Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

У вересні 2010 року до суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом до ТОВ „АВВ-груп». Вказував, що з 01.09.2007 року по 31.07.2010 рік працював у Дочірньому Підприємстві «Твоя кімната - Кременчук» на посаді заступника директора. При звільненні з роботи за згодою сторін, як цього вимагає ст.116 КЗпП України, адміністрація підприємства не сплатила йому належний борг по заробітній платі чим йому було завдано значної моральної шкоди, яка виразилась в погіршенні його стану здоровя та спілкуванні з оточуючими його людьми, яку він оцінює в 1000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача - ТОВ „АВВ-груп» в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, про час та день розгляду справи повідомлявся, про причини своєї неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи в його відсутності суду не направив. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2007 року працював на посаді заступника директора в Дочірньому Підприємстві «Твоя кімната - Кременчук»; наказом №33 від 16.07.2010 року був звільнений з 31.07.2010 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. При звільненні за згодою сторін, як цього вимагає ст.116 КЗпП України, адміністрація товариства повного розрахунку з ним не провела. Станом на 03.09.2010 року заборгованість перед позивачем складає 7244 грн. 00 коп. з яких: 4432 грн. 92 коп. мали бути виплачені йому в день звільнення, а 2811 грн. 08 коп. становить його середній заробіток за весь час затримки виплати. Відповідно до ч.І ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору прочгх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.І ст. 238 Кодексу законів про працю України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу 'або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) №23 від 31.08.2010 року середньоденна заробітна плата (дохід) [PERSON] становить 90 грн. 68 коп. .^ - Тому суд вважає за необхідне стягнути прюіубово ' з ТОВ „АВВ-груп на користь позивача 2811 грн. 08 коп. середньомісячного заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Своєчасною невиплатою позивачу боргу по заробітній платі йому було завдано значної моральної шкоди, що виразилась в постійних хвилюваннях за долю його родини; позивач був вимушений вдаватися до додаткових зусиль для організації свого життя, що призвело в подальшому до погіршення його стану здоровя та спілкуванні з оточуючими його людьми. Відповідно до ч.І ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні суми моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТОВ „АВВ- груп на користь [PERSON] суд враховує безпідставну відмову відповідача у виплаті заробітної плати, що стало причиною душевних переживань позивача, він був змушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд визначає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved