Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

В квітні 2010 року Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є квартиронаймачем в кв.5 в буд..40 по вул..Радянській. Відповідачі зареєстровані в квартирі. В 2005 році відповідача одержала спадщину, і з цього часу проживає з дітьми в буд..15 по вул. .Салтикова-Щедріна. Вони не користуються житлом, вивезли всі речі, не сплачують комунальні послуги. В звязку з цим він несе додаткові витрати, повзані з оплатою послуг. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та пояснив, що спільне життя з відповідачкою, яка вела вільний спосіб життя, стало неможливим, і в 2005 році він змушений був покинути квартиру, знімав житло, але сплачував комунальні послуги. Восени 2009 року він узнав, що відповідачка залишила квартиру. Він змушений був з сусідами зламати замок та увійти у житло, яке було у жахливому стані. Відповідачка має спадковий будинок, де і живе, тому просить задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що спірна квартира не дуже пристосована до життя з дітьми, це барак. Позивач залишив квартиру в 2005 році, але вона не вважала можливим виписати його. Вона сплачувала за комунальні послуги. Вона визнає, що вела не зовсім нормальне життя, але все змінилося, коли вона завагітніла та народила дитину. Вона жила у квартирі, але в останні роки взимку в квартирі жити було неможливо, піч, яка була в квартирі, не здатна обігріти висоту 3 м, тому, коли вона була вагітна, то взимку вона переїхала і знімала житло, але після народження молодшої дитини влітку повернулася до квартири і жила там до зими, виїхала на зиму 20 листопада 2009 року Зимою проживала в половині будинку, яка залишилася після смерті бабусі, але права на спадкове майно не оформлене, у неї немає коштів, крім того, є ще спадкоємець. Позивачеві квартира не потрібна, він бажає її продати. А у неї двоє дітей, вона одинока мати, але вона сплачувала квартирну плату, поки будинок не зняли з балансу, платила за електроенергію. За воду платив позивач, теплопостачання та газу в квартирі не було. Прокурор Чубко М.М., яка вступила в справу на захист інтересів неповнолітніх дітей вважала, що підстав для задоволенню позову щодо зняття з реєстрації дітей відповідачки немає. Представники 3 осіб до суду не звилися. Судом досліджені докази, надані сторонами, допитані свідки. Суд приходить до наступного: Позивач є квартиронаймачем в [ADDRESS], що підтверджує копія особового рахунку. В квартирі також зареєстрована [PERSON] з неповнолітніми дітьми 1998 та 2009 років народження. Неповнолітні діти відповідача не досягли віку дієздатності, тому суд розглядає позов до відповідача, яка одночасно є і представником своїх неповнолітніх дітей. В суді встановлено, що відповідач залишила квартиру 20 листопада 2009 року, а також не проживала в квартирі зимою 2008-2009 років, під час вагітності. Цю обставину підтвердила в суді свідок [PERSON], яка спостерігала за новонародженою дитиною влітку 2009 року саме по Радянській, і пояснила, що виїхала відповідач з квартири в листопаді 2009 року. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що відповідач виїхала з спірної квартири під час пологів, потім з двома дітьми жила в квартирі, і виїхала в листопаді 2009 року. Свідок [PERSON] Н,. Пояснила, що проживала до грудня 2009 року відповідачка в спірній квартирі. Суд вважає зазначені пояснення достовірними. Навіть свідки, запрошені позивачем, фактично спростували відомості, зазначені в позові, про не проживання відповідачки з 2005 року в спірній квартирі. Так, свідок [PERSON] пояснила, що відповідач вела вільний спосіб життя, в квартирі був притон, після народження дитини вона пішла з квартири. Свідок [PERSON] пояснила, що влітку в будинку був притон, взимку вона в квартирі не жила, пішла з квартири влітку минулого року, не платила за квартиру, руйнувала житло. Тобто свідки позивача фактично підтвердили про спосіб життя відповідачки, але до народження другої дитини. Після народження дитини , за поясненнями цих свідків, вона з квартири пішла, але суд вважає, що ці пояснення не знайшли підтвердження, і викликані саме відношенням свідків до відповідача. Про упередженість свідків говорить наданий позивачем акт, за яким з пояснень саме [PERSON] та [PERSON] відповідач не проживає в квартирі понад 5 років. В суді досліджені відомості про оплату за житло. Позивач платив за водопостачання, відповідач платила квартплату, поки будинок не був знятий з балансу Комунгоспу, з цього часу нарахувань квартплати не проводиться, будинок фактично не має балансової вартості. Також відповідач сплачувала за використану електроенергію. Оглянуті в суді квитанції свідчать про споживання електроенергії в 2007-2009 роках. В суді також встановлено, що позивач також не проживав в квартирі з 2005 року та увійшов в квартиру шляхом злому замка 30 березня 2010 року. За ст..71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона без поважних причин не проживає в житлі понад 6 місяців. Суд вважає, що на момент звернення до суду в квітні 2010 року відповідач не проживала в квартирі менший термін часу - 5 місяців. Більше того, відсутність комунальних зручностей і наявність новонародженої в 2009 році дитини не дозволяла відповідачеві проживати взимку в квартирі без комунальних зручностей і відсутність відповідачки в квартирі взимку викликана поважними причинами. 30 березня 2010 року в квартиру увійшов позивач, який також не проживав в квартирі більше 6 місяців, та поставив новий замок, ключа відповідачеві не надав, і звернувся до суду. Тому в звязку з відсутністю умов, які передбачені ст..71 ЖК України, немає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed