Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищеназваним позовом в обґрунтування якого пояснив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0.22 га, на якій знаходяться багаторічні насадження виноградні кущі сорту «Бастардо-магарач», бетонні стовпи і дріт (виноградник). Відповідач перешкоджає йому користуватися вказаною земельною ділянкою разом із багаторічними насадженнями, посилаючись на договір купівлі-продажу виноградників, цей договір позивач вважає незаконним і таким, що порушує його право власності. Тому просив постановити рішення, яким зобовязати відповідача не чинити перешкод у користуванні виноградником: земельною ділянкою і розташованими на ній кущами винограду, бетонними стовпами, дротом. (а.с.2-19). За заявою позивача про уточнення позовних вимог, вимоги про визнання частково недійсними договорів купівлі продажу виноградників від 26.03.2008 року, укладених між ліквідатором СВК «Оріхівка» Болградського району Одеської області і ЗАТ «Болградський виноробний завод» - залишено без розгляду (а.с.175, 184). В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач ЗАТ «Болградський виноробний завод» право власності позивачів на земельну ділянку не заперечував, проте позов не визнав, посилаючись на те, що за договорами купівлі-продажу № 23-2 і № 24-2 від 26.03.2008 року і актів прийому-передачі майна, укладеними між ним і ліквідатором СВК «Оріхівка»( а.с.24-34, 60-92), він, відповідач, є власником куплених виноградників, у тому числі: виноградних кущів, бетонних стовпів і дроту. Тому він, відповідач, як власник, правомірно не дозволяє позивачам користуватися виноградними кущами, бетонними стовпами і дротом, тобто обробляти їх, а також збирати з них урожай винограду. В судове засідання 28.09.2010 року представник відповідача - не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.182). Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, які були залучені до участі у справі надали свої пояснення, а саме: -представник Приватного підприємства «Пандаклія» - [PERSON], зазначив, що позивач є власником земельної ділянки з багаторічними насадженнями, а саме виноградниками, відповідно до державного акту, а тому має всі права на користування та розпорядження цією земельною ділянкою та виноградниками, які на ній розташовані. -представник Болградської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] пояснила, що розпорядження від 21.12.2004 року за № 972 щодо затвердження технічної документації з передачі земельних часток (паїв) в натурі громадянам, в тому числі і [PERSON] і надання їх у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва видане головою Боградської районної державної адміністрації відповідно до вимог діючого законодавства, проти позову заперечував, посилаючись на відсутність правовідносин із сторонами. В судове засідання 28.09.2010 року представник - не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.180). -виробничий кооператив «Геодезист-Буджак», керівник [PERSON], пояснив, що кооператив здійснював оформлення технічної документації по передачі земельних паїв в натурі з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю громадянам на території Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, в тому числі і позивачу по справі. Було встановлено в натурі межі земельних ділянок, наданих у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON], складено відповідний акт від 28.07.2009 року, проте межові знаки на місцевості не встановлювалися. В судове засідання 28.09.2010 року представник - не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.180). -представник Відділу держкомзему у Болградському районі Одеської області [PERSON] суду пояснив, що позивач являється власником земельних ділянок у відповідності до державного акту, тому відповідач ЗАТ «Болградський виноробний завод» неправомірно перешкоджає позивачу користуватися земельною ділянкою з багаторічними насадженнями. -представник Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, [PERSON] вважала, що відповідач неправомірно перешкоджає позивачу користуватися земельною ділянкою з багаторічними насадженнями, належною останньому на праві власності на підставі держаного акту, оскільки вся земля була розпайована та передана у власність громадянам с. Оріхівка, в тому числі земля з багаторічними насадженнями, а саме виноградними кущами, розташованими на ній. В судове засідання 28.09.2010 року представник - не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.180). Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що: Згідно протоколу загальних зборів від 29.04.2001 року, були проведені роботи з розпаювання земельних паїв як ріллі, так і під багаторічними насадженнями (виноградниками, садами) членам СВК «Оріхівка», у тому числі позивачу [PERSON] (а.с.141-145). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2.18 га., в тому числі 1,96 га. ріллі та 0,22 га. під багаторічними насадженнями, із земель сільськогосподарського призначення колишнього СВК «Оріхівка» на території Оріхівської сільської ради, Болградського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 270534 від 1 квітня 2006 року (а.с.8) і актом встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданої у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] від 28.07.2008 року (а.с.9). Зазначений державний акт позивачу було видано на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 972 від 21.12.2004 року про затвердження технічної документації з передачі громадянам земельних часток (паїв) в натурі та надання їх у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Додатком до розпорядження є список осіб, яким виділяються в натурі земельні ділянки з зазначенням їх номеру, розміру та призначення. На аркуші 11 зазначеного додатку є прізвище позивача [PERSON], а також вбачається, що йому виділено земельну ділянку «виноградник» № 2847, розміром 0.22 га (а.с.44-46). Постановою Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2007 року відносно СВК «Оріхівка» було відкрито ліквідаційну процедуру, визначено ліквідатора, 29 лютого 2008 року ліквідатор склав звіт ліквідаційної процедури і інвентаризаційний опис виноградників, останні визначив як такі, що перебувають на балансі підприємства (а.с.16, 66-92). 26 березня 2008 року у простій письмовій формі був укладений договір за яким ліквідатор СВК «Оріхівка» продав, а ЗАТ «Болградський виноробний завод» придбав виноградники різних сортів загальною площею 175 га., відповідач використовує їх на власний розсуд (а.с.11-16). Сільськогосподарський виробничий кооператив Оріхівка Болградського району 19.06.2008 року припинив свою діяльність, як юридична особа, на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 15.11.2007 року, справа № 2/103-07-4060 про визнання банкрутом (а.с.16) і виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Наведене підтверджується копією реєстраційної карти (а.с.15). Відповідач не заперечував права власності позивача на належну йому, позивачу за державним актом земельну ділянку. Сторони не спростовували того, що на час розпаювання земельних паїв, видачі позивачу державного акту і встановлення меж ділянки в натурі, на належній позивачу земельній ділянці перебували багаторічні насадження (кущі винограду) бетонні стовпи та дріт. Представник відповідача в суді стверджував, що предметом договору, укладеного СВК «Оріхівка» та ЗАТ «Болградський виноробний завод» 26 березня 2008 року були не земельні ділянки із багаторічними насадженнями, а виноградники (кущі винограду, бетонні стовпи і дріт), як окреме майно, що належить підприємству. Право власності на землю гарантується ст. 14 Конституції України. Обсяг прав власності на земельну ділянку визначений ст. 78 Земельного Кодексу України і передбачає право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації - забороняється. За змістом ч.2 ст. 79 ЗК України, ст. 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий шар), а також на багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Тільки власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення ( ч. 4 ст. 373 ЦК України ). Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, ч. 2 ст. 16 ЦК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у т.ч. шляхом припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідні розяснення містяться і в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». За змістом вищенаведених вимог закону, багаторічні насадження (виноградники) є невідємною частиною земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності, не потребують видачі окремого правовстановлюючого документа, право на них посвідчується державним актом на земельну ділянку, на якій вони знаходяться, а тому не можуть бути визнані самостійним предметом договору купівлі-продажу. Кущі винограду неможливо використовувати за цільовим призначенням без земельної ділянки, вільне переміщення їх у просторі не є можливим без знецінення та зміни їх призначення. За наданими до суду доказами, бетонні стовпи і дріт встановлені із 1979 року (з часу існування виноградників), існували на час розпаювання земель із багаторічними насадженнями і видачі позивачу державного акту, є невідємною частиною виноградників, оскільки забезпечують вирощування винограду відповідно до цільового призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8-10, 59). До суду не надано доказів належності відповідачу бетонних стовпів та дроту на належній позивачу земельній ділянці із багаторічними насадженнями (виноградниками). Позивач не був стороною договорів купівлі-продажу № 23-2 і № 24-2 від 26.03.2008 року і актів прийому-передачі майна, укладеними між Закритим акціонерним товариством «Болградський виноробний завод» і ліквідатором СВК «Оріхівка», а тому не може вимагати визнання цих договорів недійсними (а.с.27-30). Крім того, за змістом розділу 1 вищеназваних Договорів від 26 березня 2008 року, предметом купівлі-продажу визначені виноградники різних сортів (за переліком) із зазначенням площ земельних ділянок, на яких вони розташовані. Згідно до положень ст.ст. 209, 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки має укладатися у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Наслідком недодержання вищевказаних вимог закону є нікчемність даного договору від 26 березня 2008 року з підстав його суперечності вимогам ч.2 ст. 79 ЗК України, ч.1 ст.203, ст. 209, ч.1 ст.220, ст. 373, ст. 657 ЦК України. На думку суду, такий договір не створює юридичних наслідків, зокрема набуття права власності на багаторічні насадження (виноградники) за ЗАТ «Болградський виноробний завод» (ст.ст. 215, 216 ЦК України). За вимог ч.2 ст. 215 ЦК України, визнання нікчемного правочину недійсним, судом не вимагається. Таким чином відповідно до ч. 3 ст. 373 ЦК і ч. 2 ст. 79 ЗК України, а також вищеназваних Державних актів на право власності на земельні ділянки і актів встановлення в натурі меж земельних ділянок, позивач є власником не тільки земельної ділянки площею по 0,22 га., але й кущів винограду, які ростуть на цій земельній ділянці, а також бетонних стовпів і дроту призначених для вирощування і підвязування виноградних кущів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати: 51.00 грн. судового збору, 250.00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.3-6, 22).

Outcome: approved