Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-і особи [PERSON], [PERSON], про визнання за ним права власності на частину житлового будинку, розташованого по вул. Червоній № 72/2 в смт Покотилівка Харківського району Харківській області, в порядку успадкування за законом. При розгляді справи по суті [PERSON] було притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача. В процесі розгляду справи позивачем уточнювались позовні вимоги і в остаточних позовних вимогах, викладених в заяві від 28.09.2010 року, позивач просить визнати за ним право власності на 335/1440 частин житлового будинку № 72/2 по вул. Червоній № 72/2 в смт Покотилівка Харківського району Харківській області, в порядку успадкування за законом після смерті своєї дружини [PERSON], померлої 04 вересня 2006 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що житловий будинок № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка зареєстровано по праву власності в 56/480 частинах за ним, [PERSON], в 67/240 частинах за [PERSON], в 56/480 частинах за [PERSON], в 39/240 частинах за [PERSON], в 39/240 частинах за [PERSON] та в 39/240 частинах за [PERSON], згідно рішення народного суду Харківського району Харківської області від 28.09.1972 року. 15 серпня 1973 року помер [PERSON]. який ніяких заповітів за своє життя не залишав, єдиною спадкоємицею за законом першої черги після його смерті була його донька та дружина позивача [PERSON], яка фактично спадщину після його смерті прийняла, так як постійно мешкала та була зареєстрована в спірному будинку, але своїх спадкових прав вона не оформила. Таким чином, в порядку успадкування за законом після смерті [PERSON] його дочці [PERSON] повинно належати 39/240 частин спірного будинку, а вбого - 134/480 частин будинку (39/240+ 56/480). 31 жовтня 2000 року померла [PERSON], яка за своє життя залишила заповіт на імя своєї онуки [PERSON] на усе належне їй майно. Однак, незважаючи на заповіт, дружина позивача [PERSON], яка була донькою померлої, має право на обовязкову частку у спадщині у розмірі 2/3 частин від тієї частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом після смерті матері, так як вона була непрацездатною, пенсіонеркою за віком на день її смерті, їй виповнилося 62 роки, вона прийняла спадщину фактично, але свої спадкові права не оформила. Таким чином обовязкова частка спадщини [PERSON] буде складати 134/720 частин будинку, з огляду на те, що померлій належало 67/240 частин спірного будинку, а [PERSON] при спадкуванні за заповітом повинно належати 67/720 частин спірного будинку. 04 вересня 2006 року померла дружина позивача [PERSON], яка ніяких заповітів вона за своє життя не залишала, тому спадкування після її смерті повинно відбуватися за законом. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є її чоловік, позивач по справі, та діти - відповідачі [PERSON] і [PERSON], який спадщини не приймав та на неї не претендує, спадщину прийнявли позивач та [PERSON]. Оскільки на день смерті [PERSON] повинно належати 335/720 частин спірного будинку, а частки кожного з спадкоємців є рівними, вважає, що їм з [PERSON] повинно належати по 335/1440 частин спірного будинку, просить суд визнати за ним право власності на цю частину будинку. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з тих же підстав, дали аналогічні пояснення, зустрічний позов [PERSON] визнали з цих же підстав. Відповідач [PERSON] ці позовні вимоги [PERSON] визнала, підтвердила пояснення позивача, не заперечує проти визнання за ним права власності на 335/1440 частин спірного будинку в порядку успадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 04.09.2006 року. Свій позов відповідач [PERSON] підтримала, пояснила суду, що спірний житловий будинок знаходиться у спільній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею була його донька, а її мати [PERSON], яка спадщину прийняла фактично, тому належні йому 39/240 частин спірного будинку повинні перейти їй в порядку спадкування за законом. Після смерті [PERSON] було два спадкоємці - [PERSON] за заповітом, а [PERSON] мала право на обов'язкову частку у спадщині, так як була непрацездатною, вони обидві спадщину прийняли, так як спадкове майно складалося з 67/240 частин спірного будинку, обовязкова частка, яка повинна належати [PERSON] буде складати 134/720 частин будинку, а [PERSON] в порядку успадкування за заповітом буде належати 67/720 частин спірного будинку. Після смерті [PERSON] спадкування відбувалося за законом, спадщину прийняли тільки [PERSON] та [PERSON], оскільки частки спадкоємців є рівними, то кожному з них повинно належати по 335/1440 частин, просить суд визнати за [PERSON] право власності на відповідні частки спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті її батьків та за собою право власності на відповідні частки після смерті [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом та за законом. Відповідач за основним та зустрічним позовом [PERSON] обидва позови визнав в повному обсязі, дав суду аналогічні пояснення. 3-і особи [PERSON] та [PERSON] належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з явились, тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши надані суду докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги [PERSON], а зустрічні позовні вимоги [PERSON] - задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно довідки КП „ХРБТІ № 564 від 12.10.2007 року, спірний житловий будинок № 72/2 по вул. Червоній в смт Покотилівка зареєстровано по праву власності в 67/240 частинах за [PERSON], в 56/480 частинах за [PERSON], в 56/480 частинах за [PERSON], в 39/240 частинах за [PERSON], в 39/240 частинах за [PERSON], в 39/240 частинах за [PERSON], згідно рішення народного суду Харківського району Харківської області від 28.09.1972 року. [PERSON] помер 15 серпня 1973 року. Встановлено, що він ніяких заповітів за своє життя не залишав, єдиною спадкоємицею за законом першої черги після його смерті була його донька [PERSON], яка фактично спадщину після його смерті прийняла, оскільки вступила в управління спадковим майном, так як постійно мешкала та була зареєстрована в спірному будинку, про що свідчать записи у будинковій книзі. Інших дітей у [PERSON] не було, між ним та [PERSON] шлюб було розірвано, в іншому шлюбі на момент смерті він не перебував. Таким чином, в порядку успадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] повинно належати 39/240 частин спірного будинку. Однак, за життя свої спадкові права вона не оформила. 31 жовтня 2000 року померла [PERSON], яка за своє життя залишила заповіт на імя своєї онуки [PERSON] на усе належне їй майно, посвідчений 05.12.1995 року 11-ю Харківською держнотконторою, реєстр № 5-5097. Незважаючи на наявність заповіту, [PERSON], відповідно до вимог ст. 535 ЦК України (у ред. 1963 року), мала право на обов'язкову частку у спадщині у розмірі 2/3 частин від тієї частки, яка б належала їй при спадкуванні за законом після смерті своєї матері, так як вона була непрацездатною, пенсіонеркою за віком, на день її смерті їй виповнилося 62 роки, вона також прийняла спадщину фактично, оскільки вступила в управління спадковим майном, так як продовжувала постійно мешкати та бути зареєстрованою в спірному будинку, але свої спадкові права не оформила. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла фактично і спадкоємець за заповітом [PERSON], так як постійно проживала в квартирі за місцем проживання спадкодавиці, прийняла та користувалася належними їй речами, що підтвердили відповідачі за зустрічним позовом. Факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та іх донькою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про одруження з [PERSON], копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON]. Факт смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] 02 липня 1991 року підтверджується копією його свідоцтва про смерть. Оскільки спірні правовідносини виникли в 1973 та 2000 роках, тобто до вступу в дію ЦК України (в редакції 2003 року) 1 січня 2004 року, то регулюються вони нормами Закону, який діяв під час їх виникнення, а саме нормами ЦК України у редакції 1963 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном або подав до держнотконтори заяву про прийняття спадщини. Тому [PERSON] та [PERSON] слід вважати такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON]. 3огляду на те, що [PERSON] була єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги, так як вона інших дітей не мала, її чоловік [PERSON] помер ще 02.07.1991 року, а спадкове майно складалося з 67/240 частин спірного будинку, обовязкова частка, яка повинна належати [PERSON] буде складати 134/720 частин будинку. Таким чином, [PERSON] в порядку успадкування за заповітом після смерті [PERSON] повинно належати 67/720 частин спірного будинку. 4вересня 2006 року померла [PERSON]. На час її смерті вже діяв Цивільний Кодекс України в редакції 2003 року. Оскільки [PERSON] ніяких заповітів не залишала, спадкування після її смерті здійснюється за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] і [PERSON] та чоловік померлої [PERSON]. Згідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців після її відкриття не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли чоловік [PERSON], так як він постійно мешкає та зареєстрований в спірному будинку, та [PERSON], яка в шестимісячний строк звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить лист 1-ї держнотконтори Харківського району № 11/2328 від 19.08.2009 року. [PERSON] спадщини не приймав, на неї не претендує. Факт родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою РАЦСу про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України (в ред. 2003 року) частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними, таким чином, суд вважає, що кожному з них повинно належати по 335/1440 частин спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (335/720 : 2), з огляду на те, що на день смерті [PERSON] повинно належати 335/720 частин спірного будинку, з яких 56/480 частин належить їй на підставі рішення народного суду Харківського району Харківської області від 28.09.1972 року, 39/240 частин і порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та 134/720 частин, як обовязкова частка у спадщині після смерті [PERSON]. Оскільки 39/240 та 134/720 частин спірного житлового будинку фактично на день смерті [PERSON] повинні були належати їй на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті її батьків, відповідно до ст. 1218 ЦК України ці частки будинку входять до складу спадщини. Однак, згідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у зв'язку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності, тому позовні вимоги [PERSON] можуть бути визнані судом частково, тільки в частині визнання за нею особисто права власності на частини будинку в порядку спадкування за заповітом та за законом.Оскільки позивачами, як за основним, так і за зустрічним позовами виконані вимоги ст. 60 ЦПК України, тобто суду надані доказі тих обставин, на які вони посилаються в обгрунтування своїх позовів стосовно спадкових прав після померлих осіб, суд, вивчивши надані докази, вважає ці позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial