Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до особи приватного підприємця [PERSON], в якому просить визнати обєктами нерухомості кафе (літ А-2) прибудову (літ. А|) та критий літній майданчик (№1), розташованих на земельній ділянці 0,0227 кв.м. по вулиці Ентузіастів, 2а в м. Запоріжжя та визнати за ним право власності на зазначені обєкти нерухомості. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 18.01.2010р. між ним та ПП [PERSON] укладений договір купівлі-продажу кафе, прибудови та критого літнього майданчика, що розташовані по вулиці Ентузіастів, 2а в м. Запоріжжі. На виконання умов договору, відповідач зобовязалась передати позивачу у власність спірні об'єкти нерухомості та в строк до 30.03.2010р. нотаріально посвідчити правочин. Однак в зв'язку з відсутністю документів щодо підтвердження статусу нерухомого майна, нотаріальне посвідчення договору неможливе. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи: ОП ЗМБТІ в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутністю, заперечень за позовом не надав. Представники третіх осіб: [PERSON] міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про слухання справи сповіщені своєчасно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що 18.01.2010 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу (далі Договір) кафе (літ А-2) прибудову (літ. А|) та критий літній майданчик (№1), розташованих на земельній ділянці 0,0227 га по вулиці Ентузіастів, 2а в м. Запоріжжя. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобовязалась передати позивачу у власність обєкти нерухомості кафе (літ А-2) прибудову (літ. А|) та критий літній майданчик (№1), а позивач зобовязався прийняти та оплатити їх на умовах, визначених договором. Відповідно до технічної документації, складеної 24.07.2009 року ОП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації», обєкти поіменований як кафе (літ А-2) прибудову (літ. А|) та критий літній майданчик (№1). На виконання вимог вказаного договору, відповідачем 18.01.2010 року були передані позивачу вказані обєкти нерухомості, про що свідчить акт прийому-передачі від 18.01.2010 року. Позивачем 18.01.2010 року відповідно до вимог пункту 5.1. договору були сплачені грошові кошти у розмірі 30\~000,00 (тридцять тисяч) гривень, про що свідчить розписка від 18.01.2010 року. Остаточний розрахунок за договором до 20.01.2010 року. Нормами ст. 657 ЦК України, встановлено вимоги щодо форми окремих видів договорів купівлі-продажу, згідно яких договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до домовленості сторін, нотаріальне посвідчення договору повинно було відбутися у строк не пізніше 30.03.2010 року. Однак, в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують статус майна як нерухомості посвідчити нотаріальну угоду не передбачається можливим. Відповідно до частини 1, 2 статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, відповідач є власником новоствореної речі, але вказаним було порушено порядок оформлення права власності на кафе, тому вказані дії порушили у подальшому права позивача. Будівництво кафе здійснене відповідно до виготовленої та затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації на земельній ділянці, яка була надана відповідачу [PERSON] міською радою на умовах оренди. Площа земельної ділянки (право користування якої належить відповідачу) 0,0227 га, кадастровий номер 2310100000:06:011:0045; Договір оренди землі від 25.03.2004 року укладено на 10 років з відповідачем відповідно до рішення пятнадцятої сесії двадцять четвертого скликання [PERSON] міської ради № 26 від 28.01.2004 року. На даний час цей договір є дійсним. Ст. 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі мають право на відведеній їм земельній ділянці споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі та споруди. В договорі оренди зазначено, що земельна ділянка надається разом з 2-поверховим кафе та літній майданчик. Згідно ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Факт того, що вказані обєкти є обєктами нерухомості, підтверджує технічний паспорт та технічний висновок (наявність бетонного фундаменту, повязаного з землею, що свідчить про неможливість переміщення цих обєктів), а також акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи вказані обставини, позивач фактично не має реальної можливості посвідчити нотаріально договір, і відповідно, зареєструвати його. Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно позбавляє позивача, як фактичного власника, права вільно розпоряджатись цим майном, у тому числі надавати його в оренду чи здійснювати щодо нього інші правочини, на законних підставах скористатись ним в підприємницькій діяльності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року № 1952-1У відповідна державна реєстрація це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Стаття 4 вказаного Закону визначає, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст.203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Однією з таких вимог є додержання форми правочину, встановленої законом (ст. 208 ЦК України). Згідно з п. 2 ч. 1 статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, підписаних сторонами (стаття 207 ЦК України). У відповідності до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом.

Outcome: approved