overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною,* зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 01 липня 2010 рік з урахуванням фактично отриманої суми пенсії за цей період та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на її користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2007 року по 2010 рік у сумі 4096,20грн., призначити щомісячну державну допомогу як дитині війни з 01.07.201Ороку у розмірі 212,70грн. з послідуючими змінами її розмірів відповідно до законодавства та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, вона є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачка вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду с позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 травня 2002 року відділом РАЦС Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №194. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розривати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що подружнє житгя з відповідачем не склалося через відсутність взаємо порозуміння та взаємоповаги. Примирення між ними неможливе. Спільне господарство припинили вести сім років тому. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений | належним чином, про причину неявки суд не повідомив клопотання про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до ст.225 ЦПК України судом ухвалено справу розглядати за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, згідно ст.. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року, з 01 січня 2009року по 31 грудня 2009року в розмірі 2666,34грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст.6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області неправомірною, зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2007 року по 2010 рік у сумі 4096,20грн., призначити щомісячну державну допомогу як дитині війни з 01.07.2010 року у розмірі 212,70грн. з послідуючими змінами її розмірів відповідно до законодавства та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він є дитиною війни. Відповідно до ст:6 вказаного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір допомоги у відповідності до ст.6 Закону України складає 30% мінімальної пенсії за віком та згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», порушують його конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку дітям війни. Відповідач

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, відсутність почуттів одне до одного, взаєморозуміння та доброзичливість, внаслідок чого протягом тривалого часу сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, тому просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить суд розірвати шлюб пояснила, що з 25 серпня 2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] , протягом тривалого часу сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, причиною припинення сімейно-шлюбних стосунків є несумісність характерів, відсутність почуттів одне до одного, взаєморозуміння та доброзичливості, вважає, що шлюбні відносини між ними припинено, примирення не можливе. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, та проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, підтверджується поясненнями позивачки, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2000 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] , протягом тривалого часу, сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, спільного господарства вони не ведуть, причиною припинення сімейно-шлюбних стосунків є несумісність характерів, відсутність почуттів одне до одного, взаєморозуміння та доброзичливості, шлюбні відносини між ними припинено, примирення не можливе, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміри не мають, тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього 750 грн. 37 коп. заборгованості за водопостачання та водовідведення. Представник позивача стверджував, що відповідно до ст. 68 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно сплачувати плату за комунальні послуги у відповідності до встановлених тарифів, однак свої обов`язки відповідач не виконує, в результаті чого станом на 01 лютого 2010 року заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення становить 750 грн. 37 коп. Змінивши позовні вимоги просила суд стягнути з відповідача заборгованість за водопостачання та водовідведення станом на 01 серпня 2010 року в сумі 1127 грн. 57 коп. \~ \~ \~ \~Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явився, не надав суду поважних підстав цьому, не просив розглянути справу у його відсутність, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, тому на підставі ст.225 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті без нього. \~ \~ \~ \~Вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України, бо відповідач, за послуги водопостачання, повинен сплачувати за це кошти у встановлені терміни та за відповідними тарифами, що відповідач не виконує, тому у нього виникла заборгованість станом на 01 серпня 2010 року в сумі 1127 грн.57 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступне. Сторони являються батьками - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідач, являючись батьком дитини, кошти на її утримання не надає, постійного місця роботи не має. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 386 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць, покласти на відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні зменшила розмір аліментів, та просить стягувати з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти в розмірі по 350 грн., решту позовних вимог підтримала, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, виходячи з чого суд знаходить можливим ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є сином сторін по справі, і проживає він з позивачем [PERSON] . Вказане підтверджується рішенням Сторожинецького районного суду від 03.03.2010р. Відповідач [PERSON] , являючись батьком неповнолітнього, та будучи, у відповідності до ч.І ст.180 СК України, зобов`язаним утримувати його до досягнення ним повноліття - кошти на його утримання не надає. Тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.З ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.І ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач постійного місця роботи не має, тому суд знаходить, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, також підлягає задоволенню. Розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, визначається судом в сумі по 350 грн. щомісяця, оскільки вказану суму сторони погодили добровільно в судовому засіданні, при цьому аліменти згідно положень ст.. 191 СК України присуджуються від дня пред`явлення позову. Судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн. - суд покладає на відповідача, оскільки сторони також на це погодились.