Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного фінансового управління Кіровоградської обласної державної адміністрації, треті особи по справі [PERSON], [PERSON], Обласне комунальне підприємство «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» про повернення майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві власності належала квартира №39, в буд. 7в, на вул. Поповича, в м. Кіровограді. [PERSON] того, як позивач в 2008 році повернувся до м. Кіровограда з Російської Федерації, виявилося, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за Головним фінансовим управлінням Кіровоградської обласної державної адміністрації. Як в подальшому було зясовано позивачем, відповідач набув право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між відповідачем та [PERSON] 20.12.2006 року та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4207. В свою чергу [PERSON] набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2006 р., укладеного між нею та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 3811. [PERSON] набув право власності на спірну квартиру на підставі рішення третейського суду в складі третейського судді Лужан Наталії Миколаївни від 25.05.2006 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру. Зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2009 року по справі № 2а-1718/09 та рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2009 року по справі №22-2573/2009 було встановлено той факт, що вказана квартира вибула із власності позивача проти його волі та було визнано недійним договір купівлі-продажу квартири від 10 березня 2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], було визнано недійсним рішення третейського суду від 25.05.2006 р. за яким визнано право власності на вказану квартиру за [PERSON], було визнано недійсною третейську угоду про передання на розгляд третейського суду справи про визнання за [PERSON] права власності на зазначену квартиру. Посилаючись на ст.ст. 330, 338 ЦК України, просить повернути у його власність квартиру №39, в буд. 7в, на вул. Поповича, в м. Кіровограді, шляхом визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені у позові та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що відповідач є добросовісним набувачем спірної квартири, договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений між відповідачем та [PERSON] не було у встановленому законом порядку визнано недійсним. Просив відмовити у задоволенні позову. Треті особи по справі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] на праві приватної власності належала квартира №39, в буд. 7в, на вул. Поповича, в м. Кіровограді. Вказана квартира належала позивачеві на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2001 р., р. № 1740. На даний час, право власності на вказану квартиру зареєстровано за Головним фінансовим управлінням Кіровоградської обласної державної адміністрації, що підтверджується відповідним витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідач набув право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ним та [PERSON] 20.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4207. В свою чергу, [PERSON] набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2006 р., укладеного між нею та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 3811. [PERSON] набув право власності на спірну квартиру на підставі рішення третейського суду в складі третейського судді Лужан Наталії Миколаївни від 25.05.2006 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру. Зазначеним рішенням третейського суду було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири №39, в буд. 7в, на вул. Поповича, в м. Кіровограді від 10.03.2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та було визнано право власності на вказану квартиру за [PERSON] Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2009 року по справі № 2а-1718/09 за позовом [PERSON] до Головного фінансового управління Кіровоградської обласної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру, було визнано недійсною третейську угоду про передання на розгляд третейського суду справи про визнання за [PERSON] права власності на зазначену квартиру, було визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири від 10.03.2006 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]І за р.№3811, було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.12.2006 року, укладений між [PERSON] та Головним фінансовим управлінням Кіровоградської обласної державної адміністрації, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4207 та було повернуто у власність позивача зазначену квартиру. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2009 року по справі №22-2573/2009 було скасовано вказане рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]І за р.№3811 та в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та Головним фінансовим управлінням Кіровоградської обласної державної адміністрації 20 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4207, а також в частині повернення у власність позивача зазначеної квартири. Було визнано недійним договір купівлі-продажу квартири від 10 березня 2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та було визнано недійсним рішення третейського суду від 25.05.2006 р. за яким визнано право власності на квартиру №39, в буд. 7в, на вул. Поповича, в м. Кіровограді за [PERSON] В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда залишено без змін. Суд вважає доведеним той факт, що належна позивачеві квартира вибула з його володіння не з його волі, так, як даний факт було встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2009 року по справі № 2а-1718/09 та рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 грудня 2009 року по справі 322-2573/2009. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" реституція, як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч. 1 ст.216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублено власником, або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи те, що спірна квартира вибула із власності позивача проти його волі, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved