Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом в якому вказує, що 18 квітня 203 року між ВАТ «Ощадний банк України» в особі Оріхівського відділення № ЗОН та [PERSON] було укладено кредитний договір № 383. На виконання даного договору позичальник отримав кредит на споживчу потреби в розмірі ЗО 000 грн. строком на 24 місяці до 18.04.2005 року. За користування кредитом було встановлено плату в розмірі 20% річних, які повинні сплачуватися щомісячно не пізніше 30 числа. В забезпечення виконання зобов»язань було укладено договір поруки №1 до кредитного договору № 383 від 18.04.2003 року між СФГ «Грація», банком та [PERSON] та договір застави №2221 від 31.07.2003 року, укладений між СФГ «Олександр» та ВАТ «Державний ощадний банк України». Свої зобов»язання за кредитним договором позичальник не виконав, а саме не погасив суму основного боргу та не сплатив відсотки по кредиту. Станом на 01.12.2009 року у позичальника існує заборгованість по кредиту в сумі 30 000 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 39 442 грн.06 коп., пеня по простроченому кредиту - 6 766 грн.80 коп., пеня по простроченим відсоткам 8 266 грн.30 коп., а загальна сума заборгованості складає 84 475 грн. 16 коп. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язання за кредитним договором. Зазначивши, що боржник за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує умови кредитного договору, тому просить стягнути в солідарному порядку з боржника та відповідача СФГ «Грація», як поручителя, згідно договору поруки, заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 84 475 грн. 16 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів [PERSON], СФГ «Грація» в солідарному порядку суму заборгованості 84 475 грн. 16 коп., а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду. У судовому засіданні відповідач, представник відповідача [PERSON] позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк» не визнали в повному обсязі та пояснили, що уклавши кредитний договір 18.04.2003 року за № 383, в касі Оріхівського відділення №3011 «Ощадбанку» грошові кошти не отримував, вважає, що в судовому засіданні представник позивача не надав суду доказів, а саме оригіналів касових ордерів про отримання коштів згідно кредитного договору. В ксерокопіях касових ордерів, які представлені представником позивача не зрозуміло по якому саме кредиту видавались грошові кошти, адже на той час відповідач брав декілька кредитів. Представник відповідача СФГ «Грація» позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що ніяких договорів поруки та застави із сторонами по справі не укладали, договір застави від 31.07.2003 року підроблений службовими особами «Ощадбанку», прохає відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2003 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Оріхівського відділення № ЗОН та [PERSON] був укладений кредитний договір № 383. За умовами цього договору позивач надав [PERSON] кредит у сумі 30 000 гривень на споживчі потреби, строком на 24 місяці до 18.04.2005 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом 20% річних, які повинні сплачуватися щомісячно не пізніше 30 числа. Як вбачається з наданих суду копій документів, встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором 18 квітня 2003 року були укладений договір поруки № 1 між відповідачем [PERSON], позивачем та СФГ «Грація», договір застави № 2221 від 31.07.2003 року між позивачем та СФГ «Грація», згідно яких СФГ «Грація» є поручителем та зобовязуються нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобовязань по кредитному договору. Однак, судом вирішуючи питання про належність і допустимість доказів було встановлено, що згідно фотокопії договору застави від 31.07.2003 року , посвідченого державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори, за реєстровими № 2221, договір укладено між селянським фермерським господарством «Грація», позичальником [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк», тобто СФГ «Грація» виступало в якості поручителя у зовсім іншої особи. Таким чином, оскільки відповідач СФГ «Грація» не укладало з банком спільного договору застави, а тому і не може виступати відповідачем по даній справі. Далі, як вбачається із матеріалів справи позивачем надані копії касових ордерів від 18.04.2003 року на суму 19 000 грн. та від 08 травня 2003 року на суму 1 000 грн. Однак, оригінали надати суду для огляду представник позивача не зміг, пояснивши, що вони були вилучені УБОЗ УМВС України в Запорізькій області в зв»язку з розслідуванням кримінальної справи у відношенні службових осіб Оріхівського відділення «Ощадбанку». Але як вказано в протоколі виїмки від 09.03.2005 року, що вилучені були лише кредитні договори у відношенні [PERSON] від 18.04.2003 року та 27.11.2002 року, а касові ордери не вилучались. У відповідності до ст.ст. 1054, 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики (кредитного договору) та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. З викладеного, суд вважає, що Позивачем не доведено факт отримання кредиту саме [PERSON] а не іншою особою, а тому з цих підстав вважає, що вимоги по стягненню з [PERSON] заборгованості по кредитному договору необгрунтованими. Отже, вимоги ВАТ «Ощадний банк України» до [PERSON], СФГ «Грація» не обґрунтовані, не доведені та не доказані в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed