Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користуванні жилим приміщенням, а саме 57/100 часткою квартири №41 в буд. 14 по пр-кту Перемоги в м.Кіровограді та виселити відповідача з кімнат площею 11,4 кв.м. та 10.2 кв. м. В судовому засіданні представник позивачів вимоги підтримав та пояснила, що позивачі є власниками 57/100 часток квартири, однак, відповідач перешкоджає їх в користуванні своєю власністю, змінила ключі від дверей та не надає ключ. На підтвердження своїх вимог посилаються на акт КРЕП №6 від 31.07.2008 року. Відповідач з позовними вимогами не погодився та вказує, що будь-яких перешкод не створює позивачам, вони мають ключ від дверей, однак, не бажають проживати в квартирі. Наданий суду акт є сфальсифікованим. Більш того, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки такий спір між сторонами вже слухався є постановлене рішення, а тому повторний розгляд тотожного спору не передбачено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на житло від 17.09.2008 року позивачі є співвласниками 57/10 часток квартири №41 в буд. 14 по пр-кту Перемоги в м.Кіровограді. З урахуванням рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2002 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2002 року, фактично встановлено порядок користування спірною квартирою і позивачам виділено кімнати №5 площею 10,2 кв. м. та № 8 площею 11.4 кв.м. Згідно ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи надані суду пояснення та докази в частині створення перешкод відповідачем в користуванні житлом суд виходить з доведеності даних вимог та вважає доведеним факт створення перешкод. Дані висновки суду базуються на наступних фактах. Так, відповідачем оспорювалася дійсність свідоцтва про право власності на житло, неодноразова відмова відповідача в судовому засіданні видати ключ від дверей, що свідчить про небажання відповідача надати для проживання квартиру. Окрім того, даний факт доводиться актом від 31.07.2008 року. Доказів недостовірності даного акту суду надано не було. Безпідставні вимоги відповідача закрити провадження у справі у звязку з тотожністю позовних вимог, оскільки: по-перше, суду взагалі не надано раніше постановлене рішення. В матеріалах справи є рішення від 05.11.2008 року, яке стосувалося лише в поновленні строку для предявлення виконавчого листа до виконання. По- друге: рішення, на яке посилається відповідач стосувалося період до 2003 року, в даному випадку вимоги стосуються періоду 2008-2010 років, по третє: в рішенні суду від 2003 року розглядалися вимоги в позивачів як наймачів квартири, а в даній позовній заяві позивачі ставлять вимоги, виходячи з їх статусу як співвласників квартири. Таким чином, дана позовна заява не є тотожною і провадження у справі не має бути закритим. Відповідно до ст. 116, 157 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Оскільки відповідач самоправно займає кімнати належні позивачам, тому, вона має бути виселена з даних кімнат. В сила ст. 88 ЦПК України ,з відповідача на користь позивача [PERSON] має бути стягнуто судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі ст. 116 ,150, 157 ЖК України ст.ст. 387, 391 ЦК України,

Outcome: approved