Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-20 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом, та уточнивши в остаточній редакції 13.09.2010 року заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що 04.10.2006 року в газеті „Наш криминал була розміщена стаття під назвою: „Предприниматели говорят « Криворожский ОБЭП, а подразумевают- безнаказанный ( узаконенный) рэкет. В цій статті надруковані висловлювання приватного підприємця [PERSON], які не відповідають дійсності та є такими, що зачіпають честь, гідність і ділову репутацію позивача, а саме : „ История первая. Исчезли редукторные пары, появился « Мерседес», „ Затем у предпринимателя состоялась встреча с [PERSON]. [PERSON] время их разговора, утверждает бизнесмен, речь о документах на товар не шла. Начальник отделения БЭП вел себя как профессиональный менеджер. Без каких- либо намеков он сказал напрямую, что предлагает [PERSON] единственный приемлемый для двоих вариант. [PERSON] находит покупателя для редукторних пар, Продает их, а затем делится с предпринимателем выручкой , „ В конечном итоге после разбирательств, сотрудники внутренней безопасности установили, что [PERSON], мяко говоря был не прав, и не должен был изымать эти злополучные редукторне пары, „ [PERSON] забрасывал всевозможные инстанции жалобами, у милиционера [PERSON] появился автомобіль „ Мерседес... Предприниматель [PERSON] хорошо знаком с законами природы, поэтому предположил, что если где-то, что-то и у кого-то появляется,значит, в другом месте это „ что-то неприменно исчезает. И не ошибся. С техбазы его редукторы уже „ корова язиком слизала, „ Такие люди, видать, как [PERSON] в подразделении внутренней безопасности на вес золота. Сегодня можно лиш предположить, за какие такие заслуги перед родиной этот „ бэх был принят в элитную (анти) милицейскую семью. Крім того, у газеті „ Наш криминал № 19 ( 144) від 18.10.2006 року в статті під назвою „ На разгрузке помидоров заработать не хотите ли? знов були розміщені неправдиві відомості негативного характеру відносно позивача [PERSON], які також зачіпають його честь гідність та ділову репутацію, а саме: такі відомості містяться у тексті статті: „ В прошлом номере „ Нашего криминала» мы рассказывали о « подвиге» бывшего руководителя отделения БЭП Саксаганского района г.Кривого Рога, а ныне сотрудника внутренней безопасности милиции [PERSON]. Напоминаю, что « бэхи» откликнулись на объявление предпринимателя [PERSON] о продаже им трех редукторных пар на общую сумму 100000 грн.А затем забрали их и до сих пор о судьбе этих дорогостоящих железок можно лишь догадываться. Особенно если учесть тот факт, что после исчезновения редукторных пар [PERSON] стал ездить на « Мерседесе». Соглашусь, работа у ребят такая: все- таки речь идет об экономической безопасности нашего родного города. Взять себе то, что неправильно лежит, это они могут. Есть такое. Но чтобы избивать задержанных…» Позивач [PERSON] вважає, що у газети та підприємця [PERSON] не було жодних підставі розповсюджувати таку недостовірну інформацію,оскільки викладені в газеті відомості були або перекручені або взагалі не мали місця. У відповідача по справі [PERSON] 28.07.2004 року в ході проведених оперативних заходів дійсно були вилучені редукторні пари співробітниками ВДСБЕЗ Саксаганського РВ КМУ. Він особисто не брав участі у проведені цих заходів та вилученні редукторних пар і підстав для особистих розмов з [PERSON] у нього не було. Матеріали за фактом затримки вантажу були офіційно зареєстровані у ЖРЗПЗ Саксаганського райвідділу міліції за № 6377, але у звязку з недоведеністю факту крадіжки обладнання із шахти „ Артем-1, відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON] Не відповідає дійсності інформація, викладена у вищеназваних статтях з приводу того, що вилучені редукторні пари , начебто, ним продані та на виручені від продажу кошти придбаний „ Мерседес, за даним фактом проводилась перевірка прокуратурою району, а також двічі службова перевірка, якими порушень діючого законодавства з боку позивача не було встановлено , за висновками вказаних службових перевірок відомості, викладені у скаргах щодо незаконних дій колишнього начальника відділення ДСБЕЗ Саксаганського РВ [PERSON] не знайшли обєктивного підтвердження. Недостовірними відомостями, які розповсюджені відповідачами в засобах масової інформації зачіпається його честь, гідність , як людини та ділова репутація як посадової особи органів внутрішніх справ, оскільки фактично відповідач [PERSON] та газета „ Наш кримінал обвинуватили його у скоєні посадового злочину, якого він не вчиняв, образливими натяками, викладеними у вищезазначених статтях, підривається в його особі імідж всієї міліції. Внаслідок порушення його немайнових прав з боку відповідачів він випробує моральні страждання, які носять тривалий характер, т.я. по теперішній час неправдива та образлива інформація не спростована. Публікація неправдивих відомостей вкрай негативно впливає на його діяльність, перешкоджає у здійсненні безпосередніх функцій, значно принижує його престиж та ділову репутацію в очах керівництва МВС України всіх рівнів, громадськості, зумовлює зневажливе ставлення громадян до представників органів внутрішніх справ. Заподіяну йому моральну шкоду позивач [PERSON]Є оцінює у 40000 грн. Позивач просить суд: 1. Визнати, що не відповідають дійсності та є такими , що принижують честь , гідність та ділову репутацію [PERSON], викладені у статті газети «Наш кримінал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» наступні відомості: - «Затем у предпринимателя состоялась встреча и с самим [PERSON]. [PERSON] время их розговора, утверждает бизнесмен, речь о документах на товар не шла. Начальник отделения БЭП вел себя как профессиональный менеджер. Без каких либо намеков он сказал напрямую, что предлагает [PERSON] единственный приемлемый для двох вариант, [PERSON] находит покупателя для редукторних пар, продаст их, а затем поделится с предпринимателем выручкой… » ; - «В конечном итоге после разбирательств, сотрудники внутренней безопасности установили, что [PERSON], мягко говоря был не прав, и не должен был изымать эти злополучные, редукторные пары» ; - «[PERSON] забрасывал всевозможные инстанции жалобами, у милиционера [PERSON] появился автомобиль «Мерседес»… Предприниматель [PERSON] хорошо знаком с законами природы, поэтому предположил, что если где-то, что-то и у кого-то появляется, значит, в другом месте это «что-то» непременно исчезает. И не ошибся. С техбазы его редукторы уже « корова языком слизала»; - «Такие люди, видать, как [PERSON], в подразделении внутренней безопасности на вес золота. Сегодня можно лишь предположить, за какие такие заслуги перед родиной этот «бэх» был принят в элитную «анти» милицейскую семью » ; 2. Визнати, що не відповідають дійсності та є такими , що принижують честь , гідність та ділову репутацію [PERSON], викладені у статті газети «Наш кримінал» № 19 (144) від 18.10.2006 року «На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли?» наступні відомості: - «В прошлом номере «Нашого криминала» мы рассказывали о «подвиге бывшего руководителя отделения БЭП Саксаганського района [PERSON], а ныне сотрудника внутренней безопасности милиции [PERSON]. Напомню, что «бэхи» окликнулись на объявление предпринимателя [PERSON] о продаже им трех редукторних пар на общую сумму 100000 грн. А затем забрали их и до сих пор о судьбе этих дорогостоящих железок можно лишь догадываться. Особенно если учесть тот факт, что после исчезновения редукторних пар [PERSON] стал ездить на «Мерседесе». Соглашусь, работа у ребят такая: все-таки речь идет об экономической безопасности нашого родного города. Взять себе то, что неправильно лежит, это они могут. Есть такое. Но чтобы избивать задержанных… » . 3. Зобовязати засновника газети «Наш криминал» [PERSON] спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність на ділову репутацію [PERSON], викладені у статтях газети «Наш криминал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» та № 19 (144) від 18.10.2006 року «На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли?» шляхом надрукування резолютивної частини рішення суду без будь-яких редакційних коментарів у міській газеті «Червоний гірник » у спеціальній рубриці під назвою «Спростування недостовірної інформації» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили. 3.Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 40000 грн. 4. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позивач [PERSON], уточнивши в остаточній редакції 13.09.2010 року в остаточній редакції заявлені позовні вимоги посилається на ті обставини, що 04.10.2006 року в газеті „Наш криминал була розміщена стаття під назвою: „Предприниматели говорят « Криворожский ОБЭП, а подразумевают- безнаказанный ( узаконенный) рэкет. В цій статті надруковані висловлювання приватного підприємця [PERSON], які не відповідають дійсності та є такими, що зачіпають честь, гідність і ділову репутацію позивача, а саме : „ Интересы ответчика [PERSON] в суде защищала представитель милиции [PERSON]. В своем выступлении [PERSON] пыталась „ открыть глаза как судье Потемки ну, так и другой стороне процесса. [PERSON] ее словам оказывается, в результате хорошо спланированной милицейской операции, а также слаженным действиям доблесних работников милиции в ходе оперативно- розыскных мероприятий был задержан предприниматель [PERSON], у которого изъяты три редукторне пары, которые ранее были похищены на шахте „ Артем-1. А далее [PERSON] себя же стала опровергать. Тепер она же сообщила суду, что проведенной прокуратурой проверкой, хищения на данной складе не подтвердились. Мало того, никакого заявленияв правоохранительные органы от руководства шахты „ Артем-1 не поступало. А куда же исчезли три редукторне пары с техбазы, и на каком основании они вообще изымались у предпинимателя? На этот вопрос представитель милиции ответить затруднилась.... Позивач [PERSON] зазначає, що вищевикладені відомості принижують її честь, гідність та ділову репутацію в очах громадськості та окремими громадянами з точки зору дотримання законів, загально визначених правил співжиття, принципів людської моралі та не відповідають дійсності. По-перше, у 2006 році вона брала участь у Тернівському районному суді м.Кривого Рогу по справі за позовом [PERSON] до КМУ УМВС України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, де представляла інтереси міського управління внутрішніх справ, а не [PERSON] По-друге, висловлювання про те, що вона , начебто, „ відкривала очі судді є неправдивим та образливим і може розцінюватися читачами газети, як спроба здійснити тиск на суддю, намагаючись його ввести в оману. Не відповідають дійсності і викладена у статті інформація , про те, що вона викладала у суді суперечливі відомості з питань проведення оперативних заходів працівниками міліції з приводу затримання автомобілю, на якому перевозились [PERSON] редукторні пари, оскільки особисто [PERSON] ніколи не затримувався , а вищеназване обладнання було вилучено в нього у звязку з тим, що він не мав документів, які підтверджували би право власності [PERSON] на нього, до того ж, співробітниками міліції перевірялась оперативна інформація стосовно крадіжки такого обладнання. Крім того, не відповідає дійсності і висловлювання про те, що начебто вона не могла пояснити куди ділися вилучені редукторні пари, т.я. місцезнаходження обладнання їй було відомо і на той час і у даний момент. Позивач вважає, що розповсюдженням недостовірної інформації у газеті, їй заподіяна моральна шкода, оскільки її прилюдно обвинуватили в некомпетентності та неправдивості. В неї з цього приводу виникла неприємна розмова з керівництвом, публікація викликала дискомфорт у відносинах із колегами по роботі, негативно вплинула на звичайний ритм роботи. Всі ці обставини викликали переживання та обурення, тобто завдали моральні страждання. Позивач оцінює заподіяну їй шкоду у 15000 грн. та просить суд: 1. Визнати, що не відповідають дійсності та є такими , що принижують честь , гідність та ділову репутацію [PERSON], викладені у статті газети «Наш криминал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» наступні відомості: - «Интересы ответчика [PERSON] в суде защищала представитель милиции [PERSON]. В своем выступлении [PERSON] пыталась «окрыть глаза» как судье Потемкину, так и другой стороне процесса. [PERSON] ее словам, оказывается, в результате хорошо спланированной милицейской операции, а также благодаря слаженным действиям доблестных работников милиции в ходе оперативно-розыскных мероприятий был задержан предприрматель [PERSON], у котрого изъяты три редукторне пары, которые ранее были похищены на шахте «Артем-1». А далее [PERSON] себя же стала опровергать. Тепер уже она сообщила суду, что проведенной прокуратурой проверкой, хищения на данной шахте не подтвердились. Мало того, никакого заявления в правоохранительные органы от руководства шахты «Артем-1» не поступало. А куда же исчезли три редукторне пары с боксов техбазы, а на каком основании они вообще изымались у предпринимателя? На этот вопрос представитель милиции ответить затруднилась?» . 2. Зобовязати засновника газети «Наш криминал [PERSON] спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність на ділову репутацію [PERSON], викладені у статті газети «Наш кримінал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» шляхом надрукування резолютивної частини рішення суду без будь-яких редакційних коментарів у міській газеті «Червоний гірник » у спеціальній рубриці під назвою «Спростування недостовірної інформації» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили. 3.Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 15000 грн. 4. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Вважає, що відповідач [PERSON] не довів свої заперечення з приводу правдивості викладених у статті відомостей, оскільки редукторні пари з часу їх вилучення і по теперішній час ніким із працівників міліції не продані, а знаходяться на зберіганні у ТОВ „ Валкос групп. Відповідач [PERSON] тривалий час звертається із різними позовами до судів та правоохоронних органів, намагаючись довести незаконність дій міліції щодо вилучення у нього редукторних пар, але сам він не надав належного документа, який би засвідчував його право власності на це обладнання, а також не довів законність та джерело отримання ним редукторних пар. Розповсюдження недостовірних відомостей у відношенні неї у засобах масової інформації негативно впливає на її ділову репутацію, образливі висловлювання в газеті викликають душевні переживання. [PERSON] вважає доведеним факт заподіяння їй недостовірною та неправдивою інформацією моральної шкоди та просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON]Є також підтримав заявлені позовні вимоги , вважає, що відповідач не довів свої заперечення, оскільки факт продажу вилученого у нього обладнання не підтверджений належними доказами , напроти, відповідач [PERSON] , надавши своїм знайомим спеціалістам, яких не призначав суд, зроблені ним фотознімки редукторних пар , фактично сам підтвердив факт їх існування на момент розгляду спору судом. [PERSON] неодноразово пропонувалось забрати , вилучені у нього редукторні пари, але він не може підтвердити документально своє право власності на них. З приводу заяв [PERSON] неодноразово проводились службові перевірки відносно нього, у суді розглядалися справи за різними позовами цього відповідача, але винність його у скоєні посадового злочину не була доведена. Розповсюдженням відповідачами у засобах масової інформації недостовірних та неправдивих відомостей відносно нього, йому заподіяна моральна шкода, оскільки він випробував душевні хвилювання з приводу публічного обвинувачення його у діях, які підпадають під склад злочину та яких він не скоював. Безкінечні судові тяжби порушують ритм його життя, потребують додаткових зусиль, спрямованих на його звичну організацію. Вважає факт заподіяння моральної шкоди доведеним та просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у призначене на 21.10.2010 року судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення йому виклику суду від 20.09.2010 року, у зв»язку з чим суд розглядає справу за його відсутністю. Раніше у судових засіданнях заявлені [PERSON] та [PERSON] позови не визнав та пояснив, що вилучені в нього міліцією редукторні пари він збирався продати, з цією метою погрузив їх у машину та збирався перевезти на техбазу, але автомобіль затримали працівники Саксаганського РВ та забрали обладнання. [PERSON] хотів присвоїти ці редукторні пари, пропонував їх продати та поділити гроші. Всі ці переговори тягнулися місяць. Він ходив скаржитися на дії [PERSON] до начальника внутрішньої безпеки Момот. Йому на словах казали, що він може забрати своє майно, але фактично ніхто нічого не віддавав. Він їздив на техбазу, но редукторні пари йому не повернули, бо їх не має. У газеті він сказав правду , так як було у дійсності. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] також не визнав позови, вважає, що вони не доведені. Кожна людина має право на свободу висловлювання, у статті містяться оціночні судження, які не підлягають спростуванню. Факт заподіяння моральної шкоди та її розмір не доведені. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON], власник газети, визнав позов та пояснив, що особисто себе не вважає винним у розповсюдженні неправдивої та образливої інформації відносно позивачів, т.я. придбав газету „ Наш криминал у її засновника [PERSON] у 2007 році, тобто вже після публікації спірної статті , але вважає себе відповідальним , як власник цієї газети за заподіяну позивачам шкоду та не заперечує надрукувати спростування у будь-якому, визначеному судом засобі масової інформації, у разі задоволення позову , оскільки у газеті „ Наш криминал це спростування неможливо надрукувати , у зв»язку з тим, що вона припинила свою діяльність. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він на час опублікування статей, правдивість відомостей у яких оспорюється позивачами, не перебував офіційно у штаті газети, ці статті особисто не писав, не заперечує, що міг допомогами перевірити текст або відкорегувати його, але автором цих публікацій він не є. Псевдонім „Денис Миколаїв, яким підписані статті не має конкретного автора, оскільки різні кореспонденти ним підписувалися. Як правило, під цим псевдонімом йшли всі найбільш актуальні статті випуску. Хто безпосередньо писав ці статті він не памятає. Вважає, що у позові до нього повинно бути відмовлено, оскільки його вина у розповсюджені недостовірної інформації не доведена. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає,що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Позивачі [PERSON]Є та [PERSON], звернувшись до суду із вищеназваними позовами, вважають, що в статті: від 04.10.2006 року в газеті „Наш криминал була розміщена стаття під назвою: „Предприниматели говорят « Криворожский ОБЭП, а подразумевают- безнаказанный ( узаконенный) рэкет, а також позивач [PERSON]Є зазначає, що у газеті „ Наш криминал № 19 ( 144) від 18.10.2006 року в статті під назвою „ На разгрузке помидоров заработать не хотите ли? міститься недостовірна інформація, яка зачіпає їх особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію. Відповідачі заперечують проти позову за різними підставами. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного, згідно до вимог діючого законодавства підставою виникнення права на спростування є правопорушення. Але виникає таке право за наявності сукупності таких вимог: 1) поширення інформації, тобто доведення її до відома третьої особи будь-яким способом, за умови здатності сприйняття останньою її змісту; 2) інформації про особу, тобто з якої можна було б точно встановити, що вона стосується конкретної особи, чи, принаймні, ця особа включається до вузького кола осіб, яких ця інформація стосується, при цьому слід зауважити, що для ідентифікації особи не обов'язково вказувати на її прізвище, ім"я та по батькові, номер і серію паспорта, місце проживання та інші ідентифікуючі дані. Для того, щоб інформація стосувалась конкретної особи, потрібно вказати лише певні ознаки, які достатні для точного відокремлення цієї особи серед інших; 3) інформації неправдивої, тобто такої, що не відповідає дійсності чи викладена неправдиво; 4) інформації, яка порушує особисті немайнові права фізичних осіб. Суд вважає доведеним факт поширення інформації, т.я. вона міститься у статтях, надрукованих у засобі масової інформації , який пропонується широкому колу осіб. Ця інформація стосується позивачів, оскільки у статтях зазначені їх дійсні прізвища , посади та місце роботи. Згідно із ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушені , в наслідок розповсюдження про неї чи членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. При цьому вважається, що негативна інформація, розповсюджена про особу, є недостовірною. Відповідно із ч.3 ст.277 ЦК України вводиться презумпція добропорядності, що означає, що будь-яку негативну інформацію, яка поширена про особу , слід вважати неправдивою, якщо тільки той, хто її поширив, не доведе протилежного. Позивачі [PERSON]Є та [PERSON], звернувшись до суду із позовом, просять не тільки спростувати недостовірні відомості, але наполягають на тому, що викладена у статтях інформація порушує їх немайнові права, зачіпає честь, гідність, ділову репутацію та внаслідок публікації їм заподіяна моральна шкода. Як роз"яснює Верховний Суд України у своїй постанові № 1 від 27.02.2009 року „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи , до відомостей, які порочать особу та можуть спростовуватись у вищеназваному порядку, слід відносити інформацію про громадянина чи окремі факти, дані, які зачіпають честь, гідність і ділову репутацію особи перед громадськістю або окремими громадянами з точки зору позитивної її соціальної оцінки, яка ґрунтується на відповідності її діянь ( поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, суспільної оцінки її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських обовязків і які не відповідають дійсності. Розглянувши заявлені позовні вимоги та надані до них докази, суд вважає, що розміщені у статті в газети «Наш криминал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» наступні відомості не відповідають дійсності та є такими, що зачіпають честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON], а саме : - «Затем у предпринимателя состоялась встреча и с самим [PERSON]. [PERSON] время их розговора, утверждает бизнесмен, речь о документах на товар не шла. Начальник отделения БЭП вел себя как профессиональный менеджер. Без каких либо намеков он сказал напрямую, что предлагает [PERSON] единственный приемлемый для двоих вариант, [PERSON] находит покупателя для редукторних пар, продаст их, а затем поделится с предпринимателем выручкой… » ; - «В конечном итоге после разбирательств, сотрудники внутренней безопасности установили, что [PERSON], мягко говоря был не прав, и не должен был изымать эти злополучные, редукторные пары» ; - «[PERSON] забрасывал всевозможные инстанции жалобами, у милиционера [PERSON] появился автомобиль «Мерседес»… Предприниматель [PERSON] хорошо знаком с законами природы, поэтому предположил, что если где-то, что-то и у кого-то появляется, значит, в другом месте это «что-то» непременно исчезает. И не ошибся. С техбазы его редукторы уже « корова языком слизала». В ході судового розгляду відповідач [PERSON] підтвердив, що дійсно в ході інтервюіровання його кореспондентом вищеназваної газети давав такі пояснення і наполягає на тому, що всі зазначені у статті факти відповідають дійсності. Між тим, на підставі ст.60 ЦПК України ним не були надані суду належні докази в обґрунтування своїх тверджень. Із наданих суду доказів убачається, що 03.09.2004 року о/у ОГСБЕП Саксаганського РВ КМУ [PERSON] була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України за фактом крадіжки редукторних пар у кількості 4-х комплектів, які перевозились без належних документів 28.07.04 року автомобілем ГАЗ 33021 під управлінням водія [PERSON] та у супроводі [PERSON] Зазначена постанова була погоджена начальником ОГСБЕП Саксаганського РВ КМУ [PERSON] ( а.с.71 т.1), тобто позивач по справі як посадова особа погодився із відсутністю в діях [PERSON] або інших осіб складу злочину. Відповідач [PERSON], вважаючи неправомірними дії [PERSON] , реалізуючи свої конституційні права, неодноразово звертався до вищих органів внутрішніх справ, прокуратури, суду з питань притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] , який , на його думку, скоїв посадовий злочин, звернувши на свою користь належні СПД [PERSON] редукторні пари Р-3000, вартістю 100000 грн. За викладеними у його зверненні фактами проводились перевірки, але на момент розгляду цивільної справи суду не було надано доказів щодо підтвердження викладених у статті зі слів [PERSON] обставин. Так, 01.02.2006 року постановою слідчого прокуратури Саксаганського району м.Кривого Рогу [PERSON] було відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON] у звязку із відсутністю у його діях складу ознак злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.3, 365 ч.3 КК України ( а.с.72 т.1). За зверненнями [PERSON] було також проведено у квітні 2007 року УВБ в Дніпропетровській області ДВБ ГУБОЗ МВС України службове розслідування відносно [PERSON] (а.с.135-136 т.1). Згідно висновків цього розслідування викладені заявником відомості не знайшли свого обєктивного підтвердження, отже викладені у вищеназваній статті відомості щодо того, що службовою перевіркою було начебто встановлено ,що „[PERSON], мягко говоря был не прав, и не должен был изымать эти злополучные, редукторные пары» не відповідають дійсності і є неправдивими та підлягають спростуванню. Крім того, наданими суду доказами спростовуються викладені у статті обставини про те, що вилучені працівниками міліції редукторні пари були [PERSON]Є продані та за отримані від цієї угоди гроші ним придбаний автомобіль „ Мерседес. Із дослідженого судом відмовного матеріалу № 27 відносно [PERSON], а також із інших матеріалів справи убачається, що редукторні пари, вилучені при затриманні автомобілю, були передані на зберігання спочатку до ДП „ Харківшлях, про місця їх збереження [PERSON] повідомлявся прокурором міста [PERSON] [PERSON] 07.07.2006 року ( а.с.77 т.1), потім обладнання було передано на склад дочірнього підприємства „ Азовресурс, але у звязку із реорганізацією підприємства ( а.с.159 т.1) за актом прийому передачі ( а.с.160т.1) перевезено для зберігання на складі ТОВ „ Валкос Групп, де і знаходиться по теперішній час. Згідно протоколу огляду, складеного 11.03.2009 року ст.о/у Сакса ганського РВ КМУ [PERSON] у присутності понятих, 6 металічних виробів у вигляді валів знаходяться біля козлового крану бетонній площадці території ТОВ „ Валкос Групп, до протоколу прикладені також фотографії ( а.с.161-165 т.1). Безпосередньо відповідачем по справі [PERSON] були подані суду висновки спеціалістів [PERSON] та [PERSON], викладені у „актах огляду від 15.07.2010 року, в яких ці особи викладають свою думку щодо неналежного стану обладнання, яке знаходиться на зберіганні, але цими же доказами відповідач сам підтверджує факт наявності вилученого у 2004 році обладнання ( а.с.25-31т.2). Вилучене обладнання , як свідчать надані суду листи посадових осіб Саксаганського РВ КМУ (а.с.166,167т.1), неодноразово пропонувалось [PERSON] забрати. Таким чином, викладені у вищеназваній статті відомості щодо продажу [PERSON] вилучених редукторних пар не відповідають дійсності, є неправдивими і такими, що зачіпають честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] та підлягають спростуванню. Вищеназваними доказами також спростовуються викладені у статті відомості щодо придбання [PERSON] на отримані від продажу редукторних пар кошти автомобілю „ Мерседес. За наслідками службового розслідування було встановлено, що автомобіль [NUMBER], 1984 року випуску був поставлений на облік 29.12.2000 року та зареєстрований на ім.я [PERSON] на підставі довідки Держторгу, тобто ще до того, як мав місце факт вилучення редукторних пар у [PERSON], а відповідно викладені у статті відомості не відповідають дійсності , є такими, які зачіпають особисті немайнові права позивача [PERSON] та підлягають спростуванню. Що стосується викладеного у вищеназваній статті висловлювання :«Такие люди, видать, как [PERSON], в подразделении внутренней безопасности на вес золота. Сегодня можно лишь предположить, за какие такие заслуги перед родиной этот «бэх» был принят в элитную «анти» милицейскую семью » , то суд вважає, що воно носить оціночний характер та спростуванню не підлягає за наступними підставами. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України „ Про інформацію оціночними судженнями за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведеності їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які , будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Що стосується відомостей, викладених у статті газети «Наш криминал» № 19 (144) від 18.10.2006 року «На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли?» ,а саме: - «В прошлом номере «Нашого криминала» мы рассказывали о «подвиге бывшего руководителя отделения БЭП Саксаганського района [PERSON], а ныне сотрудника внутренней безопасности милиции [PERSON]. Напомню, что «бэхи» окликнулись на объявление предпринимателя [PERSON] о продаже им трех редукторних пар на общую сумму 100000 грн. А затем забрали их и до сих пор о судьбе этих дорогостоящих железок можно лишь догадываться. Особенно если учесть тот факт, что после исчезновения редукторних пар [PERSON] стал ездить на «Мерседесе». Соглашусь, работа у ребят такая: все-таки речь идет об экономической безопасности нашого родного города. Взять себе то, что неправильно лежит, это они могут. Есть такое. Но чтобы избивать задержанных… », то суд також вважає доведеними обставини їх недостовірності та неправдивості на підставі вищеперелічених доказів ,ці відомості зачіпають честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] та підлягають спростуванню. Відносно заявлених позовних вимог позивача [PERSON]. [PERSON] просить визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь , гідність та ділову репутацію викладені у статті газети «Наш криминал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» відомості: « Интересы ответчика [PERSON] в суде защищала представитель милиции [PERSON]. В своем выступлении [PERSON] пыталась «окрыть глаза» как судье Потемкину, так и другой стороне процесса. [PERSON] ее словам, оказывается, в результате хорошо спланированной милицейской операции, а также благодаря слаженным действиям доблестных работников милиции в ходе оперативно-розыскных мероприятий был задержан предприрматель [PERSON], у котрого изъяты три редукторне пары, которые ранее были похищены на шахте «Артем-1». А далее [PERSON] себя же стала опровергать. Тепер уже она сообщила суду, что проведенной прокуратурой проверкой, хищения на данной шахте не подтвердились. Мало того, никакого заявления в правоохранительные органы от руководства шахты «Артем-1» не поступало. А куда же исчезли три редукторне пары с боксов техбазы, а на каком основании они вообще изымались у предпринимателя? На этот вопрос представитель милиции ответить затруднилась?» . Із наданих суду доказів убачається, що [PERSON] у Тернівському районному суді м.Кривого Рогу у 2006 році брала участь в якості представника відповідача по справі за позовом [PERSON] до Криворізького міського управління внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, зазначені обставини підтверджуються копією позовної заяви ( а.с.47т.1), а також наданими нею запереченнями на позов ( а.с.46 т.1). Отже зазначені у вищеназваній статті відомості, що вона представляла особисті інтереси [PERSON] не відповідають дійсності та є негативною інформацією у відношенні позивача [PERSON], оскільки в очах пересічних громадян в контексті вищеназваної статті створює уяву про неї, як корумпованової посадової особи, яка безпідставно захищає інтереси іншого працівника міліції. Ці відомості є такими, що зачіпають її честь, гідність та ділову репутацію та підлягають спростуванню. Крім того, не відповідають дійсності і відомості про те, що беручи участь у судовому процесі, [PERSON], начебто не знала: куди поділись вилучені редукторні пари, оскільки із наданих нею Тернівському райсуду м.Кривого Рогу заперечень убачається , що їй було відомо про місцезнаходження вилучених редукторних пар, т.я. вона вказувала, що [PERSON] пропонувалось забрати обладнання. Зазначені відомості підлягають спростуванню. Між тим, суд вважає, що інші зазначені у відношенні неї у статті відомості є оціночними судженнями відповідача [PERSON] та кореспондента газети і не підлягають спростуванню. Відповідно до Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації ( далі- Декларація), схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендацій, що містяться у Резолюції 1165 ( 1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя, а також згідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п.21 Постанови №1 від 27.02.2009 року його Пленуму " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і ( або) користуються державними ресурсами, а також ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті. У статтях 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародних рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились " виставити" себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв"язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не довів на підставі ст.60 ЦПК України свої заперечення з приводу достовірності опублікованої у газеті інформації та повинен нести цивільно- правову відповідальність за позовом. Відповідно до вимог ст.26 « Про друковані засоби масової інформації( пресу) в Україні журналіст повинен перевіряти отриману інформацію. У Статтею 302 ЦК України ( в редакції 2003 року) приведений перелік джерел інформації, достовірність якої журналіст не зобов"язаний перевіряти. Це: 1) інформація, яка надана посадовою особою при виконанні ним службових обов"язків, 2) інформація , яка міститься у офіційних джерелах ( звіти, стенограми, повідомлення засобів масової інформації, засновниками яких є державні органи чи органи місцевого самоврядування), але вищеназвані підстави не були доведені відповідачами при розгляді справи. Між тим, суд вважає, що у задоволенні позову до відповідача [PERSON] повинно бути відмовлено, оскільки ні позивачами , ні відповідачами [PERSON] та [PERSON] не було доведено, що саме цим журналістом було отримано інтерв»ю у ПП [PERSON] та підготовлені до публікації статті. Але, суд вважає, що на засновника газети « Наш криминал» [PERSON]О.( а.с.36 т.1) повинен бути покладений обов»язок опублікування за власний рахунок спростування, розповсюджених у засобі масової інформації недостовірних відомостей , оскільки на підставі угоди про передачу прав засновника друкованого засобу масової інформації від 01.12.2006 року, укладеної між ним та колишнім засновником цієї газети [PERSON], він є правонаступником прав цього засновника (а.с.38 т.1).Від вимог про стягнення з цього відповідача моральної шкоди позивачі відмовились. Приймаючи до уваги ті обставини, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2010 року № 231/5 визнано недійсним свідоцтво про державну реєстрацію газети « Наш криминал» ( а.с.213 т.1) та на підставі роз»ясень п.25 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», в якій вказано, що у разі коли відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливим у зв»язку із припиненням його випуску, то така відповідь та спростування можуть бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію, суд вважає за необхідне зобов»язати засновника ліквідованої газети [PERSON] надрукувати спростування у вигляді резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу без будь-яких редакційних коментарів у міській газеті « Червоний гірник» у спеціальній рубриці під назвою « Спростування недостовірної інформації» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивачів моральної шкоди, суд керується роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року ( з наступними змінами та доповненнями) "Про судову практику у справах про стягнення моральної (немайнової) шкоди". Згідно п.3 вищеназваної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобов'язаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги ті обставини, що посилаючись на наявність моральних страждань, позивач [PERSON] та [PERSON] не пред'явили належні докази, які підтверджують заявлений у їх позовах розмір моральної шкоди, а саме 40 000 гривен на користь [PERSON] та 15000 грн. на користь [PERSON], не довели, що внаслідок перенесених моральних страждань погіршився їх стан здоров"я чи вони втратили перспективи кар"єрного розвитку, тощо. Між тим, суд приймає до уваги ті обставини, що позивачі несли певні моральні переживання внаслідок розповсюдження відповідачами відносно них недостовірної інформації, оскільки останні є публічними особами, їх знає певна кількість мешканців району та міста, тому неправдиві відомості з приводу того, що [PERSON], із слів [PERSON] , скоїв посадовий злочин, привласнив та продав чуже майно та придбав на ці кошти автомобіль « Мерседес», а позивач [PERSON] , будучи посадовою особою КМУ захищала неправомірно іншу посадову особу органів внутрішніх справ є образливими для позивачів, оскільки в очах оточуючих створюють негативний їх образ , тому недостовірна інформація , яка розміщена у статті газети «Наш криминал» № 18 (143) від 04.10.2006 року «Предприниматели говорят «Криворожский ОБЭП», а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет» та у статті газети «Наш криминал» № 19 (144) від 18.10.2006 року «На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли?» , на думку суду, завдавала позивачам моральної шкоди. На підставі викладеного суд, виходячи із принципів розумності, об"єктивності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем [PERSON] моральної шкоди з 40 000 грн. до 3000 гривен, та розмір заявленої позивачем [PERSON] моральної шкоди з 15000 грн. до 1000 грн., що є сорозмірним тяжкості перенесених позивачами душевних страждань. Вищеназвану суми суд стягує із відповідача [PERSON] На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню пропорційно частині задоволених на користь позивачів вимог судові витрати по сплаті судового збору: на користь [PERSON]- 30 грн. та на користь [PERSON]- 26 грн.80 коп. , а також підлягають стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі по 15 грн. на користь кожного.

Outcome: partial