Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Томашпільському районі Вінницької області (далі - УПФ) про перерахунок раніше призначених державної та додаткової пенсій, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону від 28 лютого 1991 р. №796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-Х11), посилаючись на те, що він як інвалід третьої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону №796-Х11. Оскільки розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, установлених цим Законом та відмову УПФ привести їх у відповідність з останніми, просить суд визнати ці дії відповідача неправомірними і зобов»язати його усунути зазначені порушення, провівши відповідні перерахунки , починаючи з 1 червня 2008 року, та здійснювати ці виплати і в подальшому. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали із наведених в позовній заяві підстав, просять його задовольнити. Представник УПФ за довіреністю [PERSON] надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати по суті у її відсутності та письмові заперечення з яких убачається, що розмір пенсій [PERSON] визначений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», в якій зазначено, що з 1 липня 2008 року встановлено нові мінімальні розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, зокрема для інвалідів III групи розмір пенсії становить 658 грн. без врахування додаткових пенсій. Також було призначено й додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю особам віднесеним до 1 категорії, виплата якої теж здійснювалась у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2009 року «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян», а саме п. п. 1 п, 4 визначено розмір додаткової пенсії інвалідам III групи. Що стосується перерахунку пенсії відповідно до Закону №796-Х11 щодо розмірів пенсій для інвалідів НІ групи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи в усіх випадках не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком, то визначення мінімального розміру пенсій за віком визначено лише ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, передбачених цим Законом. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим, який підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, віднесений до категорії І осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 1 січня 2006 року по теперішній час одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону № 796-ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, на підставі ст. 50 цього Закону, що підтверджується висновком МСЕК (а. посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1 7), інформацією УПФ про нарахування і виплату пенсій ( а. с. 10-11). [PERSON] звертався до УПФ з заявою про перерахунок призначених та таких , що виплачуються державної та додаткової пенсій. Відповідачем йому в цьому було відмовлено (а.с.12-14). Однак такий висновок УПФ не можна визнати обґрунтованим, а його відмову законною згідно такого. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на сои захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а старості та в інших випадках передбачених законом. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної ї органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я, створення порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-ХІІ. Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, з здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції чинній на час виникнення правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій віднесеним до категорії І , та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою , не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю, зокрема інвалідам II групи -50-ти відсотків мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 55 Закону № 796 - XII додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі ст. 28 Закону № 1058- ІУ встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розміру пенсій не відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796 - XII. При вирішенні спору суд виходить з пріоритетності законів над підзаконними актами, а тому вважає, що при визначенні розміру державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, що передбачені Законом № 796-ХІІ, необхідно керуватися статтями 50,54 цього Закону, а не положеннями підзаконних актів. Суд, не погоджується з твердженнями УПФ про те, що визначення розміру мінімальної пенсії, передбачено ст. 28 Закону № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, передбачених цим Законом, так як ч.3 ст. 28 цього Закону не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір не видано. а Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для виплати сум пенсій ,, не виплачених з вини відповідача вчасно, обмежень строками не встановлено. Крім того, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 зміни внесені до статей 50, 54 пишу №796-Х11 підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу 11 Закону України від 28.12.2007 р. гні107-У1 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, саме з 22.05.2008 р. зміни внесені до ст.ст. 50, 54 Закону №796- Х11 втратили чинність. Так як неправильність нарахування і виплати державної та додаткової пенсій сталася не з вини позивача, а внаслідок неправомірних дій УПФ, суд вважає, що перерахунок і виплата визначених пенсій повинні бути проведені з 1 червня 2008 року, тобто з дати визначеної позивачем згідно позовних вимог, по 31 серпня 2010 року, тобто по день ухвалення судового рішення. Суд уважає, що не може бути задоволена вимога позивача в частині зобов'язання відповідача проводити в подальшому перерахунок пенсії з наступними її змінами згідно чинного законодавства та встановлених нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян, оскільки таким чином судом будуть встановлені обов'язки відповідача на майбутнє без урахування можливих змін чинного законодавства. Сторін звільнено від сплати судових витрат, а тому вони підлягають віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial