Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Науково-виробничий комплекс «автоматика та машинобудування», в якій зазначає, що по 02.06.2010 р. працював на підприємстві і звільнився з підприємства відповідача на підставі п.1 ст. 36КЗпП Украй», про що було видано наказ № 122/лс від 02.06.2010 р. але в день звільнення позивачу не була виплачена заробітна плата у розмірі 7812.57 грн. Ця сума була йому виплачена в 27.07.2010 року. В звяжу з порушенням строків виплата сум які належать вивільненому працівнику підприємство повинно сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки у розмірі 3110.68 грн.,за 19 календарних дні виходячи із середньоденного заробітку. Просять суд задовольнити позов в цій частині. У відкритому судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання до суду не зявився, не повідомивши суд про причину своєї неявки. Отже судом, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК Украй», справу розглянуто без участі представника відповідача. Суд вислухавши пояснення представника позивача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З 2005 р. по 02.06.2010 р. Позивач працював на підприємстві ДП «Науково-виробничий комплекс «автоматика та машинобудування» і був звільнений на підставі п.1 36 КЗпП України. (ас. 5-7). Згідно з довідкою № 04\\945 від 16.06.2010 року заборгованість по заробітній платі підприємства ДП «Науково-виробничий комплекс «автоматика та машинобудування» перед позивачем при звільненні становила 11 570.36 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 111.24 грн. Частиною 7 ст. 43 Конституції України гарантовано захист законом право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. В силу ст.116 цього ж Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КЗпП України а саме частиною 1 статті 117 передбачено один із способів такого захисту - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним Органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, а саме п. 20 передбачено, що якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує па користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, наяку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Виходячи з викладеного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи з 02.06.2010 р. по 27.07.2010 р., тобто по день фактичного розрахунку та виходячи із середньоденного заробітку-111.24 грн. є правомірними т такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. А тому враховуючи положення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, щодо пропорційності відшкодування середнього заробітку розміру спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню у розмірі 4115 грн. за 37 робочих дні, а не за 19 календарних днів, як вказано позивачем. В силу ч.2, 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,, він стягуєш» з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. - за вимоги майнового характеру. Крім того витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн. та 250 гри. на правову допомогу стягнути на користь позивача, - Виходячи з викладеного,

Outcome: partial