Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Комунальне підприємство „Павлоградтеплоенерго подало до суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 5664 грн. 76 коп. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що Комунальне підприємство „Павлоградтеплоенерго, відповідно до „Правил надання населенню послуг водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно - правовими актами. Послуги по теплопостачанню були надані в будинок № 31 кв. № 26 по вул. Заводська м. Павлограда Дніпропетровської області. Однак відповідачі оплату за спожиту теплову енергію, фактично КП „Павлоградтеплоенерго не проводили. У результаті чого станом на 01.06.2010 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП „Павлоградтеплоенерго у сумі 5664,76 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд винести рішення яким стягнути з відповідача на користь КП „Павлоградтеплоенерго заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 5664,76 грн. Відповідачі в судове засідання не зявилися, проте надали суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі та пояснили, що позов не визнають та просять суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Враховуючи думку представника позивача та відповідача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідача, суд на підставі ст.225 ЩІК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що Комунальне підприємство „Павлоградтеплоенерго, відповідно до „Правил надання населенню послуг водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно - правовими актами. Послуги по теплопостачанню були надані в будинок № 31 кв. № 26 по вул. Заводська м. Павлограда Дніпропетровської області. Однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію, фактично КП ,Павлоградтеплоенерго не проводив. У результаті чого станом на 01.06.2010 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП ,Павлоградтеплоенерго у сумі 3081,82 грн., з урахуванням трирічного строку позовної давності за період з 01.06.2007 року по 01.06.2010 року Відповідно до п. 20 ,Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до ст. 19 ч. 6 Закону України ,Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що сума заборгованості відповідачами не погашена до теперішнього часу, суд вважає за необхідне стягнути з них у солідарному порядку вказану суму на користь Комунального підприємства „Павлоградгеплоенерго з урахуванням положень ст. 257 ЦПК України, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на вимогу про стягнення заборгованості за час до червня 2007 року. На переконання суду, відповідачі будь-які дії, які б свідчили про визнання ними боргу не вчиняли. Питання про поновлення строку давності представником позивача заявлено не було. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial