Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсною односторонню зміну кредитодавцем умов кредитного договору в частині підвищення процентної ставки за кредитним договором , посилаючись на те, що 7 березня 2006 року між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі його представництва - Золотоніського відділення ЧГРУ , було укладено кредитний договір № CSAOGK00000011 від 07.03.2006 року , згідно з яким позивачка отримала від відповідача кредит в сумі 50 500 гривень із зобов»язанням у строк до 10.03.2026 року повернути суму кредиту зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, тобто 1 % у місяць. У пункті 1.1 вищезазначеного кредитного договору сторони обумовили , що позивачка повинна погашати кредит та проценти за кредитом щомісяця в період з 15 по 20 число кожного місяця фіксованою сумою по 839 гривень 68 копійок. Позивачка належним чином виконує умови договору, сплачує щомісяця платежі в сумі 839 гривень 68 копійок. Але, 28.05.2009 року відповідач ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою з вимогою до позивачки про звернення стягнення на будинок та земельну ділянку , як на предмет іпотеки і про виселення позивачки з будинку . Свої позовні вимоги «Приватбанк» мотивує тим, що ним з 01.02.209 року в односторонньому порядку було підвищено процентну ставку за користування кредитом з 12% річних до 22,73% річних . Відповідно до односторонніх змін до договору позивачка повинна сплачувати щомісяця не 839,68 гривень, а 1590,49 гривень . І взв»язку з цим позивачка має заборгованість перед банком станом на 27.05.2009 року . Позивачка зазначає, що їй не було відомо про підвищення банком процентної ставки , що таке підвищення відбулося вона довідалася лише з розрахунку, доданого до позовної заяви , отримавши від суду копію позовної заяви з додатками до неї. Позивачка вважає, що банком було протиправно підвищено в односторонньому порядку з 01.02.209 року процентну ставку за користування кредитом з 12% річних до 22,73% річних, тому звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог, просила суд винести рішення, яким визнати недійсною з дня прийняття відповідачем , тобто з 01.02.2009 року , встановлену банком в односторонньому порядку , без її повідомлення , зміну умов кредитного договору № CSAOGK00000011 від 07.03.2006 року в частині підвищення процентної ставки за користування кредитом з 01.02.2009 року з 12 % річних до 22,73% річних, як вчинений відповідачем в односторонньому порядку правочин без повідомлення про це іншої сторони цього правочину. Свої вимоги позивачка обґрунтовує ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» , що визначає : за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни, без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною . Представник відповідача позовні вимоги позивачки не визнав, заперечував проти позову, зазначивши, що відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні , встановленого НБУ на момент укладення договору ; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті . При цьому банк надсилає позичальникові повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки . Представник позивача вважає, що «Приватбанк» мав право в односторонньому порядку підвищити позивачці по справі процентну ставку за користування кредитом з 12 % річних до 22,73% річних та надав суду письмове обґрунтування підвищення процентної ставки, яке приєднано до матеріалів справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача по справі , представника відповідача , приходить до висновку, що позов, заявлений позивачкою є цілком підставним та таким , що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав : - ч.1 ст. 651 ЦК України прямо встановлено , що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін , якщо інше не встановлено договором або законом ; - відповідно до п. 2.3.1 вищезазначеного кредитного договору передбачено, що у разі прийняття банком рішення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом банк зобов»язаний надіслати позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки ; - кредитний договір № CSAOGK00000011 від 07.03.2006 року, укладений між позивачкою по справі [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі його представництва - Золотоніського відділення ЧГРУ, а саме його п. 1.1 зазначає, що позивачка отримала кредитні кошти для придбання житлового будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою, а ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що цей кредит є споживчим ; - ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни , без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною ; - як вбачається з матеріалів справи відповідач по справі в порушення умов кредитного договору та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив позивача про односторонню зміну умов кредитного договору в частині збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами з 12% річних до 22,73% річних , про що свідчать матеріали цивільної справи ; - відповідачем направлялося повідомлення позивачці [PERSON] про збільшення процентної ставки або їй пропонувалося достроково погасити кредит, але дане повідомлення відповідачем направлене позивачці з невідомих причин за адресою [ADDRESS], хоч в кредитному договорі її адреса зазначена : [ADDRESS] (попередня адреса проживання до придбання будинку на кредитні кошти), на даний час позивачка проживає в будинку за адресою: м. Золотоноша, провулок Новочервоний, 34. Придбаний будинок по провулку Новочервоному, 34 на підставі договору іпотеки , укладеним між сторонами по справі, є предметом іпотеки і відповідачу добре відомо, що позивачка по справі проживає саме в цьому будинку, оскільки , звертаючись до суду з позовом до [PERSON] « Приватбанк « ставить вимогу про звернення стягнення на будинок та земельну ділянку, як на предмет іпотеки і про виселення позивачки з будинку ; - копія реєстру № 263 ір від 09.01.2009 року вказує на те, що відповідачем дійсно направлено позивачці повідомлення , але за адресою: [ADDRESS] ; - з довідки № 01-67 від 30.03.2010 року, виданої центром поштового зв»язку №2 вбачається , що рекомендований лист на ім»я [PERSON] за адресою [ADDRESS] надійшов 13.01.2009 року , але 28.01.2009 року повернутий за адресою відправника так як адресат по вул. Струнківській, 11, не проживає. Отже, суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку , що позивачка [PERSON] не повідомлена відповідачем про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому вважає таке підвищення недійсним .

Outcome: approved