Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-29 00:00:00

У листопаді 2009 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що 14.07.2008 р. між нею та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір № PLL0AD0000114652 за яким вона отримала кредитні кошти у розмірі 9.109,38 доларів США на придбання автомобіля [NUMBER], що одночасно був переданий нею у заставу у забезпечення цього кредитного зобовязання. У звязку із втратою роботи та тяжким матеріальним положенням позивачки, що призвело до неможливості погашення нею своїх кредитних зобовязань, вона була змушена передати згаданий автомобіль відповідачеві для наступної його реалізації та внесення коштів, отриманих від продажу, на погашення заборгованості за кредитом. У подальшому автомобіль був відчужений втім даних коштів було недостатньо для повного погашення заборгованості, у звязку з чим відповідачем продовжують нараховуватися штрафні санкції. Враховуючи викладене позивачка просила суд кредитно-заставний договір від 14.07.2008 р. № PLL0AD0000114652 розірвати. Позивачка до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 32). Представник відповідача до суду не зявився, надав суду свої письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 37). Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2008 р. між відповідачем та позивачкою був укладений кредитно-заставний договір № PLL0AD0000114652, за яким остання отримала кредитні кошти у розмірі 9.109,38 доларів США на придбання автомобіля [NUMBER], що одночасно був переданий нею у заставу у забезпечення цього кредитного зобовязання (а.с. 11-17). 14.07.2008 р. зазначений автомобіль був переданий позивачкою відповідачеві у заклад (а.с. 10), а 05.05.2009 р. та реалізований останнім за ціну у розмірі 55.500, 00 грн., втім залишок заборгованості за кредитом склав 1.799, 83 долари США, пеня 467, 60 доларів США, штрафні санкції 491, 30 грн. (а.с. 9). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Так, обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що відповідно до п. 3 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі реалізації предмета застави, згідно ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Зазначені положення закону не можуть бути у спірних правовідносинах прийняті судом до уваги, оскільки спірний договір обєднує в одному письмовому документі два правочини кредитний договір та договір застави, а отже припинення застави реалізацією заставленого майна не є підставою для припинення кредитних правовідносин. Крім того, згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом, зокрема ч. 2 ст. 651, ст. 652 ЦК України. Оскільки згода на розірвання спірного договору відповідачем не надана, визначених законом підстав для його розірвання без згоди останнього не вбачається, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати їй не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed