Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про втрату права на житло та виселення. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та зазначили, що [PERSON] з грудня 1999 року, а [PERSON] з серпня 2009 року виїхали на постійне місце проживання за межі України. Вказували на те, що відповідачі більше року не проживають у належному їй будинку, не оплачують комунальні послуги, не надають матеріальної допомоги на утримання даного будинку. Просили позов задововолити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали. Зокрема відповідачка пояснила суду, що вона та її син [PERSON] - відповідач по справі, зареєстровані у вищезгаданому будинку з 1992 року, а саме з моменту переїзду з Росії, після одруження з сином позивачки. Відповідачка зазначила, що вона до 1999 року проживала у будинку та вела з колишнім чоловіком спільне господарство. У 1999 році, у звязку з тяжким матеріальним становищем, змушена була виїхати за межі України на роботу. З того часу періодично приїжджала додому, надавала матеріальну допомогу, а саме за її кошти було зроблено ремонтні роботи у будинку, побудовано гараж та сарай. Крім того, вказала, що за кошти, виручені від продажу належної їй квартири у Росії, було придбано трактор, який використовував її колишній чоловік для ведення сільського господарства. Зазначила, що іншого житла у неї не має, а підстави з яких позивачка просить визнати її такою, що втратила право на житло та виселити її є необгрунтованими. Просила суд відмовити у задоволенні позову відносно неї та її сина - [PERSON], який також виїхав за межі України на роботу. [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча судом належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, повно та всебічно дослідивши докази по справі, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення^ з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], після одруження з сином позивачки [PERSON], разом з своїм сином - [PERSON], переїхали на постійне місце проживання у будинок, що знаходиться по вул. Стефаника, 2 у с. Джурів Снятинського району Івано- Франківської області. Вона та ої син - відповідач по справі, вселилися у спірний будинок, як сімя сина позивачки, тобто вони проживали на правах членів сімї позивачки, а з часу розлучення, як колишні члени її сімї. З 1999 року відповідачка знаходиться на роботі за межами України, що підтверджується матеріалами справи, зокрема належно завіреними копіями документів, а саме заявою, яка замінює декларацію про доходи, посвідкою на проживання, заявою про працевлаштування. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] неодноразово приїжджала додому та проводила ремонтні роботи у спірному будинку. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом нарівні з власником житла відповідно до закону. Даною статтею передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Слід зазначити, що при вселенні відповідачки у будинок позивачки, між ними не було укладено угоди про порядок користування даним будинком. Аналогічні положення містяться у ст. 156 ч.І ЖК України. Суд перевіривши причини відсутності відповідачки у спірному будинку, визнає їх поважними, оскільки вона виїхала на роботу за межі України в інтересах сімї. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав в порядку, передбачених законом. Згідно змісту ст. ст. 10,11,57-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог, на підставі доказів поданих сторонами. Суд відмовляє позивачці у задоволенні її вимог відносно [PERSON], оскільки докази, на які вона та її представник посилались, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі вищезазначених законодавчих норм позовні вимоги [PERSON], щодо [PERSON] підлягають до часткового задоволення.' З матеріалів справи слідує, а також підтверджено у судовому засіданні сторонами, що [PERSON] понад рік, разом з дружиною, знаходиться за межами України. Суду не надано доказів поважності його відсутності за місцем реєстрації, а заперечення [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки належно посвідчених повноважень на здійснення представництва у суді інтересів [PERSON] відповідачка не надала. Позовна вимога про виселення відповідача не підлягає до задоволення, оскільки вона взаємовиключається вимогою [PERSON] про втрату права на житло відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial