Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів,, в якому просить зобовязати відповідача [PERSON] сільську ради внести її до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER], виданого КСП ім. Чапаєва 30.03.1995 року Новопсковського районною Радою та зобовязати відповідачів [PERSON] районну державну адміністрацію, відділ Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області виготувати та виданий на її імя сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі 8,9 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради. Ухвалою Новопсковського районного суду вимоги позивача про зобовязання внесення фізичної особи до списку власників, доданого до Державного акту на право колективної вланості на землю залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач наполягала На позовних вимогах про витребування сертифікату на право власності на земельну частку (пай) на її імя, підтримала обставини, викладені в позовні заяві, просить позов задовольнити. Також зазначила, що про порушене право на земельну частку (пай) їй стало відомо ще в 1997 році, після звернення до колишнього голови КСП ім. Чапаєва з вимогою про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) . Представник позивача підтримав вимоги свого довірителя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 28.06.1994 року по 06.11.1995 року позивач входила до складу працівників КСП ім.Чапаєва Новопсковського району. При видачі КСП ім. Чапаєва Державного акту на право в колективної власності на землю вона не була внесена в списки колективних власників земель доданого до цього акту, з невідомих позивачу причин. Позивач має право на земельну частку (пай), як член КСП ім..Чапаєва, оскільки невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, - не може позбавити її права на земельну частку. Срок позовної давності позивачем не пропущений, оскільки про своє порушене право на земельну частку (пай) позивачу стало відомо лише в червні 2010 року, після отримання довідки з відділу Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області про відсутність позивача в списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - [PERSON] районної державної адміністрації надала до суду письмові заперечення проти позову, з вимогами позивача не згодна, оскільки вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 28.06.1994 року по 06.11.1995 рік була членом КСП ім.Чапаєва Новопсковського району, що підтверджується трудовою книжкою серії УКР № 0510056, виданою 24.10.1994 року (а.с.8). 30.03.1995 р. [PERSON] районною радою народних депутатів КСП ім.Чапаєва Новопсковського району був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER], до списку якого позивач не була включена з невідомих їй причин, що підтверджується довідкою відділу Держкозему у Новопсковському районі Луганської області (а.с.9), та списком, доданим до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Чапаєва (а.с.27-41), в звязку з чим не отримала сертифікат та не реалізувала своє право на земельну частку (пай). Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 р. для того, щоб набути право на земельну частку (пай) необхідна наявність певних обставин, а саме: -щоб особа була членом сільськогосподарського підприємства; -була внесна до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної вланості на землю; -колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільнх справ № 7 від 16.04.2004 року член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча позивач і не була внесена до списку, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП ім. Чапаєва, але вона мала право на земельну частку (пай). Однак, позивачем пропущено строк для звернення до суду з вказаним позовом, про що суд зазначає, виходячі з наступного. Згідно ч.І ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або Інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У чинність ч.І ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд вважає, що позивач повинна була дізнатися про порушення свого права ще в 1995-1997 роках під час паювання земель. Доводи представника позивача про те, що позивач дізналася про порушення свого права на земельну частку (пай) лише в червні 2010 р. не заслуговують на увагу, оскільки сама позивач в судовому засіданні пояснила, що ще в 1997 році їй було відомо про порушення її права на земельну частку (пай). При викладених обставинах, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строку для звернення до суду з вказаним позовом.

Outcome: dismissed