Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилалася на те, що у 2003 році було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по справі. Від подружнього життя народилася дитина - син [PERSON]. 18.08.2004 року шлюб між подружжям розірвано. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися через один місяць сумісного проживання, оскільки, відповідач ніде не працював, зловживав спиртними напоями, вихованням та утриманням дитини не займався. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме: не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкується з дитиною в повному обсязі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання дитиною освіти. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснивши, що відповідач покинув її під час вагітності у 2004 році. Сина [PERSON], [PERSON] не відвідує протягом тривалого часу майже з народження, не надає відповідної матеріальної допомоги та не виявляє батьківської турботи. [PERSON] в свою чергу не знає свого біологічного батька та вважає своїм батьком чоловіка матері [PERSON] якого кличе своїм батьком. [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умови для отримання ним освіти. Позивачка зазначала, що ніколи не перешкоджала батькові спілкуватися із сином. Відповідач до судового засіданні не з'явився повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, через канцелярія суду подав заяву, якою визнав позовні вимоги [PERSON] та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та просив проводити судове засідання у його відсутності, у зв'язку з неможливістю^ бути присутнім через захворювання на туберкульоз. До судового засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Орджонікідзевської районної у м. Харкова ради, не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, якою просили суд розглядати справу у його відсутності, постановити рішення, з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.224 ЦГЖ України суд за згодою позивачки ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 07.09.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 689. Відповідно довідки, виданої комунальним підприємством „Жилкомсервіс" за адресою [ADDRESS] мешкають позивачка разом з синами: [PERSON] та [PERSON]. З довідки, виданої Фрунзенським ВДВС Харківського МУЮ, вбачається, що у період з 01.09.2009 року по 01.03.2010 року [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON] не отримувала. Згідно довідки, виданої Комунальним закладом „Дошкільний навчальний заклад (яслі-садок) № 427 Харківської міської ради", встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] не проявляє турботи та уваги своєму синові, не приймає участі у його житті, працівники даного закладу його ніколи не бачили. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Орджонікідзевської районної у м. Харкова ради у висновку від 03.09.2010 року вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] та таким, що відповідає інтересам дитини. При цьому посилаються на те, що дитина проживає разом зі своєю матір'ю, яка утворила гарні умови для розвитку та виховання сина. [PERSON] приділяє багато часу та зусиль розвитку сина, готовить його до самостійного життя, виховує як морально так і фізично. Позитивно характеризується за місцем проживання. [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині, не допомагає в її лікуванні. Відповідач має змогу виконувати, але ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьком можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, сам відповідач [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], про що свідчить його заява від 23.06.2010 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично протягом тривалого часу не виконує батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої дитини [PERSON], тобто ухиляється від їх виконання. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в вихованні дитини, відповідачем суду не надано. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини, суд враховує також інтереси неповнолітньої дитини, необхідність забезпечення нормального психо-емоційного стану дитини та створення сприятливих умов для його нормального розвитку. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Outcome: approved