Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

27.08.2010 року позивач звернулася з позовами до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, в яких просить: визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо призначення, перерахунку і сплати належної їй пенсії та зобовязати відповідача зробити перерахунок пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перерахунок щомісячної додаткової пенсії та доплати за проживання у радіоактивно забрудненій зоні відповідно до ст. 39, 50 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з серпня 2007 року з подальшим перерахунком пенсії відповідно до чинного законодавства. Ухвалою суду від 30.08.2010 року справи обєднані в одне провадження. В судове засідання позивач не з'явилася, у позові просив справу розглянути без її участі. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області - у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, надіслали письмове заперечення проти позову, яке обґрунтовували тим, що управління діяло відповідно до чинного законодавства, постанов КМ України, просили справу розглянути без участі їх представника, наполягають на застосуванні трирічного строку позовної давності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням серії А № 059433, виданим 17.06.2008 року. Згідно із довідкою МСЕК серії КИЕ-1 № 062009 від 10.04.1996 року позивача визнано безстроково інвалідом 11 групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку в [PERSON] Пенсійного Фонду в Іванківському районі Київської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка станом на 21.09. 2010 року становила 655 грн. (основний розмір), 141,80 грн. (додатковий розмір). Оскільки позивачка постійно проживає в [INFO], яке відноситься до радіоактивно забрудненої зони - зони добровільного гарантованого відселення, їй виплачується щомісячна доплата у розмірі 10 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.2001 року № 796-Х1! в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по її групі інвалідності від 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія - становить 75 % мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 39 цього ж Закону щомісячна доплата непрацюючим пенсіонерам, які проживають у радіоактивно забруднених зонах - на території добровільного гарантованого відселення - має становити дві мінімальні заробітні плати. Згідно із ч.3 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, провадиться відповідно до правил та загальних підстав Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року. Між тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону № 796 ( зокрема до ст. 39, 50, 54) були внесені зміни"; які 22.05.2008 року Конституційним Судом України були визнані неконституційними, оскільки відповідно до ст. 22 Конституції України при прийняті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином з 22.05.2008 року у зв'язку з набранням чинності рішенням Конституційного Суду України спірні відносини регулюються відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими у позивача існує право на обчислення та виплату пенсії за вказані період . встановленому Законом розмірі. Проте відповідач протягом всього часу нарахування пенсії керується постановами КМУ і від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року, № 83" і 26.07.1996 року в яких були визначені мінімальні розміри пенсій, зокрема, встановлені особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсія відповідно до України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильську катастрофи» обчислювалась виходячи з розміру 19,91 грн., а також розмір, з якого визнач; доплата за проживання в зоні відчуження. З огляду на положення Конституції України суд не приймає до уваги обґрунтував: запереченні відповідача його позиції посиланням на норми підзаконних нормативних актів, а визначених цими постановами Кабінету Міністрів розмірів пенсії, виходячи з того, що п розміру пенсій вирішені Законом України, а тому з огляду на загальні засади пріоритету за над підзаконними актами при розрахунку підвищення пенсії застосуванню підлягає закон, г постанова. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаю зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 встановлює, що єдиним органом законодавчої а. в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - нормативно-правов актами змінювати положення законів. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КМУ не уповноважений на свій розсуд змінювати, в т.ч. зменшити розміри компенсацій, встановлених цим законом. Отже, за конституційними нормами та виходячи із загальних засад пріоритетності закону над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій пози застосуванню підлягають ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону № 796, а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують зміст і обсяг існуючих прав позивача, що є порушенням тіолом ст. 22 Конституції України. Виходячи з цього, суд вважає дії відповідача по нарахуванню пенсії в розу встановленому постановами КМУ, незаконними. Зі \~ \~ \~ \~змісту ст.ст. 50 та 54 Закону № 796 випливає, що при визначенні розміру пенсії щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береті мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише правилами, передбаченими ч.1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсії" страхування» та встановлюються у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втрати працездатність, визначеного законом, іншого нормативно-правового акта, який би визначав l розмір або встановлював інший розмір, немає. Отже, при нарахуванні пенсії, визначеної ст.ст. 50, 54 Закону № 796, відповідач повинен керуватися ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначається розмір мінімальної пенсії за віком, яка встановлюються у розмірі прожиткове мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки обчислення і призначення державної додаткової пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, вихідні критерієм для обрахунку пенсії виступає саме мінімальна пенсія за віком, яка визначається ним за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове держав пенсійне страхування», і встановлюються у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, виходячи з того, що іншій нормативно-правовий акт, яки би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, відсутній. Окрім того, відповідно до ч. З ст. 67 Закону № 796 у разі збільшення розміру прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсі" визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить про те, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком також встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У відповідності до положень ст. 46 Конституції України прийнято Закон України «Про прожитковий мінімум» (№ 966-ХІУ від 15.07.1999 року). Закон України «Про прожитковий мінімум» дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень. Зі змісту ст.ст. 1,2 вказаного закону випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується зокрема на ч. З ст. 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Враховуючи викладене, в контексті положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вважає за необхідне застосування для визначення розміру щомісячної пенсії розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної пенсії, що, на думку суду, не суперечить вимогам ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від розміру прожиткового мінімуму, який встановлюється Законом України «Про Державний бюджет», тому при розрахунку державної (основної) та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону № 796, має застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про державний бюджет на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії відповідно до ст. ст. 39, 50 54 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-Х1, є протиправними, оскільки не відповідають вищевказаним вимогам закону, а тому позовні вимоги позивача грунтуються на правових нормах і підлягають задоволенню частково: з 27.08.2007 року (з моменту подачі заяви з урахуванням строку позовної давності) по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача у майбутньому сплачувати основну та додаткову пенсію відповідно до наведених норм Закону, суд вважає, безпідставними, оскільки такий спосіб захисту порушеного права, як зобов'язання вчинити певні юридичні дії у майбутньому не передбачений чинним законодавством України, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає

Outcome: approved