Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

У червні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23.11.2007 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №809. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки вони не підтримують з травня 2010 року, з цього часу мешкають окремо, хоча і досі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Зі слів позивача, на даний час її син мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. [PERSON] зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати свого малолітнього сина. Відповідач у справі працює провідним спеціалістом у Головному управління палива, енергетики та енергозбереження КМДА, його середньомісячний заробіток становить 3000,00 грн. Інших дітей [PERSON] не має, аліменти не сплачує. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У процесі розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просила його задоволити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, пояснив, що він з позивачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте шлюбних відносин вони не підтримують, разом не проживають. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] не заперечував проти стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №809 (а.с.4). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що подружнє життя сторін у справі не склалось, шлюбні стосунки вони не підтримують з травня 2010 року, з цього часу мешкають окремо, хоча і досі перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час малолітній [PERSON] мешкає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати свого малолітнього сина. Відповідач у справі працює провідним спеціалістом у Головному управління палива, енергетики та енергозбереження КМДА, його середньомісячний заробіток становить 4784,93 грн. (а.с.14). Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність позов задоволити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судові витрати, що складається з судового збору у сумі 51 (пятдесят одна) гривня 00 (нуль) копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 (сто двадцять) гривень 00 (нуль копійок) копійок, в дохід держави. Згідно положень п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved