Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-23 00:00:00

09.08.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29 січня 1983р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1983 року січня місяця 29 числа зроблено запис за № 4, місце реєстрації шлюбу - виконком Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області Позивач зазначає, що від шлюбу неповнолітніх дітей та дітей інвалідів не має, однак розірвання шлюбу державним органом реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки відповідач відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу. Також позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через конфлікти та непорозуміння. Шлюбні стосунки припинились через втрату почуття поваги та любові. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти позову не заперечувала, згоду на розірвання шлюбу підтвердила письмово. Суд, дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги твердження позивача, згоду на розірвання шлюбу відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, що підтверджує свідоцтвом про укладання шлюбу серії ІІ-ЖД № 280297, місце реєстрації шлюбу - виконком Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області. Позивач на примирення не згодний, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки зазначені обставини унеможливлює примирення з відповідачем. Частиною ч. 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставини, на які посилалася позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за необхідне розірвати шлюб зареєстрований 29 січня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бабалученко) [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу 1983 року січня місяця 29 числа зроблено запис за № 4, місце реєстрації шлюбу - виконком Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області. Державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану в сумі 17 (сімнадцяти) гривень стягнути з [PERSON]. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач підтвердив понесені судові витрати квитанціями відділення № 168 Ощадного банку України УДК в Іванівському районі на МФО 828011 р/р 31219259700200 ГУДКУ в Одеській області від 04.08.2010 року про сплату державного мита в сумі 8, 50 грн. і від 04.08.2010р. за № 170 про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Отже задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача в сумі 38 (тридцять вісім) грн. 50коп., оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Сума судових витрат підлягає стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 38,50грн. З наведеного, суд дійшов до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved