Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулись в суд з позовом до Гатненської сільської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове домоволодіння посилаючись на те, що 02 листопада 1999 року померла позивачів бабуся [PERSON]. В зв'язку з її смертю відкрилась спадщина на належне їй майно частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/4 частина вказаного будинку належить їх тітці [PERSON], де частки будинковолодіння юридично не виділені в натурі, хоча фактично між нею і померлою був встановлений порядок користування домоволодінням, за яким їх бабуся користувалась відокремленою квартирою за №2, а [PERSON] квартирою №1. Все своє майно бабуся заповіла своєму сину, а їх батьку, [PERSON], але він помер 14.06.1999 р. до відкриття спадщини, тому ми, позивачі, спадкують майно бабусі за правом представлення відповідно до ст..1266 Цивільного Кодексу України. Позивачі, прийняли спадщину бабусі, так як фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, проживаючи в будинку, який належав бабусі, та несучи витрати по його утриманні та сплаті комунальних платежів за світло, газ та земельній податок. 27 квітня 2010 року позивачі звернулись з заявами до Вишневої міської державної нотаріальної контори про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, але державний нотаріус [PERSON] своєю постановою від 27.04.2010 р. №589 відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами в зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на належну їй частину будинку. І хоча такого документу позивачі не мають тому, що в 2000 році померла і їх мати, [PERSON] Просили встановити факт, що померлій бабусі [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; - визнати за ними, [PERSON], [PERSON], [PERSON], право спільної часткової власності , за кожною на 1/6 частину житлового будинку №14 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Польовій в с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області . В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив слухати справу у їх відсутності. Третя особа проти позову не заперечувала. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав: Судом встановлено, що 02 листопада 1999 року померла бабуся позивачів [PERSON]. В зв'язку з її смертю відкрилась спадщина на належне їй майно частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Інша 1/4 частина вказаного будинку належить їх тітці [PERSON], де частки будинковолодіння юридично не виділені в натурі, хоча фактично між нею і померлою був встановлений порядок користування домоволодінням, за яким їх бабуся користувалась відокремленою квартирою за №2, а [PERSON] квартирою №1. Все своє майно бабуся заповіла своєму сину, а їх батьку, [PERSON], але він помер 14.06.1999 р. до відкриття спадщини, тому, позивачі, спадкують майно бабусі за правом представлення відповідно до ст..1266 Цивільного Кодексу України. Позивачі, прийняли спадщину бабусі, так як фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, проживаючи в будинку, який належав бабусі, та несучи витрати по його утриманні та сплаті комунальних платежів за світло, газ та земельній податок, тому згідно зі ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) визнаються такими, що прийняли спадщину. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України 2003 року позивачі , як спадкоємці, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, також вважаються такими, що прийняли спадщину. 27 квітня 2010 року позивачі звернулись з заявами до Вишневої міської державної нотаріальної контори про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, але державний нотаріус [PERSON] своєю постановою від 27.04.2010 р. №589 відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами в зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності нашої бабусі [PERSON] на належну їй частину будинку. І хоча такого документу позивачі не мають тому, що в 2000 році померла і їх мати, [PERSON]. Те, що померла мала ? частини будинку підтверджується: - довідкою Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.07.2010 р. за №790 про те, що згідно з записом в погосподапрській книзі будинок в [ADDRESS] належав [PERSON]; - довідкою №777 від 24.07.2010 р. тієї ж Гатненської сільради, що бабуся [PERSON] з 1957 року по день смерті в 1999 р. проживала і була зареєстрована в [INFO];- технічними паспортами на будинок по вул.Польова №14 за 1987 рік та 1993 рік, в яких зазначено, що вона являється власником 1/2 частини будинку; - будинковою книгою на [ADDRESS] по вул.Польовій в с.Гатне в якій домовласником з 1960 року зазначена померла [PERSON] Зазначене вище підтверджує, що дійсно бабусі позивачів належала 1/2 частина [ADDRESS] по вул.Польовій в с.Гатне і вони як її спадкоємці, мають право на його спадкування. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно статті 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved