035325, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 2111 грн. 21 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Причин своєї неявки суду не повідомив, заперечень з приводу заявленого позову не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримувала теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2010року складає 2111 грн. 21 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2014 грн. 75 коп. В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 081653, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 2014 грн. 75 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з'явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку. Причин своєї неявки суду не повідомила, заперечень з приводу заявленого позову не надала. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримувала теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2010року складає 2014 грн. 75 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 27.10.2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1029; від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем; сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена; просила шлюб розірвати. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2010 року було надано термін для примирення. Примирення між сторонами не досягнуто. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 27.10.2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2008 року не ведуть сумісне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Їх сімя розпалася з причини несумісності характерів, постійних сварок, які виникали між подружжям, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги та призвело у підсумку до остаточного розпаду сімї. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем, про що сторони дійшли згоди. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні та матеріалами справи. Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. При постановлені рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та примирення бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

20.04.2010 року [PERSON], звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дочки Аліни, [INFO], батьком якої є відповідач, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.180,183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

03.08.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною - дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 17.08.2012 року, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Позивач в попереднє судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в попереднє судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку попереднього судового розгляду позов слід задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved