Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], яким просила встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу з відповідачем з 01.08.2001 року по 31.10.2003 рік, визнати будинок № 21 по провулку Фруктовому у м. Харкові спільним майном ! подружжя. В обґрунтування позову посилалася на те, що в червні 2001 року вона познайомилася з [PERSON] та з 01.08.2001 року вони стали спільно мешкати за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 34, квартир 1, що належала матері відповідача. При цьому вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного. У березні 2003 року за спільні кошти було придбано спірний житловий будинок за адресою: м. Харків, провулок Фруктовий, 21. Право власності на будинок було зареєстровано за відповідачем. 01.11.2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. З 03.03.2005 року вона та її син були зареєстровані у спірному будинку. 04.10.2007 року від подружнього життя з відповідачем народилася донька Даря. У 2009 році шлюб з [PERSON] було розірвано. Для вирішення подальшої долі майна, яке придбане до шлюбу, але за час проживання з [PERSON] однією сімєю, позивачці необхідно встановити факт мешкання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.08.2001 року по 01.11.2003р. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила також поділити будинок № 21 по провулку Фруктовому в м. Харкові та виділити їй з визнанням права власності Уг частину будинку, стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснивши, що дійсно починаючи з 01.08.2001 року вона та відповідач по справі мешкали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. У березні 2003 р. було придбано спірний житловий будинок, тоді як шлюб зареєстровано з відповідачем 01.11.2003 року. При купівлі спірного будинку, батьки позивачки надавали гроші для його придбання. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], пояснивши суду, що відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України (далі СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, у звязку з чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог у повному обсязі, пояснивши суду, що 04.08.2001 року відповідачем, його матірю та вітчимом була продана чотирьох кімнатна ізольована квартира № 144 по Салтівському Шосе, 256 у м. Харкові, та того ж дня разом зі своєю матірю [PERSON] відповідач [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 17.03.2003 року відповідачем та його матірю була продана однокімнатна квартира [ADDRESS] за 34 000 грн. та того ж дня ним було придбано 40/100 частин житлового будинку № 21 по провулку Фруктовому у м. Харкові, про що свідчить договір міни. Тоді як шлюб між відповідачем та позивачкою було укладено 01.11.2003 року. Представник відповідача зазначав, що у ст. 24 КпШС України, що діяв на момент виникнення правовідносин зазначено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. На підставі викладеного просили в позові відмовити. Суд, вислухавши сторін по справі та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які І правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.08.2001 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали квартиру № 144 по Салтівському Шосе, 256 у м. Харкові. Пунктом 2 договору встановлено, що продаж вчинено за 25 800 грн. 04.08.2001 року між [PERSON]М., [PERSON] JI.I., [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], з другою сторони було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS], продаж квартири вчинено за 10 200 грн. 17.03.2003року [PERSON], [PERSON] продали квартиру [ADDRESS], продаж вчинено за 34 000 грн., згідно п.2 договору купівлі-продажу від 17.03.2003 року. 17.03.2003року [PERSON] обміняв 40/100 частин житлового будинку № 21 по провулку Фруктовому в м. Харкові на телевізор „Панасонік, що належить [PERSON] Згідно п. 4 Договору міни від 17.03.2002 року загальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами становить 27 030 грн. Сторони оцінили вартість 40/100 ч. житлового будинку № 21 по провулку У разі спору частка в майні сторін повинна визначатися залежно від участі кожного з них у його набутті. Відповідно до ст. 17 Закону „Про власність, який був чинний на момент придбання спірного майна, майно, придбане внаслідок спільної праці, є спільною сумісною власністю сторін при доведеності факту створення спільної сумісної власності членів сім'ї. Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведений у судовому засіданні факт придбання майна внаслідок спільної праці. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed