Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 1997 року в Одеській товарній біржі між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № 22173 від 25 грудня 1997 року, відповідно до якого [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], продала, а позивачка купила квартиру [ADDRESS]. Після отримання грошей [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], уклала договір купівлі-продажу та на виконання його умов передала позивачці ключі від квартири. Відповідачі будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являли, право позивачки на квартиру не оспорювали. 13 січня 1998 року [PERSON] зареєструвала у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» своє право власності на вищевказану квартиру. Позивачка просить суд вищезазначений договір купівлі-продажу квартири визнати дійсним. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили суд розглядати справу в їх відсутності ( а. с. 16-17). Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.224 ЦК України 1963 року, який був чинним до 01 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 1997 року в Одеській товарній біржі між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № 22173 від 25 грудня 1997 року, відповідно до якого [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], продала, а позивачка купила квартиру [ADDRESS] ( а. с. 5-6). Після отримання грошей [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], уклала договір купівлі-продажу та на виконання його умов передала позивачці ключі від квартири. [PERSON] вселилась у квартиру та своє право власності 13 січня 1998 року зареєструвала у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» ( а. с. 6- зворот). Відповідачі будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являли, право позивачки на квартиру не оспорювали. Відповідно ст.227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Але згідно ч.2 ст.220 ЦК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 25 грудня 1997 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, даний договір купівлі-продажу слід визнаний дійсним.

Outcome: approved