Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

Бориспільський міжрайонний прокурор в інтересах Державного комітету України із земельних ресурсів та Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Київській області звернувся до суду з вказаним позовом, і в судовому засіданні підтримав письмовий текст позовної заяви про те, що рішенням Вишеньківської сільської ради № 323-17-ХХІУ від 03.03.2004р. відповідачам [PERSON] та [PERSON] було затверджено технічну документацію щодо відведення їм у власність земельних ділянок площею 0,25 га, кожна, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області. В ході прокурорської перевірки було встановлено, що вищевказане рішення, в частині затвердження технічної документації зазначеним відповідачам, було видане, в порушення норм чинного земельного законодавства України, за відсутності розроблених, у встановленому законом порядку, належно затверджених та погоджених із відповідними органами, проектів землеустрою та за відсутності обов»язкової державної експертизи такої землевпорядної документації, вслід чого є незаконним, і з цих підстав просить визнати його частково недійсним, з моменту винесення. Також, просить визнати недійсними, з моменту їх реєстрації, державні акти на право власності на землю, видані на ім»я вищевказаних відповідачів на підставі даного спірного рішення сільради, як такі, що видані з порушенням порядку їх видачі, за відсутності розробленого проекту землеустрою. Крім того, вважає незаконними та такими, що укладені в порушення чинного земельного законодавства, на підставі вказаних актів, договори купівлі-продажу земельних ділянок від 02.07.2004 р., за якими відповідачі [PERSON] та [PERSON] відчужили дані земельні ділянки відповідачу [PERSON] та просить визнати їх недійсними з моменту їх вчинення, як такі, що порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, та є нікчемними. Також, враховуючи, що в подальшому відповідач [PERSON], незаконно, набув право власності на вищезазначені земельні ділянки, загальною площею 0,50 га на підставі державного акта на право власності на землю, виданого на його ім»я та на підставі такого незаконного акта протиправно відчужив земельну ділянку СТ «Конструктор», уклавши 14.06.2006р. з даним товариством договір купівлі-продажу земельною ділянки, просить, з вищезазначених підстав, визнати державний акт на землю, виданий на ім»я відповідача [PERSON] та вказаний правочин, недійсними, як незаконні. Крім того, просить зобов»язати СТ «Конструктор» повернути у власність сільради вищевказану земельну ділянку, право власності на яку, товариство набуло на підставі вказаного договору. Представник Вишеньківської сільради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїх письмових запереченнях зазначив, що позов не визнає, вважає його надуманим та безпідставним, оскільки на момент прийняття спірного рішення сільрадою, в 2004 році, нормами Земельного Кодексу України виготовлення проекту землеустрою не було передбачено, як і проведення землевпорядної експертизи, Закон про яку був прийнятий лише 17.06.2004р. і набув чинності з дня його опублікування, що є пізнішим за дату прийняття спірного рішення, вслід чого сільрадою не був порушений порядок передачі відповідачам у власність земельних ділянок. Крім того, вважає, що прокурор, подаючи позов, вийшов за межі своїх повноважень, встановлених законом. Тому просить у задоволенні позову відмовити, і слухати справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник СТ «Конструктор» в судове засідання не з»явились, згідно поштових повідомлень за судовими викликами не з»явились, вслід чого вважаються такими, що про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутність до суду не надходило. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що рішенням Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 308-16-ХХІУ від 27.02.2004р. відповідачам [PERSON] та [PERSON]А було надано дозвіл на складання проекту приватизації земельних ділянок, площею 0,25 га кожна, призначених для будівництва та обслуговування будинку, що розташовані в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області. Такий проект, у встановленому законом порядку, відповідними органами розроблений не був та з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами та органом архітектури не погоджувався. За відсутності проекту відведення даних земельних ділянок у приватну власність відповідачам [PERSON] та [PERSON], Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області, незаконно, було прийняте рішення № 323-17-ХХІУ від 03.03.2004р. «Про затвердження проекту відводу та технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлових будинків та ведення особистого селянського господарства», яким проект землеустрою, якого не існувало, був затверджений, а земельні ділянки, площею 0,25 га кожна, призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, були передані у приватну власність вищевказаним відповідачам. На підставі вказаного рішення, Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області на ім»я відповідачів [PERSON] та [PERSON], незаконно, були видані державні акти відповідно серії КВ № 060666 та серії КВ № 060664 від 13.04.2004 р. на право власності на земельні ділянки, площею 0,250 га, кожна, що розташовані в с.Вишеньки на території Вишеньківської сільської Ради Бориспільського району Київської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, з кадастровими номерами земельних ділянок відповідно № 3220881301:01:015:0042 та № 3220881300:01:015:0044, що зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3/574 та відповідно за № 3/575. 02.07.2004 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, з кадастровим номером 3220881301:01:015:0042, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований за № 3743. 02.07.2004р. між відповідачами [PERSON], в інтересах якої діяв відповідач [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, з кадастровим номером 3220881300:01:015:0044, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований за № 3747. На підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу, відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,50 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, на підставі державного акту серії ЯБ № 146171 на право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером ділянки № 3220881301:01:015:0102. 14.06.2006р. між відповідачем [PERSON] та Споживчим товариством «Конструктор» було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, з кадастровим номером 3220881301:01:015:0102, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований за № 3424. Вищенаведене підтверджується даними копії вищевказаного спірного рішення сільради(а.с.10-11), копії рішення сільради № 308-16-ХХІУ від 27.02.2004р., яким земельно-кадастровому бюро надано дозвіл на розроблення проекту відведення зазначених земельних ділянок відповідачам [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9), копії вищевказаних спірних державних актів на право власності на землю, виданих на імя відповідачів(а.с.29-30), копій вищевказаних спірних договорів купівлі-продажу (а.с.12-14), копії листа з Обласного центру з охорони і наукових досліджень пам»яток культурної спадщини № 6/83 від 12.10.2009р., згідно якого проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачам [PERSON] та [PERSON] протягом 2002-2006р.р. в обласному центрі не погоджувались (а.с.17), копії листа з ДЗ «Бориспільська районна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України № 03/01-04-2348 від 12.09.2009р., за яким висновки щодо відведення земельних ділянок в с.Вишеньки відповідачам [PERSON] та [PERSON] за період 2002-2006р.р. не зареєстровані (а.с.18), копії листа з Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі № 3620 від 12.10.2009р., відповідно до якого документація із землеустрою, в т.ч. відповідні погодження щодо відведення земельних ділянок вказаним відповідачам на зберіганні в архіві управління не перебувають (а.с.19). Твердження представника Вишеньківської сільської ради про те, що на момент ухвалення спірного рішення виготовлення проекту землеустрою не було передбачено чинним, на той час, земельним законодавством України є безпідставним, оскільки відповідно до ч.ч.6-9 ст. 118 ЗК України, в редакції 2001р., яка діяла на момент винесення рішення сільрадою, за заявою громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, сільська рада, у разі згоди на передачу земельної ділянки у власність, надавала дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, який розроблявся за замовленням громадян організаціями, що мають відповідні ліцензії та погоджувався з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подавався на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування, а тому наявність розробленого та погодженого, у встановленому законом порядку, проекту було обов»язковим для прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність такій категорії громадян, на момент прийняття даного рішення. Разом з тим, є безпідставним посилання позивача на відсутність обов»язкової державної землевпорядної експертизи, як на одну з підстав визнання недійсним спірного рішення, і яке суд оцінює критично, оскільки на момент прийняття рішення сільради, а саме 03.03.2004р., Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» ще не діяв, а був прийнятий лише 17.06.2004р. і набув чинності з дня його опублікування, тобто після дати прийняття рішення, а тому норми такого Закону не можуть бути застосовані при вирішення даного спору. Відповідно до ч.ч.6-10 ст.118 Земельного Кодексу України, в редакції 2001р., яка діяла на момент ухвалення спірного рішення сільрадою, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в т.ч., для будівництва та обслуговування жилого будинку, у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідна сільська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування, а сільська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення по передачу земельної ділянки у власність. Таким чином, враховуючи, що спірне рішення було прийнято сільрадою, за відсутності розробленого, і в установленому законом порядку, погодженого, із всіма відповідними контролюючими органами, проекту відведення земельних ділянок, чим були грубо порушені ч.ч.6-10 ст.118 Земельного Кодексу України, норми якої діяли на момент ухвалення рішення сільрадою, суд дійшов висновку, що дане рішення слід визнати недійсним, як незаконне. Згідно п.1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання Державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р. при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам та організаціям та об»єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. За правилом ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тому, враховуючи, що спірні державні акти видані та зареєстровані, в порушення ч.ч.6-10 ст.118 Земельного Кодексу України та п.1.12 вищевказаної Інструкції, без дотримання встановленого законом порядку їх видачі, суд дійшов висновку, що такі акти слід визнати недійсними, з моменту їх державної реєстрації. Відповідно до ст.ст.202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою\~ третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно із ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований, в т.ч. на незаконне заволодіння майном держави. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до ст.210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що спірні договори купівлі-продажу, укладені на підставі вищевказаних державних актів, в момент їх вчинення, не відповідали вищезазначеним нормам земельного законодавства та є такими, що порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння землями, що перебувають у державній власності, суд вважає, що такі правочини слід визнати недійсними внаслідок їх нікчемності, з моменту їх вчинення, враховуючи, що такі договори оспорюються. Підстав для зобов»язання відповідача СТ «Конструктор» повернути у власність сільради земельну ділянку, площею 0,500 га суд не вбачає, оскільки сам факт визнання рішення сільради та виданих на його підставі державних актів і укладених угод, недійсними, надає органу місцевого самоврядування право розпоряджатися землями, що перебувають у державній власності, у встановленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial