overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. 04.06.2010 року даний шлюб було розірвано. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], якого [PERSON] усиновив згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області №2-386,2004 року. Діти після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні, тому вона просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини із всих видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення повноліття дітьми. Також позивачка просить стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю і пояснив, що згідний сплачувати аліменти в тому розмірі, який просить позивачка. Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, оскільки батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то з нього необхідно стягнути аліменти, тому що він являється батьком дітей і зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу. Стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

ВАТ «Черкасиобленерго» в особі Лисянського району електричних мереж звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків завданих порушенням Правил користування електричною енергією. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та пояснив, що 16.12.2009 року в с. Дашуківка Лисянського району при проведенні перевірки дотримання вимог ПКЕЕ, працівники Лисянського РЕМ виявили факт розкрадання електричної енергії і порушення п. 48 «Правил користування електричною енергією» , затверджених Постановою КМУ. Так, при перевірці встановлено, що [PERSON] самовільно підключив струмоприймачі до електромережі поза засобами обліку, внаслідок чого електроенергія споживається, а лічильником не обліковується. Внаслідок порушення правил користування електроенергією для населення, було завдано збитків ВАТ «Черкасиобленерго» на суму 1551 грн. 83 коп., які розраховані комісією енергонагляду згідно Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ №1416 від 22.11.1999 року. [PERSON] завдані збитки не відшкодував, тому ВАТ «Черкасиобленерго» в особі Лисянського району електричних мереж просить суд стягнути з нього завдані збитки в сумі 1551,83 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю і не заперечує проти його задоволення. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з слідуючих підстав. З договору про користування електричною енергією для населення, укладеним 19.02.2007 року між ВАТ «Черкасиобленерго» та відповідачем, вбачається, що ВАТ «Черкасиобленерго» зобовязується забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензії та Договором про користування електричною енергією згідно третьої категорії надійності, ознайомити споживача з Правилами користування електричною енергією для населення, а відповідач зобовязується дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та Договору про користування електричною енергією, оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов Договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів законодавства. Свої обовязки по договору позивач виконав повністю, а відповідач порушив правила користування електричною енергією для населення, в результаті чого завдав збитків на суму 1551,83 грн.. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

В жовтні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 23 березня 2010 року в с.Ванчиківці Новоселицького району померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по вул.Перемоги №17 в с. Ванчиківці Новоселицького району, що складається з житлового будинку літ.А, сараю літ.Б, сараю літ.В., літньої кухні літ.Г., сараю літ.Д, вбиральні літ.Е, колодязя №1, огорожі №2-3 Станом на 1 липня 1990 року дане господарство відносилося до категорії колгоспних дворів і в ньому проживали її батьки [PERSON] і [PERSON] 5 лютого 2009 року після смерті батька [PERSON] спадщину прийняла її мати [PERSON]К, а після смерті останньої спадщину прийняла вона сама. Відповідач спадщину не прийняв і не претендує на неї . Позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказане домоволодіння. Інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] 23 березня 2010 року відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння. Позивачка як спадкоємець за законом першої черги своєчасно її прийняла. Однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на ім'я спадкодавця. Відповідач спадщину не прийняв і не претендує на неї. Оскільки інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має, то суд вважає, що права власності на спадщину слід визнати за позивачкою. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270. 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

11.10.2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції 'Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 37. Відповідач письмових заперечень проти позову не подав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що 04.07.2009 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Впродовж жовтня 2009 року - вересня 2010 року її мати хворіла, потребувала її догляду. В зв»язку з цим їхні сімейні стосунки погіршились,що призвело до розпаду сім»ї. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки,він не піклується про побудову сімейних стосунків. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Покликаючись на те,що збереження шлюбу не можливе, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 37. Відповідно до ч.І ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається із пояснень позивачки, спільне життя між ними не склалося, сімейні стосунки та ведення спільного господарства вони не ведуть, подружніх стосунків вони не підтримують. За таких обставин, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Від шлюбу мають доньку Анну, [INFO] та сина Івана, [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому в неї склалося важке матеріальне становище. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила в примусовому порядку стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей, так як добровільно відповідач допомоги не надає, вона не працює, тому в неї важке матеріальне становище. Відповідач, в судовому засіданні, позов визнав та пояснив, що дійсно він проживав з позивачкою, від шлюбу мають двоє дітей: доньку Анну, [INFO] та сина Івана, [INFO], які є малолітніми і проживають з позивачкою, буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та не заперечує проти стягнення з нього аліментів. В підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала копії свідоцтв про народження дітей та довідку з місця проживання. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що відповідач є батьком дітей: Анни, [INFO] та Івана, [INFO], які проживають з матірю і знаходяться на її утриманні, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але сторони не досягли згоди, щодо виплати аліментів на утримання дітей, а тому суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2002 року Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON]. [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, між ними постійно виникали сварки Просить розірвати шлюб у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2010 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Крім того, позивачка пояснила суду що з відповідачем по справі проживає окремо: вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення домашнього господарства. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Крім того, відповідач пояснив суду, що на даний час він проживає разом з іншою жінкою. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.З от. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2002 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №883 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON],[INFO] (а.с.5). Суд прийшов до висновку, що сім я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, у зв язку з тим, що сторони не проживають разом однією сімєю, що підтверджується поясненнями позивачки та відповідача. В судовому засіданні встановлено, що сімя розпалася з причини несумісності характерів, через різні погляди на життя, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства між сторонами припинені з червня 2010 року і з цього часу більше не відновлювались. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з позивачкою, про що сторони дійшли згоди Майновий спір відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

27.07.10 ПАТ „[PERSON] Аваль звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 31.03.08 між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/17-16/7709-11, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 4400 грн під 26,9% річних по 30.03.10 року. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 01.07.10 має заборгованість - 4267,97 грн., яка складається із непогашеної суми кредиту 4088,56 грн., несплачених процентів 179,41 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда № 159 (22799), номер якої вийшов 23.10.10, але в судове засідання останній не зявився. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі доказів, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги є законними та обґрунтованими у звязку із чим підлягають задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 31.03.08 між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/17-16/7709-11, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 4400 грн під 26,9% річних по 30.03.10 року. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 01.07.10 має заборгованість - 4267,97 грн., яка складається із непогашеної суми кредиту 4088,56 грн., несплачених процентів 179,41 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

У травні 2010 року позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що з 26 жовтня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON] [INFO] Після припинення шлюбно-сімейних стосунків відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не бере участь у її вихованні. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір»ю і знаходиться повністю на її утриманні. У добровільному порядку угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто, тому просить стягнути аліменти на утримання дочки у судовому порядку. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю, аліменти в зазначеному позивачкою розмірі сплачувати згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 с.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] На даний час сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, дитина проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, участі у вихованні дитини не бере. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов»язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу. Оскільки відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, спроможний надавати матеріальну допомогу та не заперечує проти сплати аліментів на її утримання, згоди щодо порядку надання матеріальної допомоги сторони не досягли, з відповідача з урахуванням вимог ст.182 СК України слід стягнути аліменти в судовому порядку. Ст.191 ч.1 СК України передбачає стягнення аліментів на дітей з дня предявлення позову. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку, для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила суду, що відповідач з часу розлучення матеріальної допомоги не надавав на утримання малолітнього сина, у звязку з чим змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Судом установлено: Сторони розірвали шлюб 12.05.2009 року. (а.с. 2) Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с. 3) Неповнолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. 30.06.2010 року Пирятинським районним судом Полтавської області винесено ухвалу про зупинення провадження у справі у звязку з проходження відповідачем строкову військову службу у лавах Збройних сил України. Суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі в разі неможливості розгляду справи за відсутності відповідача. Зупинення провадження у справі - це, як і відкладення, перенесення судового засідання у справі на інший час. Однак, на відміну від відкладення, при зупиненні суд не може точно позначити час нового судового засідання. Воно при цьому переноситься до припинення дії перешкод, що послужили підставою зупинення провадження у справі. Після усунення обставин, що стали підставами зупинення, провадження у справі відновлюється. Після відновлення провадження справа розглядається за загальними правилами ЦПК, зокрема сторони та інші особи, які беруть участь у справі, викликаються в суд на загальних підставах. Згідно ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 200 грн. судових витрат (правова допомога). (а.с. 8)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 07.10.2005 року, зареєстрованому відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції по актовому запису №1817. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 26.11.2008 року, які проживають разом з нею. Спільним сімейним життям прожили до 2010 року, оскільки зрозуміли, що у них з відповідачем зовсім різні погляди на життя. В звязку з цим між ними почали виникати різного роду непорозуміння та сварки. Можливості збереження сімї не вбачає. Просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 07.10.2005 року відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1817 - розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище- Литовченко. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Швець) та [PERSON], 07.10.2010 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1817. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 26.11.2008 року. Причиною розпаду їх сімї стало те, що вони не знайшли взаєморозуміння, у них різні погляди на життя. Миритись не бажають. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно ч.4 якої, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, а тому у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved