Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача недовиплачені кошти, які передбачені ст.37 ЗУ " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " в розмірі 3646, 10 грн, за період з 01.10.2009 року по 01.09.2010 року та кошти, передбачені ст. 39 вказаного Закону в розмірі 47 11308 грн за період з 01.09.2007 року по 01.09.2010 року мотивуючи це тим, що він являється ИІотерпілим від Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного »^відселення. Позивач вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою РІШУ № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ " Про статус і соціальний захист ¦населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " порушує її права. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у Ийого відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить ¦розглянути справу в його відсутність, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому ¦адоволенню в межах строку звернення з позовом до суду та на підставі наданих довідок про Июзмір виплат компенсаційних коштів. Судом встановлено, що позивач проживає в зоні ¦арантованого добровільного відселення, яким є с. Шатрище, Коростенського району, Втримує компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № ¦36 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" В. , яким встановлені компенсації та доплати громадянам, що проживають та працюють на ІІериторіях радіоактивного забруднення. Відповідно до вимог ст. 37 вищезазначеного Закону, громадянам, що проживають на Вериторії радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, Виплачується щомісячна грошова допомога, в зв'язку з обмеженням споживання продуктів ¦армування в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісячно. Як вбачається з матеріалів Шправи, позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, що І ігверджується вкладкою до посвідчення. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які Востраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, що працюють на території ¦адіоактивного забруднення, проводиться доплата в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат у і Іоні гарантованого добровільного відселення. Крім цього, позивач проживає в [INFO], Житомирської і Воласті, яке згідно переліку населених пунктів, віднесено до зон радіоактивного забруднення, ¦аслідок Чорнобильської катастрофи, і до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадянко постраждав від Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають територіях радіоактивно; забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживані продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в такі розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30% від мінімальної заробітної плати; зоні гарантованого добровільного відселення 40% мінімальної заробітної плати; у зо безумовного (обов'язкового) відселення - 50% мінімальної заробітної плати. Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду та на підставі наданих судом довіді підлягають судовому захисту позовні вимоги за ст, 37 ЗУ «Про статус ...» за період з 01.10.201 року по 01.09.2010 року, за ст. 39 вказаного Закону за період з 01.09.2007 року по 01.01.2010 року. Проте, належні позивачу виплати виплачуються в розмірі, передбаченому Постановою К України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, постраждалим в Чорнобилвської катастрофи». Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, та органи місцево самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, ц передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правово акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якої надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий ак який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів і підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру допомог позиваче застосуванню підлягають норми ЗУ «Про статус....» Однак, згідно пп. 8 п. 28 розд. II ЗУ «П| Державний бюджет України на 2008 рік», громадянам,що проживають на території радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженні споживання продуктів, харчування місцевого виробництва та особистого підсобно господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно пп. 9 п. розд. II цього Закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднень провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, були наявні нормативно-правові акти, ЯКІ мають однакову юридичну сш але по різному регулюють спірні правовідносини. Вирішуючи питання про те, положення яко Закону підлягають застосуванню для їх вирішення, суд зважає на наступне: відповідно до ст. Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Украї Конституція Укрїни не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, тому чис залежно від предмета правового регулювання. Немає, також, і закону України, який би регулюв питання подолання КОЛІЗІЇ норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночг Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-, у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільні відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правові» актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, код наступний у часі акт містить пряме застережений, щодо повного або часткового скасувань попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше- і передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв уча раніше. Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України обов'язковими до виконання на всій території України. Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішені Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України «П| Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положения Закону України «П| статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофі: який діяв у часі раніше, пріоритетними, в даному випадку є положення Закону України «П| Державний бюджет України на 2008 рік». Разом з тим, судом враховується, що положення п.п. 8, 9 пункту 28 розд. II Закону Украй, «Про Державний бюджет України на 2008 р.», яким фактично змінено на 2008 рік дію Зако| «Про статус...», в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальї заробітної плати , і абз. 2,3,4 частини першої статей 37, 39 Закону України «Про статус рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визн; неконституційними. Проте, зазначені положення втратили чинність з моменту ухвалений рішення Конституційним Судом Украіни, а тому до вказаної дати відповідач правомірно здійснював виплати в розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р». Суд погоджується з доводами позову про те, що вимоги Закону "Про статус..." відповідачем порушувались, позивач не отримував зазначених кошт в відповідних розмірах, тому вимоги позову, в частині прав позивача на отримання сум компенсацій в розмірах, передбачених ст.37, 39 ЗУ «Про статус...» є обґрунтованими. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України - , за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені таким є відповідач. З огляду на зазначене, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial