Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

09 серпня 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 жовтня 2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22-212/07-ШД, згідно якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності банк повинен надати кредитні ресурси в сумі 4200,00 грн., із сплатою 0,0001 % річних, із строком повернення до 15 жовтня 2010 р. Банк виконав свої зобовязання за вищевказаним договором. Позичальник не виконав свої зобовязання за договором. Відповідно до п.6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та\\або сплати відсотків, позичальник повинен сплатити банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплати процентів за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. В якості забезпечення зобовязання 16 жовтня 2007 року було укладено договір поруки № 22-212/07-ШД-П з [PERSON], згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник. В добровільному порядку відповідачі борг не сплачують, в звязку з чим позивач з вертається до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості, яка станом на 27.07.2010 року становить 22358,43 грн., а також просить стягнути з відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідачів та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22-212/07-ШД, згідно якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності банк повинен надати кредитні ресурси в сумі 4200,00 грн., із сплатою 0,0001 % річних, із строком повернення до 15 жовтня 2010 р. (а.с. 5-6). В якості забезпечення зобовязання 16 жовтня 2007 року було укладено договір поруки № 22-212/07-ШД-П з [PERSON], згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник (а.с. 7-8). В добровільному порядку відповідачі борг не сплачують, в звязку з чим позивач звертається до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості, яка станом відповідно до розрахунку заборгованості на 27 липня 2010 року становить 22358,43 грн. (а.с. 10-11). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки відповідач [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір, відповідач [PERSON] уклав договір поруки, умови цих договорів відповідачі не виконують, внаслідок чого станом на 22 липня 2010 року існує заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 22358 грн. 43 коп., тому з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку на користь позивача дана сума. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 223,58 грн. судового збору, 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved