Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

25.02.2010 року позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просив ухвалити рішення, відповідно до якого визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою м. Одеса, вул. Новгородська, № 11-13. Свої вимоги мотивувала тим, що земельна ділянка № 11-13 по вул. Новгородській, в м. Одесі, загальною площею 1428 кв.м., яка не являється власністю сторін, знаходиться у власності ОМР, оскільки державний акт на земельну ділянку не видавався. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів № 67 від 01.12.1989 року було розраховано розмір ідеальних часток по житловому будинку, згідно до якого, за [PERSON] було визначено 17\\50 частин домоволодіння, а за [PERSON] 33\\50 частин домоволодіння. Цим же рішенням за [PERSON] було закріплено за домоволодінням земельну ділянку площею 600 кв.м., а ще 828 кв.м. збережено у тимчасове користування. Зазначене домоволодіння, за адресою м. Одеса, вул. Новгородська, № 11-13 складалося з будинку літ « П», а також надвірних споруд під літерами 190,194-літні кухні, 191,193 вбиральні, 192-погріб, 194а-сарай, 195,196 б, 203 огорожі, та мостіння. Відповідно до договору дарування [PERSON] подарував [PERSON] 17\\50 частин житлового будинку, а після цього [PERSON] у 2007 році відповідно подарував [PERSON] 34\\100 частин житлового будинку. Відповідно до договору дарування [PERSON]Є подарувала [PERSON]Ю 4\\25 частин домоволодіння, а за договором купівлі-продажу від 28.04.1994 року [PERSON]Є продав 25\\50 частин домоволодіння, а [PERSON] продала [PERSON] 33\\50 частин домоволодіння. Відповідно до договору дарування відповідач по справі, [PERSON] прийняв у дар 33\\50 частин житлового будинку. Таким чином на земельній ділянці розташоване домоволодіння, яке належало сторонам у ідеальних частках, [PERSON]Ф-34\\100 частин, а [PERSON] 66\\100 частин. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2006 року встановлений порядок користування земельною ділянком загальною площею 1530кв.м. при домоволодінні №11-13 по вул. Новгородській у м. Одесі, виділено [PERSON] у користування 1009,8кв.м., а [PERSON] 520.2кв.м. за межами, встановленими у малюнку №4 висновку №058/2006 від 25.10.2006 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2009 року належні [PERSON] 34/100 частин житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Новгородська,11-13, виділені в окремий об`єкт нерухомості, за [PERSON] визнано право власності на жилий будинок за вказаною адресою загальною площею 406,5 кв. м., житловою 125,3 кв. м. Також припинено право спільної часткової власності [PERSON] на 34/100 частин у вказаному житловому будинку. Позивач вважає, що між нею та відповідачем порядок користування земельною ділянкою не визначений, тому звернулась з позовом до суду та просить ухвалити рішення відповідно до якого встановити порядок користування земельною ділянкою при домоволодіння № 11-13 по вул. Новгородська в м. Одесі, виділивши позивачу [PERSON] частину вказаної земельної ділянки площею 520,2 кв. м., а [PERSON] виділити частину вказаної земельної ділянки площею 1009,8 кв.м. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Представники відповідача [PERSON], [PERSON], діючі за довіреністю 16.11.2009, та довіреності від 27.05.2009 року ( а.с.38-39) до судового засідання зявилися, позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити, вказуючи на існування встановленого порядку користування земельною ділянкою, визначеного рішенням суду від 29.11.2006 року. Представник третьої особи ОМР у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладання судового засідання не заявляв. Розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами стосуються порядку користування земельною ділянкою та врегульовані чинним ЦК України та Земельним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 67 від 01.12.1989 року було розраховано розмір ідеальних часток по житловому будинку, згідно до якого за [PERSON] було визначено 17\\50 частин, а за [PERSON] 33\\50 частин домоволодіння ( а.с.10). Зазначені громадяни, являлись попередніми власниками домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Новгородська, 11-13 у м. Одесі. Крім того, за вказаним домоволодінням була закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., а надлишок земельної ділянки у 828 кв.м. збережений у тимчасове користування за співвласниками домоволодіння. Таким чином, земельна ділянка № 11-13 по вул. Новгородській, в м. Одесі, загальною площею 1428 кв.м., не являється власністю сторін та знаходиться у власності ОМР, оскільки державний акт на земельну ділянку не видавався. За договором дарування від 31.10.2005 року [PERSON] В`ячеслав Пилипович подарував, а [PERSON] прийняв у дар 17/50 частин житлового будинку. За договором дарування від 30.09.2005 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 17/50 частин вказаного домоволодіння. Позивачці по справі [PERSON] відповідно до договору дарування, укладеного між нею та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], від 27.04.2007 року подаровано 34\\100 частин житлового будинку з надвірними спорудами під номером 11-13, що знаходяться по вул. Новгородській в м. Одесі, розташованих на земельній ділянці площею 1428 кв. м.( а.с.7-8), а також відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ОМТЇ та РОН» від 10.05.2007 року (а.с.6). За договором дарування від 04.02.1992 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дав 4/25 частин вказаного домоволодіння. За договором купівлі-продажу від 28.04.1994 року [PERSON] продав 25/50 частин, [PERSON] продала 4/25 частини, а [PERSON] купив 33/50 частин домоволодіння. За договором дарування від 30.08.2002 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 33/50 частини будинку. Таким чином на спірній земельній ділянці розташоване домоволодіння, яке належало сторонам у ідеальних частках, [PERSON]Ф - 34\\100 частин, а [PERSON] - 66\\100 частин. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2006 року, постановленим по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] В`ячеслава Пилиповича, [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, був встановлений порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1530 кв.м. при домоволодінні № 11-13 по вул. Новгородській в м. Одесі, [PERSON] виділено у користування 1009,8 кв.м., [PERSON] - 520,2 кв.м. за межами, встановленими у малюнку №4 висновку №058/2006 від 25.10.2006 року ( а.с.15-17). Зазначене рішення суду набрало законної сили 22.05.2007 року та було виконано у встановленому законом порядку з винесенням меж в натуру. Як вбачається зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ст.120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. (Стаття 120 в редакції Закону N 997-V (997-16) від 27.04.2007) Згідно договору дарування від 27.04.2007 року [PERSON] прийняла в дарунок 34/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами під №11-13 по вул. Новгородській у м. Одесі, які складались з одного черепашникового житлового будинку під літ. „П загальною житловою площею 66,2 кв.м. та надвірних споруд. Крім того, вона набула право користування земельної ділянкою площею 520,2 кв.м., порядок користування якою був встановлений рішенням суду від 29.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON], попереднім власником належної їй земельної ділянки. Таким чином, зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що [PERSON] зазначений у судовому рішенні порядок користування землею не стосується, так як був визначений ще до неї. Також суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що так як площа житлового будинку, побудованого [PERSON], значно більша, ніж площа старого будинку, який вона придбала, то для його обслуговування потрібно збільшення земельної ділянки, яка повинна бути надана у користування позивачці, так як залишилось незрозумілим за рахунок чого буде проведене таке збільшення. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16.04.2004 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні споров як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Однак, у судовому засіданні представник позивача не навів жодних доказів порушення відповідачем меж своєї земельної ділянки, захоплення ним ділянки позивачки та, взагалі, будь-якої зміни у порядку користування, встановленому рішенням суду від 29.11.2006 року, та інших порушень прав позивача. \~ \~ \~ \~ \~Як передбачено\~ст.\~358\~ЦК України,\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою.\~Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майна,\~що є\~їх спільною\~частковою власністю.\~Якщо договір\~між співвласниками\~про порядок\~володіння та\~користування \~спільним майном\~відповідно до\~їхніх часток\~у праві\~спільної часткової\~власності посвідчений\~нотаріально,\~він є обовязковим\~ і\~для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної власності на це майно. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed