Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулись, визнання акта про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів незаконним та свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Кіцманського районного суду від 26 січня 2009року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ „[PERSON] [PERSON] 222 112,20 грн. за кредитним договором від 21 червня 2008 року, укладеним між [PERSON] і банком. На виконання вказаного рішення державним виконавцем відділу ДВС Кіцманського РУЮ був накладений арешт на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Мамаївці, вул. Сагайдачного, 24 Кіцманського району Чернівецької області, який на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 2003 року належав [PERSON]. Вказує на те, що 16 грудня 2009 року в м.Кіцмань по вул. Українській, 53 Чернівецькою філією ТзОВ „ЮНОР були проведені прилюдні торги по реалізації зазначеного будинковолодіння, на яких його придбав відповідач [PERSON] за ціною 211 400 грн., а 25 грудня 2009 року начальником відділу ДВС Кіцманського РУЮ був затверджений акт про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, на підставі якого 02 лютого 2010року в нотаріальному порядку [PERSON] було видане свідоцтво про придбання нерухомого майна з публічних торгів. Вважає, що прилюдні торги з реалізації спірного будинковолодіння від 16 грудня 2009 року є такими, що не відбулися, оскільки проведені з порушенням вимог п.п. 4.2 та 7.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Крім того, в порушення п. 4.9 вказаного Положення майно не було зняте з торгів, а було реалізовано відповідачу [PERSON], що свідчить про незаконність придбання ним реалізованого майна, у звязку з чим правовстановлюючий документ, який посвідчує його право власності на спірне будинковолодіння, повинен бути визнаний недійсним. В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснили, що відповідно до ст. 45 Закону України „Про іпотеку прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. Прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися, якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий. У відповідності до п. 1.4. Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України „Про іпотеку, згідно ст. 48 якого іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Представник відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції в Чернівецькій області у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], вказуючи на те, що на виконанні відділу ДВС Кіцманського РУЮ знаходився виконавчий лист № 2335 від 26 січня 2009 року Кіцманського районного суду про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ „[PERSON] [PERSON] боргу у розмірі 222 112,20 грн.. 15 травня 2009 року відкрито виконавче провадження. При примусовому виконанні державним виконавцем описано та накладено арешт на майно боржника, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. П.Сагайдачного, 24 в с.Мамаївці Кіцманського району, що належить [PERSON], і здійснено його реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши докази по справі, суд вважає, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на виконання рішення Кіцманського районного суду від 26 січня 2009 року був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ „[PERSON] [PERSON] 222 112,20 грн. боргу за кредитним договором від 21 червня 2008 року, укладеним між [PERSON] та банком. 15 травня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій встановлено для боржника строк для добровільного виконання рішення суду до 22 травня 2009 року сплатити стягувачеві суму в розмірі 222 112,20 грн.. Умови та порядок виконання судових рішень, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження (далі - Закон). Так, відповідно ч. 5 ст. 30 Закону, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання. Зокрема ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника. З матеріалів справи вбачається, що при примусовому виконанні 23 травня 2009 року державним виконавцем відповідно до ст.ст. 50, 55 Закону була винесена постанова про арешт майна боржника, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. П.Сагайдачного, 24 в с.Мамаївці Кіцманського району, що належить [PERSON], та оголошено заборону на його відчуження. Статтею 57 Закону передбачено, що для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон). Постановою державного виконавця від 28 травня 2009 року для участі у виконавчому провадженні по примусовому стягненню із боржників - [PERSON] та [PERSON] з метою отримання висновків щодо вартості арештованого майна боржника було призначено експерта. Згідно висновку експерта [PERSON] вартість вищевказаного арештованого майна становить 234 881 грн.. А відповідно до [PERSON] державного виконавця про проведення переоцінки майна від ЗО жовтня 2009 року, у відповідності до ст. 61 Закону України „Про виконавче провадження та п. 5 Положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, оскільки торги з реалізації арештованого майна за стартовою ціною 234 881 грн. визнані такими, що не відбулися, була проведена переоцінка вказаного майна та ціна на повторні прилюдні торги зменшилась на 10 % і становила 211 392,90 грн.. Державний виконавець листом від 29 червня 2009 року про оцінку майна повідомив сторони, розяснивши право оскаржити оцінку майна до суду в десятиденний строк з дня отримання повідомлення (ст. 57 Закону). Крім Закону України «Про виконавче провадження» дані правовідносини у спорі між сторонами щодо порядку реалізації арештованого нерухомого майна врегульовано Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5 (далі - Тимчасове положення). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 61 Закону та п. 1.2. Типового положення прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовують і проводять спеціалізовані організації на підставі договору з державною виконавчою службою, а за матеріалами справи встановлено, що такий договір виконавчою службою було укладено 28 серпня 2009 року з ТзОВ «ЮНОР». З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2009 року відбулися прилюдні торги щодо реалізації арештованого майна - житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Сагайдачного, 24 в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області. З Протоколу № 259061 від 16 грудня 2009 року про проведення прилюдних торгів по реалізації майна вбачається, що житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Сагайдачного, 24 в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, реалізований на прилюдних торгах за ціною 211 400 грн., переможець торгів - [PERSON]. Відповідно до ст. 11 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведенні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуються іншими правами, наданими вказаним Законом. В розділі VII ЦПК України зазначається, що боржники мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушені їх права чи свободи. В разі обґрунтованості скарги суд своєю ухвалою зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, будучи достовірно обізнаною з вчиненими виконавчими діями щодо реалізації житлового будинку, позивачка [PERSON] своїх обов'язків щодо погашення боргу не виконувала й своїми правами не скористалася в процесі виконання судових рішень по відкритому виконавчому провадженню. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи виконавчої служби в передбаченому законом порядку не оскаржувала, а пред'явила позов до виконавчої служби та покупця спірного будинку з публічних торгів про визнання їх такими, що не відбулися. Зважаючи на встановлені обставини по справі, положення чинного законодавства, наявність повідомлень позивачки про реалізацію житлового будинку з прилюдних торгів як листами, так і через засоби масової інформації, суд вважає, що підстав для визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, не існує. Крім того, ч. 2 ст. 388 ЦК України гарантує особам, які купили майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації, а боржник не є стороною в таких правовідносинах. З часу проведення прилюдних торгів, тобто з 16 грудня 2009 року, відповідач [PERSON], який визнаний переможцем прилюдних торгів, фактично став власником житлового будинку, 02 лютого 2010 року ним отримано Свідоцтво про право власності на житловий будинок, а тому його право власності підлягає захисту. Актом про проведення прилюдних торгів є формально констатація факту події, яка відбулася, щодо проведення прилюдних торгів, в звязку з цим даний акт не тягне за собою зміни у правовідносинах, що існували до його складання і затвердження, оскільки до зміни цих правовідносин привели саме прилюдні торги, які відбулися до затвердження акту. Отже, права позивачки [PERSON], за захистом яких вона звернулася до суду, діями відповідачів не порушені, а тому в позові про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулись, визнання акта про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів незаконним та свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів недійсним, слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 4, 11, 30, 50, 52, 55, 57, 61 Закону України Про виконавче провадження, ст. 388 ЦК України, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 № 68/5,

Outcome: dismissed