Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

25 серпня 2000 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до ВАТ «Бобринецька сільгосптехніка» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок зареєстрованих Куйбишевською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 26.04.2000 року №355 площею 7.92 га та від 26.04.2000 року №360 площею 7.92 га, договори укладено на строк 15 років. Позивач просить суд визнати недійсними укладені договори оренди землі з відповідачем за слідуючих підстав, що: -позивачі підписували чисті бланки договорів і домовлялись усно за строк оренди на 5 років, а в договорах зазначено строк оренди на 15 років; -орендна плата в договорах не зазначена в процентному вигляді; -не зазначено розмір земельних ділянок; -не заповнений додаток 1, щодо розміру річних платежів; -договори не зареєстровані в ДЗК; -порушено вимоги ст.651 ЦК України та ст.15, 30 Закону України «Про оренду землі». В судове засідання зявився позивач [PERSON], та вона ж представник за дорученням [PERSON], яка позовну вимогу про визнання договорів оренди недійсними підтримала та попросила суд задовольнити позов в повному обємі за обставин зазначених в позовній заяві, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судове засідання зявився представник за дорученням відповідача ВАТ «Бобринецька сільгосптехніка» [PERSON], який позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що в договорах зазначені всі істотні умови згідно вимог Закону, орендна плата виплачується своєчасно і в повному обсязі, а тому немає ніяких підстав для задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна вимога позивача до відповідача про визнання договорів оренди земельних часток недійсними, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Дослідивши в судовому засіданні спірні договори оренди земельних ділянок зареєстрованих Куйбишевською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 26.04.2000 року №355 площею 7.92 га та від 26.04.2000 року №360 площею 7.92 га, які укладені між сторонами: -п.2 договорів, зазначено строк дії договорів на 15 років, доказів того, що позивачі підписували чисті листи зазначених договорів, суду не надано; -п.3 договорів, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 642 грн.; -п.3.1 договорів, орендна плата сплачується орендарем в період з 15 серпня по 31 грудня кожного року; -в кінці договорів, де сторони ставлять свої підписи про угоду, зазначений розмір земельних ділянок по 7.92 га. кожний. Отже в договорах зазначені всі істотні умови (відсутність яких зазначає позивач), передбачені ст.14 та ст.15 Закону України «Про оренду землі» з послідуючими змінами та доповненнями станом на 17.02.2000 року (чинним на момент укладення договорів). В п.3 договорів зазначена орендна плата у розмірі по 642 грн. без зазначення процентного вираження, але це є не суттєвим, враховуючи, що орендна плата позивачами отримувалась в повному обсязі, про що вони самі повідомили в судовому засіданні. Також на підставі викладеного, суд вважає несуттєвим, не заповнення додатку 1, щодо розміру щорічних платежів, так як відповідачем надано довідки про нарахування орендної плати позивачам за кожен рік, сума оренди збільшувалась з кожним роком відповідно до законів, а саме головне, що позивачі її отримували в повному обсязі, про що підтвердили в судовому засіданні. Крім того, суд бере до уваги, що з моменту укладення договорів (26.04.2000 року) по даний час спливає 10 років, за які позивачі не ставили під сумнів дійсність договорів, а отримували орендну плату в повному обємі про що самі підтвердили в судовому засіданні. Також, суд бере до уваги, що відповідно довідок відповідача, орендна плата виплачувалась позивачу в повному обємі та в строк та з кожним роком збільшувалась, що також було підтверджено позивачами в судовому засіданні. Претензій у позивача до відповідача щодо отримання ним орендної плати в судовому засіданні не виникло. Збільшення виплати орендної плати відповідачем позивачам, суд розцінює як виконання норм Закону, які до речі (Указ президента, щодо виплати 3% орендної плати) мають рекомендований характер. Також позивачами було зазначено, як однією із підстав про визнання договорів недійсними, порушення ст.15, ст.30 Закону України «Про оренду землі», від 2 жовтня 2003 року, але в чому саме не змогли зазначити, тим паче, що на момент укладення договорів даний закон діяв з послідуючими змінами та доповненнями станом на 17.02.2000 року, на момент укладення договорів, а тому Закон який зазначають позивачі не застосовується до спірних договорів. Також позивачі посилаються на норми ст.651 ЦК України, але які саме, не зазначають, в судовому засіданні зазначити не змогли, а дана стаття передбачає підстави для зміни або розірвання договору, суд же розглядає позов про визнання договорів оренди недійсними, от же дана стаття взагалі до даного позову не відноситься. Позивачі також посилаються як на підставу визнання договорів оренди недійсними, що вони не зареєстровані в ДЗК, відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України, який вступив в дію з 1 січня 2002 року, передбачена державна реєстрація договорів, але так як договори укладалися 26.04.2000 року (до моменту вступу в дію даного кодексу), діяв земельний кодекс від 18.12.1990 року, стаття 22, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, - отже на момент укладення спірних договорів державна реєстрація була не передбачена. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed