Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

; Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі вської області про зобов'язання відповідача нарахувати і здійснити виплати недоплаченої щомісячної вної соціальної допомоги «дітям війни», посилаючись на те, що він відноситься до категорії «Діти війни» та рідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1V /далі - Закон 95-1V/ має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. З 09 липня року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року в порушення вимог закону щення до пенсії в зазначеному розмірі відповідачем не виплачувалося. Просив поновити строк на звернення до за захистом порушених прав, свобод та інтересів, посилаючись на те, що його не було повідомлено про мату належних як дитині війни надбавок до пенсії, про факт порушення своїх прав він дізнався лише після іання листа відповідача. Просив також визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та лати соціальної допомоги в належному розмірі. Відповідач в письмовій заяві до суду просив відмовити в позові, посилаючись на те. що органи Пенсійного \\ мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік яких визначений діючим одавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-1V не відносяться. Вказав, що апьний розмір пенсії за віком, який визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне іїіне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у випадку Чищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-1V застосовуватися не може. Заявив про відсутність підстав (поновлення строку для звернення до суду за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи "повідомлені масно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що иягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст 6 Закону № 2195-1V дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи исавна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. С\\ том достовірно встановлено, що позивач народився в 1944 році і в розумінні ст. 1 Закону № 2195-1V набув ¦ усу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону надає йому право на державну соціальну підтримку у ляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. Щодо права «дітей війни» на отримання підвищення до пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за 15.2008 року по 31.12.2008 року, то рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 рою иано такими, що не відповідають Конституції України, (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону іаїнн «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким з метою приведення окремих норм законів у відповідність із і законом було зупинено дію ст. 6 Закону № 2195-1V на 2007 рік. а рішенням Конституційного Суду України від травня 2008 №10-ргі\\2008 року визнано таким, що не відповідає Конст тгуції України (є неконституційним) юження п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до іких законодавчих актів України», яким текст статті 6 Закону № 2195-1V було викладено в іншій редакції. Рішення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може пі оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані (сонституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх конституційність. Гаким чином, право на перерахунок та виплату підвищення до пенсії «діти війни» мають в 2007 році: з 9 (пня по 31 грудня, в 2008 році: з 22 травня по 31 грудня. Щодо вимог в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2009 році щомісячне підвищення до пенсії тям війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то у 2009 році дію ст. 6 Закону № 2195-1V не було іинено. зміст цієї статті не було змінено, норма продовжує діяти. Заданими довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області позивачу ю виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» у 2007 році: з 01 січня по 31 грудня - у розмірі 00.00 гри.. 008 році: з 01 січня по 31 березня - у розмірі 47.00 срн., з 01 квітня по 30 червня - у розмірі 48.10 гри., з 01 пня по 30 вересня - у розмірі 48.20 гри., з 01 жовтня по 31 грудня - у розмірі 49,80 гри: у 2009 році: з 01 ня по 31 г рудня - у розмірі 49,80 і рн. на місяць. Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про загальнообов'язкоь державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії з:» віком, встановлений абзацом 1| частини І цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно $ цим Законом ; суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання підвищення до пенсії, передбаченоїст.6 Закону №2195-ІУ. Розмір мінімальної пенсії за віком за чинним законодавством визначається лише за правилами передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом № 2195-1V доплат до пенсії і не можуть бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії позивача, передбаченого ст.6 Закону X» 2195-1V покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівсько іу районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% підвищення до пенси та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин. Щодо вимог позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, то у відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у гри роки. В силу ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду 20.08.2010 року, просить захистити його право за період з 09.07.2007 року Поза межами позовної давності знаходяться вимоги позивача про захист його права за період з 09.07.2007 року по 20.08.2007 року, відповідач в наданих до суду запереченнях заявив про відсутність підстав для поновленн 4 позивачу строку для звернення до суду за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року. Крім того, поеш позивача на необізнаність в діючому законодавстві не можуть бути підставою для визнання поважності причин пропуску строку для звернення до суду. Отже, вимоги позивача за період з 09.07.2007 року по 20.08.2007 року не підлягають задоволенню. Таким чином, згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-1V відповідач повинен за період з 20 серпня 2007 року і 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по ЗІ грудня 2009 року нарахувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму га провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії. Судові виграти по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 38 ЦГ1К України. Па підставі викладеного та

Outcome: partial