Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з лютого по серпень 2009 року мешкала разом з відповідачем, який після того як завагітніла наполягав на припиненні вагітності, а потім припинив будь-які стосунки. Посилається, що 28.02.2010 року народила доньку [PERSON], у Книзі реєстрації народжень про народження дитини було зроблено запис з її слів в графі «батько» [PERSON]. Вказує, що визнання батьківства відповідача необхідно для отримання аліментів на утримання дитини. В процесі розгляду даної справи 16.04.2010 року [PERSON] подала заяву про доповнення позовних вимог (а.с.28) - просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Зазначила, що [PERSON] з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсягу і до викладених в позовній заяві та заяві про доповнення позовних вимог пояснень доповнила, що в жовтні 2008 року почала зустрічатись з [PERSON], а з лютого 2009 року проживати разом з ним в квартирі [ADDRESS], де також проживала його мати. Вказала, що 13.06.2009 року [PERSON] їздив до її матері, де «засватав» - планували одружитись. Зазначила, що 08.07.2009 року провела тест на вагітність, який виявився позитивним і в цей же день лікар підтвердив, що вагітна - строк 4-5 тижнів. Відповідач вагітності зрадів і 09.07.2009 року поїхали відпочивати з ним до Туреччини (перед виїздом посварилася з його матір»ю). Вказала, що після повернення з Турречини відповідач зателефонував - посварилися, а через тиждень запропонував зробити аборт. Зазначила, що після цього [PERSON] зустрічей уникав, не спілкувався, народженням та утриманням дитини не цікавився. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що дійсно зустрічався з [PERSON] з листопада 2008 року, вели з статеве життя. Не заперечував, що дійсно їздив до її матері, але знайомитись, а не «сватати» позивачку, можливо обговорювали якісь спільні плани. Вказав, що дійсно з 09.07 по 16.07.2009 року їздили разом відпочивати до Туреччини - поїздку оплачували вдвох, але він більше. Зазначив, що про вагітність [PERSON] дізнався коли строк був уже 3 місяці, категорично заперечує, що це його дитина - бачив її лише один раз під час проведення експертизи, ніякої допомоги на її утримання не надає. Послався, що часто бував у відрядженнях, в тому числі і в період ймовірного зачаття дитини. Представник третьої особи на боці відповідача - Відділ РАЦС Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, а отже суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначеного представника. Вислухавши позивача і відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи: Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження (а.с.6-7, 36-37), свідоцтво про народження дитини (а.с.8), актовий запис про народження [PERSON] (а.с.35), висновок експерта № 160 (а.с.60-63), посвідчення про відрядження [PERSON] (а.с.73), наказ № 86-в від 06.05.2009 року ЧДПУ імені [PERSON] (а.с.74), запрошення (а.с.75), закордонний паспорт [PERSON] (а.с.76), довідку ЧЗОШ № 29 (а.с.77), довідку КП «ЖЕК-10» (а.с.78), розпорядження № 28 від 19.05.2009 року виконкому Федерації волейболу (а.с.79), рахунок і квітанцію про оплату експертизи (а.с.80,81), суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Згідно ч.2 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що у [PERSON] 28.02.2010 року народилася донька [PERSON], батько якої записаний зі слів матері в порядку ч.І ст. 135 СК України - [PERSON] (а.с.6-7,35, 36-37). Суд вважає, що [PERSON] є дійсним батьком доньки [PERSON]. Вказаний висновок суду підтверджується сукупністю досліджених доказів: відповідач не заперечував інтимних стосунків з позивачкою в період з листопада 2008 року по липень 2009 року, а його посилання на відрядження в період ймовірного зачаття дитини - травні 2009 року, не спростовують його батьківства по відношенню до дитини, оскільки ці відрядження носили періодичний короткостроковий характер. Пояснення щодо непричетності до зачаття дитини спростовуються також висновком експерта (а.с.60-63) згідно до якого біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] практично доведено. Таким чином, жоден з представлених відповідачем доказів не спростовує наданих [PERSON] доказів, які повністю узгоджуються між собою і доводять батьківство відповідача. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо батьківства і відповідно до ст. 128 СК України вважає за необхідне встановити батьківство [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини.. [PERSON] і [PERSON] зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, дитина проживає з матір»ю, що відповідачем не оспорюється, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку з відповідача в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні (подані сторонами) і вважає за необхідне

Outcome: partial