Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Полтавської філії ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про зміну дати звільнення, зобовязання видати трудову книжку та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В поданій до суду заяві посилався на те, що з 02 липня 2007 року його було прийнято на роботу на посаду майстра Карлівської дільниці в Полтавську філію ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», 02 червня 2009 року звільнив з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. В день звільнення або пізніше відповідач йому трудову книжку не видав. Тому просив суд змінити дату звільнення з посади майстра Карлівської дільниці Полтавської філії ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з 09 червня 2009 року на день розгляду справи в суді, зобовязати Полтавську філію ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» видати йому трудову книжку, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 07.10.2009 року первісний відповідач Полтавська філія ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» замінена на належного відповідача - ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (а.с.46). Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності (а.с.38, 120). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що позивачем до даного часу трудову книжку не отримано, неодноразові звернення до відповідача з цього питання залишені без реагування. Заперечує факт отримання трудової книжки позивача поштою за адресою: [ADDRESS]. Не може пояснити яке поштове відправлення та ким було отримано 18.06.2009 року за вказаною адресою. Крім того, зазначає, що позивач проживає в [INFO], тому відповідач безпідставно здійснював поштові відправлення на його імя за іншою адресою. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Після оголошеної перерви представник позивача в судове засідання не зявилась. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні. Посилалась на те, що [PERSON] в день звільнення лише зявився на роботі, залишив заяву про звільнення, та не чекаючи на її вирішення, з роботи пішов і до кінця дня був відсутній. Після того за трудовою книжкою також не зявлявся. Тому відповідачем було прийнято рішення направити йому трудову книжку поштою. Поштове повідомлення про вручення цього відправлення відповідачу з невідомих причин не повернулось, але як підтверджується офіційними документами поштової організації, вказане відправлення було вручено адресату особисто. Тому в задоволенні позову просила відмовити. Треті особи [PERSON] та [PERSON]Ю проти позову також заперечили, просили суд відмовити в його задоволенні. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 липня 2007 року працював майстром Карлівської дільниці Полтавської філії ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту». Наказом від 09 червня 2009 року його звільнено з роботи 09 червня 2009 року за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Суд бере до уваги пояснення представника відповідача та третіх осіб про те, що 09 червня 2009 року позивач зранку зявився на роботі, подав заяву про звільнення та пішов, залишивши місце роботи. Відсутність позивача на роботі після подачі заяви в день звільнення підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Тому 16 червня 2009 року відповідачем трудову книжку позивачу направлено поштою. Факт отримання позивачем трудової книжки, направленої за адресою: [ADDRESS], крім пояснень представника відповідача та третіх осіб підтверджується наступними доказами: даними листа Поштамту-Центру поштового звязку№1 від 10 вересня 2009 року №684, згідно яких рекомендований лист №3601400117491 від 16.06.2009 року на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вручений особисто адресату 18.06.2009 року (а.с.82); квитанцією про оплату 16.06.2009 року рекомендованого поштового відправлення на імя [PERSON] Згідно вказаної квитанції маса відправлення склала 0,025 кг. (а.с.31). Як вбачається з [PERSON] надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, та граничних тарифів на універсальні послуги поштового звязку, затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 04.12.2008 № 1244, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2008 р. за № 1208/15899, вага простого листа складає до 20 гр. [PERSON] категорію складає відправлення вагою від 20 до 50 гр. З наведеного вбачається, що маса поштового відправлення від 16.06.2009 року на імя [PERSON] відповідає масі трудової книжки; журналом видачі рекомендованої кореспонденції 4 ВПЗ, який містить відмітку про вручення 18.06.2009 року гр.[PERSON] заказного листа №117491 (а.с.105-106); описом заказного листа від 16.06.2009 року, згідно якого поштою відправлялась «трудова книжка - [PERSON], 1 шт.» (а.с.109). Крім того, як непрямий доказ одержання позивачем поштового відправлення з його трудовою книжкою суд розцінює ту обставину, що позивач або представник позивача не змогли пояснити суду яким був зміст того поштового відправлення, яке було вручено 18.06.2010 року, якщо в ньому не знаходилась трудова книжка позивача. Суд бере до уваги, що відповідачем трудова книжка направлена була позивачу поштою без достатніх правових підстав, оскільки позивач з заявою про направлення трудової книжки поштою до відповідача не звертався. Зазначене суперечить п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110. Але це не спростовує факту одержання трудової книжки позивачем. Посилання представника позивача на те, що за адресою [ADDRESS], на яку здійснювалось відправлення, позивач не проживає, наведених висновків суду не спростовує, оскільки, як вбачається з довідки адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в Полтавській області від 07.08.2010 року, місце проживання [PERSON] зареєстровано саме за вказаною адресою. Крім того, як приватний підприємець [PERSON] в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців також зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.114). Звертаючись до суду та до відповідача з письмовими заявами, позивач також вказував зазначену адресу (а.с. 115, 125). На підставі викладеного суд приходить до переконання, що трудова книжка [PERSON] направлена йому відповідачем по пошті 16.06.2009 року з порушенням встановленого законодавством порядку, але 18.06.2010 року [PERSON] була одержана. Тому в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача видати трудову книжку, про зміну дати звільнення, та, відповідно, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно відмовити. Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed