Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-11 00:00:00

19.05.10 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту №11318684000 від 21.03.08р. укладений між ним та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та стягнути з відповідача судові витрати. Заяву мотивує тим, що 21.03.2008 року між ним та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" було укладено кредитний договір №11318684000, внаслідок укладення даного договору він отримав кредит у сумі 132500,0 дол. США, з остаточним терміном повернення до 19.03.2032 р. За користування кредитом протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,4% річних, у випадку неповідомлення відповідачем про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування застосовується розмір процентної ставки, діючий у попередньому місяці. Крім цього за користування кредитними коштами понад встановлений термін Відповідач автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної Кредитному договорі. За порушення Позивачем термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини), або термінів сплати процентів, або комісій, Відповідач має право вимагати від Позивача додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Окрім цього, згідно Кредитного договору Позивач, який порушив будь-яке із своїх зобов'язань, зобов'язаний сплатити Банку неустойку за таке порушення У розмірі 500 (п'ятсот) гривень. Враховуючи вищенаведене та в силу норм Закону України "Про захист прав споживачів" з вищезгаданим Кредитним договором незгідний, а тому вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на письмові заперечення на позов, долучені до матеріалів справи. Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2008 року було укладено кредитний договір №11318684000, на підставі якого АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", видав позивачу - [PERSON] кредит в сумі 132500,00 дол. СІЛА з кінцевим терміном повернення не пізніше 19.03.2032р. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись в порядку та в строки згідно графіку повернення кредиту. В подальшому відповідно до додаткових угод № 2 від 15.01.2009 року та№ 3 від 17.07.2009 року було змінено схему погашення кредиту. Статею 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У п. 1.3.1 Кредитного договору зазначено, що за користування кредитом протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,4% річних. У випадку неповідомлення відповідачем про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування застосовується розмір процентної ставки, діючий у попередньому місяці. У відповідності до ч. 4 п. 1.3.1 вищезгаданого Кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін [PERSON] автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Згідно п. 1.3.2 Кредитного договору сторони домовились, що за умовами Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Статями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З ч. З ст. 549 ЦК України вбачається, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.1 договору встановлено, що за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. У п. 4.3 договору зазначено, що відповідно до вимог законодавства, зокрема, ст.611 ЦК України Позичальник, який порушив будь-яке із своїх зобов'язань, що передбачені п. 3.4.2 кредитного договору, зобов'язаний сплатити Банку неустойку за таке порушення в розмірі 500,00 гривень. Відповідно до п.п. 17, 19 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; а продукція це - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» називає непропорційно великою сумою компенсації - компенсацію понад п'ятдесят відсотків вартості продукції. Згідно Кредитного договору продукція - це отриманий кредит на суму 132500,0 доларів США, а послуга це є відсотки за користування кредитом, в розмірі 12,4 % річних. Ні умовами договору, ні на підставі інших документів, Банком не встановлено сплату за прострочену заборгованість в розмірі 66250,00 доларів США, що є половиною від суми виданого кредиту, а від так посилання [PERSON] на непропорційно велику суму компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) є безпідставними. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З ч. 1 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України для чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З пункту 7.13 Кредитного договору вбачається, що сторони домовилися вважати, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України "Про захист прав споживачів". Враховуючи наведене, той факт, що Договір про надання споживчого кредиту №11318684000 укладений між [PERSON] та відповідачем був підписаний сторонами 21.03.2008р., а відповідач звернувся до суду лише 19.05.2010 року, а відтак визнавав умови договору, та те що судом не встановлено жодної підстави недійсності правочину, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed