Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON] Джузеппе; приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 20.10.2009р., у якій зазначила наступне. 20 жовтня 2009 року між громадянином [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], від 30.09.2008 року, та громадянкою [PERSON] було укладено [PERSON] оренди нежитлового приміщення, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровий за № 1571) (далі [PERSON] оренди). Відповідно до пункту 1.1 Договору оренди Орендодавець [PERSON] зобовязується передати, а Орендар [PERSON] прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення № 1 (один), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 10, загальною площею 78,9 кв.м. (далі - нежиле приміщення). Позивач вважає, що умови Договору оренди, укладеного від її імені [PERSON] суперечать актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не відповідають її внутрішній волі і є наслідком зловмисної домовленості [PERSON], як її представника, із [PERSON] Позивач з 13.11.1986року року перебуває у зареєстрованому шлюбі із громадянином [PERSON] [PERSON] Джузеппе. Нежиле приміщення, стосовно якого було укладено спірний [PERSON] оренди, є їх спільною сумісною власністю. Однак, згоди на укладення від її імені Договору оренди нежилого приміщення її чоловік - [PERSON] не давав і проти укладення Договору оренди заперечує. Отже, істотними умовами договору оренди є умови щодо розміру орендної плати та строку дії договору. [PERSON] [PERSON] оренди від її імені було укладено строком на 49 (сорок девять) років (пункт 8.1). Згідно з пунктом 5.2 Договору оренди орендну плату за нежиле приміщення, яке є обєктом комерційної нерухомості, знаходиться у центрі м. Запоріжжя і площа якого складає 78,9 м.кв., а вартість, як зазначено у п. 1.5 Договору оренди, на 16.10.2009 року складала - 251\~522 грн., було встановлено у розмірі 200 грн. (двісті гривень) на місяць. При цьому, пунктом 5.3 Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати не змінюється протягом всього строку дії даного договору. Відповідно до довідки про ринкову орендну ставку для нежитлового приміщення площею 78.9 кв.м., розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 10, наданої субєктом оціночної діяльності - ПП «Дніпротех і Ко», найбільш характерною ринковою орендною ставкою для зазначеного нежилого приміщення на жовтень 2009 року є 75 гривень за кв.м. загальної площі. Отже, ринкова орендна ставка за оренду нежилого приміщення мала складати 5 917,5 грн. на місяць (75 грн. х 78,9 кв.м.), тобто суму, яка майже у 30 (тридцять) разів перевищує розмір орендної плати, визначеної Договором оренди. Позивач вважає, що укладення Договору оренди на таких очевидно вкрай невигідних для неї як для орендодавця умовах, є наслідком зловмисної домовленості між її представником [PERSON] та орендарем [PERSON] Зазначені умови Договору оренди порушують право її та чоловіка, передбачене ч. 1 ст. 41 Конституції України, володіти, користуватися і розпоряджатися власністю, оскільки внаслідок його укладення вони на 49 років (тобто фактично довічно) позбавлені можливості володіти та користуватися своїм майном, а також отримувати від його використання належні доходи. Отже, [PERSON] оренди є таким, що порушує публічний порядок. У судовому засіданні представник позивача, який має належні повноваження, підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач і представники відповідачів [PERSON] та [PERSON], які мають належні повноваження, заперечують проти задоволення позовних вимог та просять суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, просить суд їх задовольнити. Пояснив суду, що він є чоловіком позивачки та зазначене нежиле приміщення є їх спільною сумісною власністю, крім того пояснив, що не давав своєї згоди на передачу в оренду його дружиною [PERSON] нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Лермонтова, буд. 10, а давав згоду на передачу в оренду його дружиною [PERSON] квартири №1 та квартири №2, розташованих за адресою: м. Запоріжжя вул. Лермонтова, буд. 10, що підтверджується заявою, засвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 11.07.2008р., зареєстровано в реєстрі за №1771. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмові заперечення проти позову, зазначила, що договір оренди було посвідчено з дотриманням усіх вимог, щодо дійсності правочину та вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, відповідача, третіх осіб, дослідивши обставини справи, оцінивши у сукупності письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2009 року між громадянином [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], від 30.09.2008 року, та громадянкою [PERSON] було укладено [PERSON] оренди нежитлового приміщення, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровий за № 1571). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а відповідно до частини третьої цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень третьої особи [PERSON] Джузеппе, який є чоловіком позивачки [PERSON] та нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя вул. Лермонтова, буд. 10 є їх спільною сумісною власністю, дав згоду на передачу в оренду його дружиною [PERSON] квартири №1 та квартири №2, розташованих за адресою: м. Запоріжжя вул. Лермонтова, буд. 10, що підтверджується заявою, засвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 11.07.2008р., зареєстровано в реєстрі за №1771. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Укладаючи від імені позивача [PERSON] оренди, [PERSON] був зобовязаний дотримуватися вищезазначених вимог, визначених ст.ст. 3, 13 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Так згідно умовам договору оренди є умови щодо розміру орендної плати та строку дії договору. Відповідно п 8.1 Договору - [PERSON] оренди від 20.10.2009року було укладено строком на 49 (сорок девять) років. Згідно з пунктом 5.2 Договору оренди розмір орендної плати встановлюється у розмірі 200 грн. (двісті гривень) на місяць. При цьому, пунктом 5.3 Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати не змінюється протягом всього строку дії даного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Відповідно до довідки про ринкову орендну ставку для нежитлового приміщення площею 78.9 кв.м., розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 10, наданої субєктом оціночної діяльності - ПП «Дніпротех і Ко», найбільш характерною ринковою орендною ставкою для зазначеного нежилого приміщення на жовтень 2009 року є 75 гривень за кв.м. загальної площі. Судом вбачається, що укладення Договору оренди на зазначених умовах, є невигідними для позивача [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Зазначені умови Договору оренди порушують право позивача та її чоловіка (третя особа), передбачене ч. 1 ст. 41 Конституції України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, оскільки внаслідок його укладення вони на 49 років позбавлені можливості володіти та користуватися своїм майном, а також отримувати від його використання належні доходи. Враховуючи вищевикладене та дослідивши повно і всебічно всі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved