Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач у березні 2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитної угоди від 23.07.2008 р. № 207КМ_В відповідачеві [PERSON] був наданий кредит у розмірі 71.000,00 євро зі сплатою за користування ним у розмірі 18 % річних з кінцевим терміном повернення 15.07.2013 р. Виконання зобовязань позичальника, що випливали з цього договору, було забезпечене шляхом укладання наступних договорів поруки: № 207КМ_В/Р від 23.07.2008 р. з [PERSON] та № 207КМ_В/Р1 від 23.07.2008 р. з Фермерським господарством «Рось 14». 12.01.2009 р. між позивачем та ТОВ Українське фінансове агентство Верус був укладений договір поруки № 467 з додатком № 1, яким останнє поручилося за виконання позичальником вищезазначеного зобовязання в частині повернення суми у розмірі 200,00 грн. Оскільки зобовязання позичальника не виконувалося належним чином, станом на 30.12.2010 р. утворилася заборгованість перед позивачем за кредитною від 23.07.2008 р. № 207КМ_В у розмірі 87.659,79 євро, що за курсом НБУ станом на час подання позову 1.008.169,61 грн. З урахуванням викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], Фермерського господарства «Рось 14» на його користь заборгованість за кредитною угодою від 23.07.2008 р. № 207КМ_В у розмірі 87.659,79 євро, що за курсом НБУ станом на час подання позову 1.008.169,61 грн. та додатково з цих відповідачів та ТОВ Українське фінансове агентство Верус 200,00 грн. за кожним кредитним договором. Сторони до суду не зявилися, представником позивача та відповідача ТОВ Українське фінансове агентство Верус надані заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 41, 43), інші відповідачі про день та час розгляду справи повідомлялися (а.с. 47,48), що згідно ст. ст. 197, 224 ЦПК України є підставою для вирішення справи без їх участі у заочному порядку без здійснення фіксації технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до кредитної угоди від 23.07.2008 р. № 207КМ_В відповідачеві [PERSON] був наданий кредит у розмірі 71.000,00 євро зі сплатою за користування ним 18 % річних з кінцевим терміном повернення 15.07.2013 р. (а.с. 18-23). Виконання зобовязань позичальника, що випливали з цього договору, було забезпечене шляхом укладання наступних договорів поруки: № 207КМ_В/Р від 23.07.2008 р. з [PERSON] (а.с. 14) та № 207КМ_В/Р1 від 23.07.2008 р. з Фермерським господарством «Рось 14» (а.с. 15). 12.01.2009 р. між позивачем та ТОВ Українське фінансове агентство Верус був укладений договір поруки № 467 з додатком № 1, яким останнє поручилося за виконання позичальником вищезазначеного зобовязання в частині повернення суми у розмірі 200,00 грн. (а.с. 16). Оскільки зобовязання позичальника не виконувалося належним чином, станом на 30.12.2010 р. утворилася заборгованість перед позивачем за кредитною від 23.07.2008 р. № 207КМ_В у розмірі 87.659,79 євро, що за курсом НБУ станом на час подання позову склало 1.008.169,61 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 12), правильність якого відповідачами не оспорювалася. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обовязку, а у випадку порушення такого обовязку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Враховуючи викладене суд вважає позов обгрунтованим, втім таким, що підлягає частковому задоволенню зі зменшенням суми зобовязань інших відповідачів на суми, що підлягають стягненню солідарно з них та позичальника ТОВ Українське фінансове агентство Верус, оскільки у протилежному випадку останні суми були б стягнуті двічі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial