Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої 16.12.2009 року, а саме на земельну ділянку, прощею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та на земельну ділянку, площею 0,3608 га, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Набережній, 6, с. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 16.12.2009 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння розташованого по вул. Набережній. 6, с. Білолуцьк Новопсковського району з земельною ділянкою, прощею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, та земельною ділянкою, площею 0,3608 га, для ведення особистого селянського господарства, яку померла заповіла позивачу. Позивач прийняв частину зазначеного спадкового майна. Вказані земельні ділянки були передані матері у власність згідно рішення Білолуцької селищної ради від 07.12.2009року, але в звязку з тим, що мати не встигла отримати державні акти на право власності на земельні ділянки, вони не ввійшли до складу спадкового майна, тому держаним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивач не з'явився, просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами позивача згоден повністю. Представник третьої особи - відділу Держкомзему у Новопсковському районі, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленному ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 225612, виданого 17.12.2009року Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області 16.12.2009року померла - [PERSON], яка за життя заповіла все своє майно позивачу по справі. Також судом встановлено, що згідно рішення Білолуцької селищної ради № 43/27 від 07.12.2009року було передано у власність [PERSON] земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель - прощею 0,1500 га,, та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,3608 га., але вона не встигла отримати державні акт на земельні ділянки, тому належні померлій земельні ділянки не увійшли до складу спадкового майна. Згідно до свідоцтва про право на спадщину видане приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу, ЗО червня 20010 року зареєстроване за № 2151, позивач прийняв спадщину у вигляді житлового будинку № 6, по вул. Набережній с. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, після смерті своєї матері. У чинність ч. З ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У чинність ст.ст. 1216-1218,1225 ЦК України до позивача, як до спадкоємця за заповітом переходить право власності на спадщину, до складу якої як об'єкти приватної власності спадкодавця відноситься земельні ділянки. Згідно ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч.2 ст.1220 ЦК України з 16.12.2009 р. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони законні, обгрунтованні, доказово підтверджені матеріалами справи й не спростовані відповідачами. У чинність ч. 2 ст. 82 ЦПК України з позивача в доход держави підлягає стягненню державне мито. На підставі викладеного,

Outcome: approved