Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, вищезазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності його матері, яка померла, і відповідачу. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було визначено, що у праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS], частка кожного з співвласників дорівнює ? у вказаному майні. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. На підставі ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову при наявності для того законних підстав під час попереднього судового засідання. Суд заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON]. Згідно свідоцтву про право власності на житло від 20.02.1998 р., квартира [ADDRESS] загальною площею 50,9 кв. м належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] згідно з розпорядженням від 20.02.1998 р. № 3751. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було визначено, що у праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS], частка кожного з співвласників дорівнює? у вказаному майні. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26184522 від 20.05.2010 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] ? частка і [PERSON] ? частка. 19 квітня 2009 року померла мати позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 21.04.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 423. Свідоцтво про смерть серія 1-КИ№ 289452 від 21.04.2009 р. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? частки квартири [ADDRESS] загальною площею 50,9 кв. м. Постановою завідуючого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області [PERSON] від 11.06.2010 року, позивачу було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину після померлої 19.04.2009 р. [PERSON] в звязку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини. Згідно відповіді на запит Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.08.2010 р. № 13154 Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 09 вересня 2009 року згідно заяви [PERSON], нотаріальної конторою заведена спадкова справа № 75/2009 після смерті [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Після смерті матері позивач фактично вступив в володіння майном померлої [PERSON] після відкриття спадщини, користується ним, утримує у належному стані. 11.06.2010 р. відповідачем до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було подано заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 12 вересня 2007року Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4200, на його імя, на майно, яке належало [PERSON], яка померла 19.04.2009 р. У звязку з пропуском строку для відмови від прийняття спадщини, у прийнятті заяви відповідачеві було відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, відповідач має право на спадкування, як особа, визначена у заповіті. Згідно ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом може відмовитися від прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем 1-ї черги після померлої [PERSON] У звязку з відмовою від прийняття спадщини за заповітом відповідачем [PERSON], право на спадщину отримав спадкоємець по закону позивач [PERSON] Крім того, позивачем було фактично прийняв спадщину шляхом отримання у власність майна померлої, яке не підлягає державній реєстрації. Таким чином, слід визнати, що саме позивач після смерті матері і відмови в прийнятті спадщини спадкоємця за заповітом, набув прав спадкоємця на частку зазначеної квартири. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.316-319 ЦК України). Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. На підставі викладеного, за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] загальною площею 50,9 кв. м. у порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON].

Outcome: approved