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивачка наполягала на стягненні з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття в розмірі 2000 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Зазначає, що згідно договору про сплату аліментів серії ВКТ №951273 від 18.12.2008 року посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу, з 18.12.2008 по 18.12.2009 року, відповідач, зобов`язувався щомісяця сплачувати їй аліменти в розмірі 800 гривен не пізніше 10 числа поточного місяця, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок. Аліменти відповідач виплачував частково, в зв`язку із чим в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7000 грн. Згідно до ст. 196 СК України у випадку прострочки по сплаті аліментів з вини відповідача, вона має право на начислення пені в розмірі 1% від невиплачених аліментів за кожний день прострочки, яка в її випадку складає 2079 грн. Просила суд, стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти, до досягнення ним повноліття в розмірі 2000 грн. щомісячно та стягнути з відповідача заборгованість по договору про сплату аліментів серії ВКТ №951273 від 18.12.2008 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу в сумі 7000 грн. та пеню за прострочку по сплаті аліментів в сумі 2079 грн., а всього 9079 грн. Відповідач до суду вдруге не з`явився, тому суд на підставі ст. 225 ЦПК України розглядає справу заочно. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому зсіданні встановлено, що згідно договору про сплату аліментів серії ВКТ №951273 від 18.12.2008 року посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу, з 18.12.2008 по 18.12.2009 року, відповідач, зобов`язувався щомісяця сплачувати позивачці аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 гривен не пізніше 10 числа поточного місяця, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок. Вимоги договору відповідач виконував частково, в зв`язку із чим в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7000 грн. Згідно до ст. 196 СК України у випадку прострочки по сплаті аліментів з вини платника, позивачка має право на начислення пені в розмірі 1% від невиплачених аліментів за кожний день прострочки, яка в її випадку склала 2079 грн. Таким чином, за вказаним договором у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7000 грн. та пеня за прострочку платежу в розмірі 2079 грн., а всього 9079 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, встановлено, що відповідач по справі в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання сина. Враховує при цьому суд і положення ст.ст. 180, 182 СК України, які передбачають обов`язок батьків утримувати свою дитину до їх повноліття. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 51 грн. сплаченого держмита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 12.06.1999 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили з лютого 2010 року, тому позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, через небажання обох сторін. Таким чином, [PERSON] звернулася з зазначеним позовом до суду, однак в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про слухання справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 9). Відповідач в судове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 10), тому фіксування процесу, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню по слідуючим підставам. Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 12.06.1999 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ., що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно-шлюбні відносини в лютому 2010 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 22.08.2003 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 105. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Позивачка посилається на те, що сімейне життя з відповідачем у них не склалося в силу різних поглядів на життя, моральні та духовні цінності, втратили почуття любові та поваги один до одного, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, що призвело до розпаду сім`ї, тому звернулася до суду із вказаним позовом, просить шлюб розірвати, доньку [PERSON] залишити проживати разом з нею. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження та існування в майбутньому сім' ї неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Доньку [PERSON] залишити проживати разом з позивачкою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сім"я фактично не існує, шлюб носить формальний характер із-за відсутності взаємних почуттів і поваги один до одного, внаслідок чого вони припинили сімейні відносини, не проживають разом протягом тривалого часу, не спілкуються один з одним, відновити нормальні сімейні відносини неможливо, так як вказане суперечить її інтересам . В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить розірвати шлюб, так як подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання ним позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді, так як примирити сторони і зберегти сім"ю неможливо, визнання позову відповідачем не суперечить інтересам сторін, підлягає прийняттю, а тому позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року, від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , однак не спілкуються між собою, сімейних відносин не підтримують, а тому позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам. Визнання позову відповідачем не порушує прав сторонніх осіб та не суперечить вимогам закону. Вищенаведене підтверджується показаннями сторін, свідоцтвами про шлюб, народження дітей. Відповідно до ст.174 ЦПК України суд, при наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 ЦПК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-20 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулось ПАТ «[PERSON] Аваль» з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, у якій зазначено, що відповідно до кредитного договору № 354411/7955/0307-7 від 07 травня 2007 року Відкритим Акціонерним Товариством «[PERSON] Аваль» в особі Центрального Уманського відділення Черкаської обласної дирекції громадянці [PERSON] був наданий кредит у розмірі 30000,00 дол. США (тридцять тисяч доларів США), строком на 180 місяців по 06 травня 2022 року з сплатою 12,850 % річних за користування кредитними коштами. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі. Відповідно до п. 1.3, п. 1.4, 3.3, 5.1 вищевказаного договору позичальник зобов'язувався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені вказаним договором, а саме щомісячно погашати заборгованість в розмірі 1/180 від суми ліміту отриманого кредиту та остаточно погасити кредит до 06.05.2022 року. Ст. 526, 257, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 07 травня 2007 року, для забезпечення своєчасного повернення кредитних коштів по кредитному договору № 354411/7955/0307-7 був укладений договір поруки між Банком і громадянином [PERSON].

Outcome: approved