Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Кіцманського РБТІ та співвідповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Ставчани по вул. Воробкевича, 5, Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю будівель та споруд 132 741 гривень, які залишилися після смерті 19.03.1989 року її бабусі [PERSON] Вказує, що спірне господарство, в якому вона проживає з народження, відносилось до суспільної групи «колгоспних» і станом на 15 квітня 1991 року в іншу суспільну групу не переводилось. Головою даного двору була її бабуся [PERSON], якій рішенням Кіцманської райради № 261/7 від 16 липня 1982 року на підставі рішення виконкому Ставчанської сільської ради № 55/8 від 09 липня 1982 року було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Ставчани на старому місці та видано будівельний паспорт. Після смерті [PERSON], 19.03.1989 року, головою двору стала її мати [PERSON], а членами двору були вона, [PERSON], її брат [PERSON], який у 2000 році вибув з двору на інше постійне місце проживання та сестра [PERSON], яка також вибула з двору в 1999 році. З відповідачкою [PERSON] вона продовжувала проживати однією сім'єю та вели спільне господарство, звершили будівництво житлового будинку, провели ремонт господарських будівель. На даний час позивачка бажає приватизувати земельну ділянку, але на завершений будівництвом житловий будинок не оформлено право власності, оскільки будівельний паспорт був виданий на імя померлої [PERSON] Житловий будинок з господарськими спорудами розташований на відведеній для будівництва та обслуговування будівель земельній ділянці площею 0,16 га. На будівлі є технічне заключення, вони зведені без порушень санітарних та протипожежних норма, відділ містобудування та архітектури та сільська рада не заперечують проти визнання права власності на будівлі. Вважає, що будівлі належать їй та відповідачці [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях, тому просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила суд визнати за нею право власності на спірне житлове домогосподарство, посилаючись на те, що колгоспних дворів вже не існує, а спадкоємицею за законом після смерті 19.03.1989 року її матері [PERSON] є тільки вона, [PERSON], тому просила у задоволенні первісного позову відмовити, а її зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнала частково, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частку спірного домогосподарства. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, підтримавши свої позовні вимоги у повному обсязі. Співвідповідачі по справ [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважаючи їх безпідставними, а позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, посилаючись на їх обгрунтованість. В судове засідання належним чином повідомлений представник Кіцманського РБТІ не зявився, однак подав заяву до суду про визнання первісного позву повністю. В судове засідання належним чином повідомлений представник Ставчанської сільської ради не зявився, справу просив розглянути за його відсутності та на розгляд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження у поданих позивачем письмових доказах, а позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] належить задовольнити частково. Так в судовому засіданні встановлено, що спірне господарство, що розташоване в с. Ставчани по вул. Воробкевича, 5, Кіцманського району відносилось до суспільної групи «колгоспних» і станом на 15.04.1991 року в іншу суспільну групу не переводилось. Головою зазначеного двору була [PERSON], яка померла 19.03.1989 року і якій рішенням Кіцманської райради № 261/7 від 16.07.1982 року на підставі рішення виконкому Ставчанської сільської ради № 55/8 від 09.07.1982 року було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Ставчани на старому місці та видано будівельний паспорт. Після смерті [PERSON] головою двору стала [PERSON], а членами двору були [PERSON]М, [PERSON], який 13.09.2000 року вибув на інше постійне місце проживання та [PERSON], яка вибула 25.06.1999 року. [PERSON] та [PERSON] проживали та продовжують проживати у спірному господарстві. За час проживання разом звершили будівництво житлового будинку, провели ремонт господарських будівель. Спірні будівлі житлових будинків з господарськими спорудами розташовані на відведеній для будівництва та обслуговування будівель земельній ділянці площею 0,16 га. На будівлі є технічне заключення, вони зведені без порушень санітарних та протипожежних норма, відділ містобудування та архітектури та сільська рада не заперечують проти визнання права власності на будівлі. Наведене вище підтверджуються змістом копій погосподарських книг, свідоцтва про смерть [PERSON], її трудових книжок, довідки № 1179 від 23.05.2009 року виданої управлінням праці та соціального захисту населення Кіцманської райдержадміністрації, будівельного паспорта, виданого на підставі рішення Кіцманської райради № 261/7 від 16.07.1982 року, рішення виконкому Ставчанської сільської ради № 2 55/8 від 09.07.1982 року, яким було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Ставчани Кіцманського району, а також змістом відповіді на запит та довідки Кіцманського РБТІ № 277 від 19.05. 2008 року, про те, що право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: с. Ставчани, вул Воробкевича, 5, Кіцманського району не зареєстровано, довідок виконкому Ставчанської сільської ради № 92 від 18.04.2008 року, № 1806 від 06.10.2008 року, № 2174 від 29.11.2007 року, змістом довідок Кіцманської райСЕС № 1543 від 20.09.2008 року, Кіцманського РВ ГУМПС № 9/684 від 29.09.2008 року; змістом висновку відділу містобудування та архітектури № 48 від 06.10.2008 року; змістом технічного заключення про стан конструктивних елементів про можливість експлуатації житловий будинків та господарських споруд по вул. Воробкевича, 5, в с.Ставчани Кіцманського району. Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі. Згідно до ч.2, ч.3, ч.4 п. 20 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ 12 травня 1985 року, суспільна група господарства в основному визначається в залежності від роду діяльності глави сім'ї: колгоспних, робітничих. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї, належать до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносились до виходу на пенсію. Враховуючи наведені письмові докази та положення ведення по господарського обліку, спірне господарство можна вважати належним до суспільної групи колгоспних. Згідно ст. 123 ЦК України (1963 року) розмір долі члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Доля працездатного члена двору у майні двору може бути зменшена або у виділенні може бути відмовлено із-за нетривалого часу його перебування у складі двору чи незначної участі своєю працею або засобами в господарстві двору. Відповідно до ч.2 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію Закону України «Про власність» від 15 квітня 1991 року. До правовідносин, які виникли до введення в дію цього Закону, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Співвідповідапчі по справі [PERSON] та [PERSON], вибувши з спірного двору, відповідно у 2000 році та у 1999 році, вимог щодо виділення їх часток колгоспного двору не ставили, на них не претендують. Також в судовому засіданні встановлено і проти цього не заперечувала [PERSON], що за період проживання у спірному господарстві [PERSON] приймала участ своїми коштами та працею у зведені будинку, господарських будівель, які належало колгоспному двору і це майно збереглося після припинення існування колгоспного двору. Таким чином, суд приходить до висновку, що так як позивачка за первинним позовом [PERSON] та позивачка за зустрічним позовом [PERSON], які з народження проживали і продовжують до даного часу прожити у спірному господарстві не втратили права на частку в його майні, що дає підстави визначити їх долю. На підставі викладеного та

Outcome: partial