Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-03 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернувся в суд до відповідача із позовною заявою про стягнення фактичних витрат, пов`язаних з навчанням [PERSON] в Харківському національному університеті внутрішніх справ в розмірі 14 084,05 гривень. В своїй позовні заяви посилались на те, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) № 415 о/с від 15.08.2007р. відповідача [PERSON] зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01.09.2007р. між ХНУВС та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. 17.09.2009р. між ХНУВС та відповідачем укладена додаткова угода №1 до Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ХНУВС №408 о/с від 24.09.2009р. [PERSON] було відраховано зі складу курсантів університету та звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням (п.63 „ж Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ). Відповідно до п.2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01.09.2007 р. [PERSON] зобов`язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання в університеті. Згідно з умовами зазначеного Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Сума витрат, затрачених на навчання відповідача складає 14084,05 гривень. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши докази по справі знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) № 415 о/с від 15.08.2007р. відповідач [PERSON] був зарахований до складу курсантів ХНУВС. 01.09.2007р. між ХНУВС та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ХНУВС №408 о/с від 24.09.2009р. [PERSON] було відраховано з: складу курсантів університету та звільнено з органів внутрішніх справ України за власних бажанням (п.63 „ж Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ). Пунктом 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України передбачено, що [PERSON] зобов`язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання в університеті. Згідно з довідкою начальника ВКЗ ХНУВС сума витрат, пов`язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] за час навчання в ХНУВС, складає 14 084,05 грн. Згідно з п.4.4 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно з вимогами ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 625 ЦК України пердбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Прийнявши зобов`язання, відповідач його не виконує, в зв`язку з чим відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню в примусовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 140,84 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які позивач сплатив при подачі позову до суду.

Outcome: approved