Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів (повернення депозитного вкладу), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08.08.2008 року між нею та відповідачем укладено Договір внеску на депозитний рахунок № ДДВ-00000196, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі п'ятнадцять тисяч гривень. Строк дії дійсного договору складає 12 місяців. Відповідно до п.1.2 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 25,5% річних. 01.06.2009 року загальні збори членів Кредитної спілки «Акерман-Фінанс» прийняло рішення про припинення діяльності спілки було вирішено, виплачувати вкладникам по 500 грн. щомісячно від суми вкладу, та 1% від нарахованої суми процентів. Враховуючи вищенаведене та вказуючи, що дані дії відповідача є порушенням норм чинного законодавства та укладеного договору, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 15898 грн. 18 коп., згідно укладеного договору; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті ІТЗ судового розгляду справи; звільнити позивача віл сплати державного мита. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повномуобсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, 08 серпня 2008 року у місті Білгород-Дністровський між позивачем (членом кредитної спілки «Акерман-Фінанс») та кредитною спілкою «Акерман-Фінанс» в особі голови правління [PERSON], укладено Договір внеску на депозитний рахунок № ДДВ- 00000196, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі п'ятнадцять тисяч гривень. Строк дії дійсного договору складає 12 місяців. Відповідно до п.1.2 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 25,5% річних. У відповідності до п. 3.5 зазначеного договору, відповідач (спілка) зобовязаний виплатити суму його внеску, нараховані на нього відсотки. Таким чином 08.08.2009 року відповідач мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. Однак на даний час позивачу сума внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідачем не повернута та не сплачена в цілому, що є порушенням умов договору. 01 червня 2009 року загальні збори членів Кредитної спілки «Акерман-Фінанс» прийняло рішення про припинення діяльності спілки було вирішено, виплачувати вкладникам по 500 грн. щомісячно від суми вкладу, та 1% від нарахованої суми процентів. Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільнихкоштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Згідно п.5.2 Договору усі зміни та доповнення до Договору оформляються сторонами шляхом підписання додаткового договору або додаткової угоди. Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка діє на основі самофінансування, несе відповідальність за наслідки своєї діяльності та виконання зобов'язань перед своїми членами, партнерами, державним та місцевими бюджетами. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, у ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобовязань за депозитним договорам. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 159 грн. 18 коп.

Outcome: approved