Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

В липні 2010 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійського району м. Дніпродзержинська, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дити\-ною до досягнення нею трирічного віку неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, що дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років з урахуванням підви\-щення виплат відповідно до прожиткового мінімуму дітей відповідного віку. В обгрунтування позову посилається на те, що має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що згідно положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" вона перебуває на обліку у відповідача, який є органом, що при\-значає та здійснює виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, однак відповідачем їй було призначено та виплачено допомогу у розмірах значно нижчих ніж це передбачено законом. Так розмір допомоги по до\-гляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Законів України "Про державний бюджет України" на 2007 рік повинен дорі\-внювати з 01 січня 2007 року 434 грн., з 01 квітня 2007 року - 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Позивачкою заявлено письмове клопотання щодо розгляду ії позову за її відсутності, у якому вона підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала суду письмові запере\-чення проти позову, відповідно до змісту яких просить відмовити суд у задоволенні позовних вимог, посила\-ючись на те, що на момент проведення позивачу нарахувань та визначення їх розміру діяли положення Законів України "Про державний бюджет України" на 2007, 2008 та 2009 роки, якими було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок відповід\-ної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірах, які були встановлені позивачу. Також відповідачем зазначено, що управління праці та соціального захисту населення є виключно розпорядником бюджетних коштів; будь-які видатки держави на заг, льносуспільні потреби визначаються виключно Законом України " Про державний бюджет України"; перерахунок та проведення виплати допомоги у підви\-щених розмірах відповідно до вимог рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року позивачці можливі лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, і тільки у разі внесення змін до Закону України " Про державний бюджет України" та збільшення видатків на виплату державної допомоги; для стягнення моральної шкоди підстави відсутні, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідивши в судовому засіданні наявні докази, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.15 Закону України " Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Ст. 62 Закону України " Про державний бюджет України на 2007" про\-житковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений з 01 квітня 2007 року - 463 грн., з 01 жовтня 2007 року 470 грн. Відповідачем з 23.08.2005 року по 02.05.2008 року була призначена та виплачувалась позивачеві державна допомога, що виплачується сім'ям з дітьми з урахуванням положень п.14 ст.17 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 ( справа про соціальні гарантії громадян), котрим зазначено, що положення п.14 ст.71 в частині зупинення на 2007 рік дії ст.12, ч.І ст.15 та п.З розділу У111 " Прикінцеві положення" Закону України " Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щодо встановлення розміру допомо\-ги по догляду за дитиною у віці до 3 років, визнаються такими, що не відповідають Конституції України. Та\-кож п.5 резолютивної частини зазначеного рішення передбачено, що рішення Конституційного Суду Украї\-ни у цій справі має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень, що визнані неконституційними. Позов до суду щодо неправомірності дій відповідача позивачем пред'явлено 07.07.2010 року, тобто майже через три роки після того, як позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, при цьому клопотання про поновлення встановленого ст. 99 КАСУ річного строку для звернення до адміністративного суду за захистом позивачем не заявлено, про наявність будь-яких причин пропуску цього строку не повідомлено, тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, але задоволенню не підлягають у звязку з пропуском строку тривалістю один рік, встановленого для звернення до адміністративного суду згідно ст. 99 КАСУ в редакції, чинній на день звернення позивачки до суду. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-40/2010 від 09.09.2010 року розгляд справ даної категорії в порядку цивільного судочинства, визнано неконституційним, у звязку з чим позов [PERSON] розглядається судом в порядку адміністративного судочинства з застосуванням строку звернення до суду за захистом встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України тривалістю один рік.

Outcome: dismissed