Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Міське комунальне підприємство «Дніпропетровський електротранспорт» (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про відшкодування витрат на навчання. Позивач в позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилаються на те, що 09.06.2009 року між МКП «Дніпропетровський електротранспорт» та [PERSON] було укладенено договір, згідно з яким Підприємство організує через учбовий заклад за свій рахунок навчання: «Учня» на курсах водіїв тролейбусу, з терміном навчання 5 місяців, по закінченні курсів предоставити роботу в Депо на посаді водія пасажирського тролейбусу. Після закінчення навчання та отримання книги водія тролейбусу «Учень» зобовязаний відробити на підприємстві не менше двох років. Згідно умов зазначеного договору відповідач зобовязався забезпечувати успішність по навчанню в учбовому закладі не допускати пропусків занять без поважних причин, відробити після закінчення курсів на «Підприємстві» не менше двох років. 10 червня 2009 року [PERSON] був прийнятий на посаду учень водія тролейбусу в депо № 2 зі строком випробування 1 місяць, а 29 жовтня 2009 року був звільнений наказом № 0095 за систематичне порушення трудової дисципліни згідно з п. 4, ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Згідно розрахунку витрат за навчання відповідача було витрачено 2592 грн. 09 коп. та на даний час кошти відповідачем не повернуто. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що не виходив на роботу у звязку зі станом здоровя. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 09.06.2009 року між МКП «Дніпропетровський електротранспорт» та [PERSON] було укладено договір, згідно із яким Підприємство організує через учбовий заклад за свій рахунок навчання: «Учня» на курсах водіїв тролейбусу, з терміном навчання 5 місяців, по закінченні курсів надати роботу в Депо на посаді водія пасажирського тролейбусу. Після закінчення навчання та отримання книги водія тролейбусу «Учень» зобовязаний відробити на підприємстві не менше двох років. Позивач згідно умов договору свої зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. 10 червня 2009 року [PERSON] був прийнятий на посаду учень водія тролейбусу в депо № 2 зі строком випробування 1 місяць, а 29 жовтня 2009 року був звільнений наказом № 0095 за систематичне порушення трудової дисципліни згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Згідно умов зазначеного договору відповідач зобовязався забезпечувати успішність по навчанню в учбовому закладі не допускати пропусків занять без поважних причин, відробити після закінчення курсів на «Підприємстві» не менше двох років, тобто відповідач не виконав зобовязання по договору та порушив пункт 2.2 договору, а саме: не відробив після закінчення курсів на «Підприємстві» два роки. Відповідно п. 3.1 договору в разі відрахування з курсів за неуспішність, порушення дисципліни, здійснення порушень правопорядку, а також в разі звільнення за особистим бажанням раніше строку який буз зазначений, «Учень» відшкодовує «Підприємству» витрачені на його навчання кошти. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі ті обставини на які посилається відповідач в своїх усних запереченнях, а саме лікарняні листи. Як встановлено ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в сумі 181 грн., а саме: сплачений судовий збір у розмірі 61 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved