Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

07 липня 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що за договором купівлі-продажу за реєстраційним № 95, укладеним 09 липня 2007 року між ним та Приватним підприємцем «Фесенко Володимиром Григорійовичем», він придбав у приватну власність обєкт нерухомого майна -9/ю частин нежитлової будівлі, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання із службовими прибудовами, яка позначена літ. Ж11, ж11, жП], загальною площею 964,7 кв. м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Овчаренко, будинок 2 «м» (два «м»), що складаються з: кімнати І, загальною площею 867,9 кв. м. Зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом нотаріальної контори Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 95. Інша частина нерухомого майна майнового комплексу належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок ЛТД» (далі за текстом - Відповідач), що підтверджується технічним паспортом на вказане нерухомого майна майнового комплексу. У відповідності до вимог Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 6/5 від 28.01.03 р. на підставі цього договору він провів державну реєстрацію свого права власності на придбаний обєкт нерухомості, підтвердженням чому є відповідний витяг з Державного реєстру правочинів за № 4258506 від 09.07.2007 р. та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської районної ради за№ 15796545 від 04.09.2007 р. На теперішній час його частка майна не виділена в натурі, що позбавляє його права на розпорядження своїм майном. Стаття 367 Цивільного кодексу України передбачає право співвласників на виділ в натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності за домовленістю. Статтею 124 Конституції України встановлено, що «юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі». Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права. У відповідності до Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» як правовстановлюючий документ про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, визначено рішення суду. Так, як зазначалося вище, ним було придбано у приватну власність 9/ю частин нежитлової будівлі, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання із службовими прибудовами, яка позначена '¦літ. Ж11, ж", ж11], загальною площею 964,7 кв. м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Овчаренко, будинок 2 «м» (два «м»), що складаються з: кімнати І, загальною площею 867,9 кв. м; і згідно висновку спеціаліста від 23 квітня 2010 року, виділити в натурі зазначену 9/]0 частин нежитлової будівлі, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання із службовими прибудовами, яка позначена літ. Ж11, ж", ж11], можливо і після виділення утворюється - ^«Нежитлова будівля, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання літ. Жп загальною площею 867,9 кв. м, по вул. Овчаренко, 2-м приміщення 1». Досліджена нежитлова будівля, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання літ. Ж11 загальною площею 867,9 кв. м по вул. Овчаренко, 2-м приміщення 1 в м. Оріхів, Запорізької області власником якого є я, на земельній ділянці площею 1646 кв. м, виходячи з їх функціонального призначення, відповідає діючим нормативно-технічним вимогам по місцю розташування на виділеній земельній ділянці, по обємно-планувальним та конструктивним рішенням, в частині капітальності, надійності стійкості основних несучих конструкцій будівель, по санітарно-гігієнічним, протипожежним і екологічним вимогам. Статтею 377 Цивільного кодексу України, а також статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо розмір земельної ділянки договором про відчуження не визначений, то до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування, без зміни цільового призначення земельної ділянки. Такої думки і Верховний Суд України, що викладено в листі за вих. № 19-3767/0/8-08 від 29.10.2008 року, а саме в пункті 5 зазначивши, що при вирішенні питання про передачу у власність земельної ділянки особам, які придбали житловий будинок, будівлю або споруду, у разі, коли розмір земельної ділянки договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди не визначено, необхідно дотримуватися ст. 120 ЗК України та ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, і не може за рішенням суду переходити у розмірах, що перевищують необхідні для їх обслуговування. При чому право власності на таку земельну ділянку переходить без зміни її цільового призначення. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні Позивач на позові наполягає і прохає виділити в натурі 9/і0 частин нежитлової будівлі, визнати право власності на це майно та частину земельної ділянки, що знаходиться під будівлею та необхідного для обслуговування. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановлений законодавством спосіб, до суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановлений законодавством спосіб, до суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи без участі їх представника. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши доводи Позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ксерокопії договору купівлі-продажу від 09.07.2007 року серії ВЕТ № 015176, що зареєстровано в реєстрі за № 95, [PERSON] придбав у [PERSON] обєкт нерухомого майна - 9/ю частин нежитлової будівлі, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання із службовими прибудовами, яка позначена літ. Ж11, ж", жП|, загальною площею 964,7 кв. м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Овчаренко, будинок 2 «м» (два «м»), що складаються з: кімнати І, загальною площею 867,9 кв. м. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Те, що позивач є належним власником придбаного майно знаходить своє підтвердження і технічною документацію на обєкт нерухомого майна, витягом з Державного реєстру правочинів та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно вимог ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності. А як зазначає ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до висновку спеціаліста судової будівельно-технічної експертизи від 23 квітня 2010 року, виділити в натурі зазначену 9/)0 частин нежитлової будівлі, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання із службовими прибудовами, яка позначена літ. Ж11, ж11, жпь можливо і після виділення утворюється - «Нежитлова будівля, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання літ. Ж11 загальною площею 867,9 кв. м, по вул. Овчаренко, 2-м приміщення 1». Досліджена нежитлова будівля, будівля цеху для виробництва товарів народного споживання літ. Ж11 загальною площею 867,9 кв. м по вул. Овчаренко, 2-м приміщення 1 в м. Оріхів, Запорізької області власником якого є я, на земельній ділянці площею 1646 кв. м, виходячи з їх функціонального призначення, відповідає діючим нормативно-технічним вимогам по місцю розташування на виділеній земельній ділянці, по обємно- планувальним та конструктивним рішенням, в частині капітальності, надійності стійкості основних несучих конструкцій будівель, по санітарно-гігієнічним, протипожежним і екологічним вимогам. Обєкт нерухомого майна, що перебуває у власності [PERSON], знаходився на земельній ділянці загальною площею 0,1646 га. У відповідності до статті 377 Цивільного кодексу України, а також статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо розмір земельної ділянки договором про відчуження не визначений, то до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування, без зміни цільового призначення земельної ділянки. Цільове призначення земельної ділянки Позивач не змінював та не буде змінювати. Згідно висновку обєкт нерухомості розташований на земельній ділянці загальною площею 1646 кв. м, що знаходиться під обєктом нерухомості та необхідна для його обслуговування. Оскільки Позивачем було придбано лише частину майнового комплексу, то й право власності на земельну ділянку, на якій розташовані зазначені в договорі купівлі-продажу комплексу нерухомого майна, мало перейти до нього лише у визначеній площі (земля під будівлями та земля необхідна для обслуговування цих будівель). Згідно висновку спеціаліста загальна площа земельної ділянки, на якій розташована позивача за договором купівлі-продажу частина майнового комплексу з урахуванням площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування цього обєкту нерухомості, становить 1646 кв. м. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved