Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-26 00:00:00

03.09.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська геофізична компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 3,5 місяці, а саме з 15.05.2010 року по 31.08.2010 року в сумі 3566 грн. 78 коп. В судове засідання позивачка не з»явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, але до суду надійшла заява в якій вона просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання двічі не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, причини неявки суду невідомі. Виходячи з наведеного суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про дату судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечував проти такого розгляду. size:12pt;">Суд, врахувавши&nbsp;думку позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] працювала в ТОВ «Українська геофізична компанія» з 08.06.2004 року по 14.05.2010 року, згідно запису в трудовій книжці позивача (а.с. 4,5). Довідка, видана ТОВ «Українська геофізична компанія» за № 378 від 10.08.2010 року, також підтверджує, що позивачка працювала на вищезазначеному підприємстві, та в ній зазначено, що її середньомісячна заробітна плата складала 1019 грн. 08 коп. (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. pan align="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> На даний час вказані виплати відповідачем проведені не були, а&nbsp;отже сума заборгованості по заробітній платі з 15.05.2010 року по 31.08.2010 року складає 3566 грн. 78 коп. (1019,08 х 3,5). stify">Таким чином, відповідач порушив конституційне право працівника на своєчасне отримання винагороди за труд. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved