overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

31.08.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 листопада 2002 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені з причини несумісності характерів та різних поглядів на обовязки подружжя, разом вони не проживають спільне господарство не ведуть з кінця червня 2010 року. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 16.11.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 463 (а.с.11), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з кінця червня 2010 року з причини несумісності характерів та різних поглядів на обовязки подружжя, проживають вони окремо, спільне господарство не підтримується. За цих обставин, суд вважає, що примирення між ними та збереження сімї неможливі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1991 року, актовий запис №1511. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилається на те, що шлюб розпався з причин несумісностей характерів і поглядів на життя, внаслідок постійних сварок. Спільного хазяйства не ведуть. Шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2009р. Оскільки відповідач проти розірвання шлюбу заперечує, вона вимушена звернутися до суду. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, пояснила, що взаємовідносини між ними відсутні, спробі налагодити сумісне життя ні до чого не привели. Повага між ними втрачена. Сумісне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2009 року. Тому позивачка вважає, що збереження сім'ї та поновлення шлюбно-сімейних відносин не можливо. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якої просиь справу розглядати без його участі. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, тому, що при таких стосунках, які склалися між сторонами, враховуючи втрату ними почуття кохання і поваги один до одного, припиненні фактичних шлюбно-сімейних відносин і небажанні їх поновлення, подальше спільне життя і збереження шлюбу стали неможливими. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги, покликаючись на слідуючі обставини:Відповідач проживає за адресою: [INFO] і користується комунальними послугами та не сплачує квартирну плату. На попередження про сплату боргу не реагує і до цього часу не розраховується за надані послуги. Представник позивача в судовому засіданні пред»явлений позов підтримала та зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити та стягнути з відповідача суму боргу і судові витрати. Відповідач, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав: Довідкою адміністрації позивача від 01.09.2010 р.стверджується, що заборгованість відповідачів становить 917 грн. 46 коп. Наявність боргу та його розмір ніким не оспорюється. Виходячи з наведеного та змісту ст.ст.61, 64, 68 ЖК України, які зазначають, що наймач і члени його сім»ї зобов»язані своєчасно вносити квартирну плату, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги, покликаючись на слідуючі обставини:Відповідач проживає за адресою: [INFO] і користується комунальними послугами та не сплачує квартирну плату. На попередження про сплату боргу не реагує і до цього часу не розраховується за надані послуги. Представник позивача в судовому засіданні пред»явлений позов підтримала та зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити та стягнути з відповідача суму боргу і судові витрати. Відповідач, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав: Довідкою адміністрації позивача від 01.09.2010 р.стверджується, що заборгованість відповідачів становить 298 грн. 82 коп. Наявність боргу та його розмір ніким не оспорюється. Виходячи з наведеного та змісту ст.ст.61, 64, 68 ЖК України, які зазначають, що наймач і члени його сім»ї зобов»язані своєчасно вносити квартирну плату, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 450 грн., мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задоволити. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу а підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, який, будучи належним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.З ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи справу, суд при визначенні розміру аліментів врахував стан та матеріальне становище дитини, здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також відсутність утриманців у платника аліментів. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд переконаний, що позов обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню у розмірі 'Л частин із усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із відповідача слід також стягнути державне мито в дохід держави у розмірі 51 (п'ятдесят одну) грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] покликаючись на те, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 18 травня 2010 року Від спільного проживання у сторін дітей немає . Спільне життя не склалось, пістійні конфлікти призвели до відчуження сторін ,протягом двох місяців жодних шлюбних стосунків , не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та додав , що з відповідачкою не бажає надалі підтримувати подружні стосунки, так як в шлюбі перебувють формально . Примирення між ними не можливе, тому бажає шлюб розірвати . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась , направила письмову заяву , в якій просила справу розглядати у її відсутності , на розірвання шлюбу згідна . Суд вважає ,що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2010 року ,від шлюбу у сторін дітей немає ,що стверджується копією свідоцтва про шлюб . Спільне життя не склалося, тому позивач бажає шлюб розірвати. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратили одне до одного почуття любові та поваги, тому примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд і приходить до висновку, що дальніше спільне проживання сторін та збереження їх сім»ї є не можливе. Поділ спільного майна подружжя , на думку суду , сторони можуть здійснити після розірвання шлюбу .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на гараж покликаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.1996 року він придбав у власність незакінчений будівництвом гараж №503 ст.2 розташований в гаражному кооперативі №6 м. Червонограді Львівської області, який належав [PERSON] [PERSON] був прийнятий в члени гаражного кооперативу №6 м. Червонограда Львівської області. [PERSON] користувався вищезазначеним гаражем №503 ст.2 в гаражному кооперативі №6 в м. Червонограді Львівської області, проте право власності на нього не оформив належним чином. З даним позовом позивач звертається до суду так як необхідно визнати за ним право власності на гараж, так як відсутні правовстановлюючі документи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, давши пояснення, аналогічні підставам звернення до суду. Представник Червоноградської міської Ради в судовому засіданні участі не приймав, згідно телефонограми рішення просив постановити, оцінивши зібрані докази в їх відсутності. Представник Червоноградського МБТІ в судовому засіданні участі не приймав, згідно поданої заяви, просив слухати без їхньої участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Копією виписки з рішення виконкому Червоноградської міської ради Львівської області №72 від 21.04.1994 р. стверджується, що за [PERSON] - закріплено земельну ділянку під гараж в гаражному кооперативі №6 за №503 ст2. Копією технічного паспорта на гараж №503 в гаражному кооперативі №6 в м. Червонограді Львівської області стверджується, що [PERSON] реєстрація права власності не проводилася. Копією довідки №245 від 23.06.2010 року виданою Гаражним кооперативом №6 м. Червонограда Львівської області стверджується, що за [PERSON] зареєстрований гараж №503 стоянка 2, який знаходиться в гаражному кооперативі №6 м. Червонограда Львівської області, заборгованості не має. Копією договору купівлі продажу серії ААВ №562303 від 14.11.1996 року стверджується, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив належний йому на праві власності гараж №503 ст.2 розташований в гаражному кооперативі №6 м. Червонограда Львівської області. Випискою з протоколу засідання членів правління гаражного кооперативу №6 від 14.11.1996 року стверджується, що [PERSON] виключено з членів гаражного кооперативу №6 в м. Червонограді Львівської області, а [PERSON] - прийнято. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачку слід визнати власником гаражу, що знаходиться під №503 сторона 2 в гаражному кооперативі №6 в м. Червонограда Львівської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

02.09.2010 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, просила виключити запис про [PERSON], як батька дитини з актового запису про народження дитини, а саме, дочки [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та підтвердив, що дитина - [PERSON], [INFO] не є його дочкою. [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка повідомив, що він є кровним батьком [PERSON] і визнав своє батьківство. Сторони визнають факт відсутності кровного споріднення між дитиною, та особою, що записана його батьком в актовому записі № 95 від 05.12.2009 року, що підтверджено спільною заявою чоловіка та дружини про невизнання [PERSON] батьком дитини від 02.12.2010 року (а.с.6), що є відповідно до вимог ст. 136 СК є підставою для постановлення рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису дитини про народження. Зі слів позивачки, реєстрацію народження дитини проведено матірю дитини, відповідно до розділу І п.19 «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, без участі батька. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

Позивач звернулась з даним позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. Ухвалою від 12.08.2010 року до участі у справі в якості третьої особи притягнуто Адміністрацію Центрального району м. Миколаєва. Представник позивача вимоги позову підтримала, вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Позивач просила про розгляд справ у її відсутність, вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач просила про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову визнала. Представник третьої особи БН "Едвайс-Консульт" просив про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не надав. Представник Адміністрації Центрального району м. Миколаєва у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність н з*явившихся осіб. Обставини справи, встановлені судом. Згідно договору купівлі-продажу від 27.11.1998 року, зареєстрованого біржею нерухомості "Едвайс-Консульт ", [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 24.03.2010 року [PERSON] помер. Спадкоємицею після його смерті є [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Сторонами виконані всі суттєві умови договору купівлі-продажу, передбачені ст. 224 ЦК УРСР. Продавець передав майно покупцю, а той в свою чергу передав продавцю обумовлену сторонами вартість майна. Відповідач від нотаріального посвідчення договору ухилився. При таких обставинах, в силу правил, встановлених ч. 2 ст. 220, ст.ст. 316, 317, 319, 655 ЦК України, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Строк позовної давності не порушений, так як про порушене право позивач дізнався тільки в даний час.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивував тим, що 21.05.2008 року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS]. Однак при зверненні до нотконтори йому, як спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у його свідоцтві про народження імя мати зазначено як «Александрія», по-батькові «Яковлевна», прізвище батька «Луговой» та його «Луговой». Посилаючись на вищевикладене просив встановити факт родинних відносин між ним та його матірю [PERSON] Заявник в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задоволення. Представник зацікавленої особи - Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника і прийняти рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити вимоги з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження заявника №424740 виданого 14.09.1949 року, в графі мати вказана «Задарожная Александрия Яковлевна» (а\\з №98). У свідоцтві про одруження прізвище померлої матері значиться «Малахова Олександра Яківна» (а/з 296). Як вбачається з матеріалів справи 21.05.2008 року [PERSON] померла (а\\з №2509) і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2006 року виданого фондом комунальної власності Миколаївської міської ради. Факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON], які є сусідами померлої. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявник є сином [PERSON], яка померла 21.05.2008 року. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки дає право на оформлення спадщини. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України вимоги заявника є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2006 року. З серпня 2010 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, через несумісність характерів між ними виникали сварки, конфлікти, що згодом призвело до відчуження, а тому вона дійшла до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушена звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов уточнила та просила суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей з нею, за її адресою, в їншій частині позов підтримала та просила шлюб розірвати, оскільки сімя розпалась, вони з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, на даний час вона дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] визнав в повному обсязі, зазначив суду, що дійсно вони з дружиною перестали підтримувати подружні стосунки, наміру зберігати дану сімю у нього немає, проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.12.2006 р. (а.с.9), від шлюбу мають доньку Алісу, [INFO] та доньку Ладославу, [INFO] (а.с.11,12). Під час спільного проживання, між подружжям виникали часті непорозуміння у звязку з різними поглядами на сімейне життя кожного з подружжя. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з серпня 2010 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по справі та інтересам дітей. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-16 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07.12.2001 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 2/529 купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. В даний час позивачка не може розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним, визнати право власності та визначити ідеальні долі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила про їх задоволення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про місце й час судового розгляду був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 07.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки - [PERSON], був укладений договір № 2/529 купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений на Універсальній біржі «Рона» та зареєстрований 11.12.2001 року Миколаївським МЕТІ в реєстрову книгу № 106 за № 18248. Всі істотні умови сторонами були виконані, а саме позивачка сплатила гроші за квартиру відповідачці, а остання звільнила житло і переїхала на інше постійне місце проживання. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ч.2 ст. 220 ЦК України), Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved