Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною своєї доньки [PERSON], посилаючись на те, що остання з дитинства і по теперішній час хворіє психічною хворобою з діагнозом хвороба Дауна, груба затримка психомовного розвитку, у звязку з цим вона не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та не може керувати своїми діями. [PERSON] знаходиться на обліку в Татарбунарській ЦРЛ Одеської області з приводу вказаного діагно-зу, є інвалідом з дитинства 2-ї групи безстроково. Донька мешкає біля неї. Визнання доньки недієздатною їй потрібно для оформлення над нею опіки та отримання додаткової допомоги на неї від управління праці та захисту населення. Заявниця в судовому засіданні підтримала свою заяву, та вважає що [PERSON] повинна бути визнана недієздатною, оскільки є психічно хворою людиною і потребує опіки. Представник УСЗН в Татарбунарському районі Одеської області надала до суду заяву, згідно якої просила справу слухати у її відсутності, проти вимог заяви не заперечувала. Представник Дивізійської сільської ради надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, проти вимог заяви не заперечував. Вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню. Із акту за №818 від 18.08.2010 року комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.16-17) вбачається, що [PERSON] хворіє вродженим слабоумієм у вигляді помірної розумо-вої відсталості внаслідок хвороби Дауна. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує призначення опіки. Із копії довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №040784 (а.с.6) видно, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства. Як видно із подання Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.20) орган опіки та піклування пропонує призначити опікуном над недієздатною [PERSON] її матір [PERSON]. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Стаття 41 ч.1 ЦК України передбачає, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її не-дієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], а тому має право відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України подати заяву про визнання своєї доньки недієздатною особою. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] недієздатною особою в звязку зі стійким психічним розладом здоровя, що підтверджено в судовому засіданні медичними довідками та висновком комісійної амбулаторної судово психіатричної експертизи. В судовому засіданні встановлено, що визнання доньки заявниці недієздатною їй потрібно для оформлення над нею опіки та отримання додаткової допомоги на неї від управління праці та захисту населення. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України, рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною є підставою для призначення органом опіки та піклування недієздатній фізичній особі опікуна. Таким чином, є всі підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Заявниця відповідно до ст.63 ЦК України в повному обсязі відповідає вимогам, які предявляються до опікуна. Вона має повну цивільну дієздатність, бажає бути опікуном, перебуває в родинних стосунках з підопічною, являється матірю і з урахуванням стосунків з останньою може виконувати обовязки опікуна, діючи в інтересах своєї доньки. На підставі викладеного,

Outcome: approved