Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на ХА житлового будинку з господарськими будівлями по пров. Гоголя, 3, у м. Бердичів Житомирської області, визнання не дійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1996 року стосовно спадкоємців майна [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.03.2002 року стосовно спадкоємців майна [PERSON], виданих державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є донькою [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу її прізвище змінено на [PERSON]. 16 квітня 1993 року [PERSON] - померла. Крім неї у покійної матері було ще двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який 07.07.2001 року помер. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями у м. Бердичів, по пров. Гоголя, 3. Оскільки власного житла у нею не має і до цього часу вона разом з чоловіком та малолітньою дитиною вимушена винаймати житло, а після смерті матері є житловий будинок, який фактично пристосований для проживання двох сімей, і вона маю право проживати у ньому. В жовтні 2008 року вона звернулась до [PERSON], з тим, що зі своєю сім'єю маю намір проживати у материному будинку, на що відповідач відповів, що будинок належить лише йому і проживати у ньому він їй не дозволить. Коли ж вона звернулась до Бердичівського МБТІ стосовно видачі довідки, то 13.10.2008 року їй видали довідку, що будинок по пров. Гоголя, 3, зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON]: 1/2 - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1996 р. після смерті матері [PERSON]; 1/2 - відповідно до свідоцтва про право на спадацину за законом від 29.03.2002 року після смерті брата [PERSON]. Про оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON] та брата [PERSON] їй нічого відомо не було. Прийняття спадщини було проведено без її відома та в порушення її цивільних прав. Позбавлення її частки у спадщині є незаконним, а отже, свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.1996 року та 29.03.2002 року підлягають скасуванню. Оскільки відповідач, діючи недобросовісно, умисно позбавив її частки у спадковому майні та відмовляється у добровільному порядку визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку, вона змушена звернутись до суду за захистом порушених прав, так як незаконність набуття права власності може бути встановлена лише судом. У відкритому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. У відкритому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові. У відкритому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними. У відкритому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не Івизнав. Представник третьої особи - Бердичівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутності. 3»ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст.10 ЦПК України та у відповідності з ч.І ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову|в задоволенні позовних вимог з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакція 1963 року), який діяв на той момент, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). Якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 2) Якщо він подав до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зібраних доказів, показів свідків позивачка і її представник не надала суду доказів, що позивачка( або її законний представник, який діяв в її інтересах) вступила в управління або володіння спадковим майном, або подала до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Також даний факт не підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], [PERSON]. Хоча суд роз»яснив позивачці, вимоги п. 4 ст.160 ЦПК України, про необхідність подання доказів і, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Що стосується доводів позивачки про те, що відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакція 1963 року) вона має права на обов'язкову частку в спадковому майні, то суд вважає, що вони є безпідставними. Оскільки згідно вимог вищезазначеної статті право на обов»язкову долю в спадковому майні мають право неповнолітні при спадкуванні за заповітом. Однак як вбачається з матеріалів справи спадкування майна [PERSON], [PERSON] здійснено за законом, відповідно до ст..529 ЦК України (в редакція 1963 року) ( а.с. 9-11,108-116). А тому суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на Уг житлового будинку з господарськими будівлями по пров. Гоголя, 3, у м. Бердичів Житомирської області, та визнання не дійсним свідоірва про право иа еяаддагау за законом від 01.03.1996 року стосовно спадкоємців майна [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.03.2002 року, стосовно спадкоємців майна [PERSON], а тому вищевказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed