Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

28 травня 2010 року позивач Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд винести рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 24.12.2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та відповідачами, яким було забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором № 130/3-20-7 від 24.12.2007 року, укладеним між банком та відповідачем [PERSON], на загальний розмір вимог 34917 грн. 30 коп., шляхом продажу Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк предмету іпотеки квартири [ADDRESS], з укладанням від імені відповідачів договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 349 грн. 18 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 130/3-20-7, згідно якого останній отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 30000 грн., відповідно до графіку погашення та сплатою 14 % річних не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти. Кредит був наданий на споживчі цілі. Оскільки [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] 27 грудня 2007 року ними було написано заяву, якою вони дали згоду на підписання один одному договору іпотеки на квартиру, що є їхньою приватною спільною частковою власністю, в зв'язку з виконанням зобов'язання по вищевказаному кредитному договору. Так, в якості забезпечення виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, можливих штрафних санкцій, пені та неустойки 24 грудня 2007 року між банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 105/24-179-7, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3455. Відповідно іпотечного договору предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме двохкімнатна квартира [ADDRESS], що належить відповідачам на праві приватної власності. Оскільки у вищевказаній квартирі крім відповідачів зареєстрована [PERSON], 24 грудня 2007 року нею було написано заяву відносно того, що вона не заперечує проти передачі квартири в іпотеку. 22 вересня 2008 року згідно додаткової угоди № 1, укладеної банком з [PERSON], процентна ставка за користування кредитом з 22 вересня 2008 року була підвищена до 20,5 % річних. З квітня 2009 року [PERSON] неналежно виконує зобов'язання по кредитному договору щодо повернення основної суми заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом, тобто більше ніж на 60 календарних днів, а тому у відповідності до умов кредитного договору термін надання кредиту вважається таким, що сплив і [PERSON] повинен був повністю погасити кредит з нарахованими відсотками та штрафними санкціями, однак він цього не зробив навіть після того як 22 грудня 2009 року йому було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою погасити прострочену заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, пені та можливих штрафних санкцій. Так, станом на 06 квітня 2010 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком по кредитному договору складає 24917 грн. 30 коп. і складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26220 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 5250 грн. 10 коп., пені по простроченому кредиту та відсоткам в сумі 747 грн. 20 коп. та штрафу по простроченому кредиту та відсоткам в сумі 2700 грн. Враховуючи, що вказана заборгованість [PERSON] не відшкодована, позивач, як іпотекодержатель переданого в іпотеку нерухомого майна квартири [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на іпотекодавців відповідачів [PERSON] та [PERSON], у відповідності з укладеним договором про надання кредиту та про іпотеку, згідно ст. ст. 12, 33, 39, 40 Закону України Про іпотеку просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В наданій до суду письмовій заяві, представник позивача [PERSON] просить суд розглянути справу без участі представника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв'язку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату розгляду справи були сповіщені належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 24 грудня 2007 року між позивачем - Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та відповідачем у справі [PERSON] було укладено кредитний договір № 130/3-20-7 (л.с. 11 13), згідно якого останній отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 30000 грн. зі сплатою 14 % річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами договору та порядком погашення суми основної заборгованості, визначеному в п. 1.1.1 договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 23.12.2017 року. Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 24 грудня 2010 року (л.с. 14). Оскільки [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 27 грудня 2007 року ними було написано заяву (л.с. 16), якою вони дали згоду на підписання один одному договору іпотеки на квартиру, що є їхньою приватною спільною частковою власністю, в зв'язку з виконанням зобов'язання по вищевказаному кредитному договору. Так, в якості забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, можливих штрафних санкцій, пені та неустойки 24 грудня 2007 року між банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 105/24-179-7 (л.с. 20 22), посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3455, відповідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру [ADDRESS], що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (л.с. 29) належить відповідачам на праві спільної часткової власності в рівних частках. Оскільки у вищевказаній квартирі крім відповідачів зареєстрована їх донька [PERSON], 24 грудня 2007 року нею було написано заяву (л.с. 26) відносно того, що вона не заперечує проти передачі квартири в іпотеку. 22 вересня 2008 року згідно додаткової угоди № 1 (л.с. 19), укладеної банком з [PERSON], процентна ставка за користування кредитом з 22 вересня 2008 року була підвищена до 20,5 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.п. 3.3.7., 3.3.8. кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно п. 4.5. кредитного договору у разі невиконання обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а [PERSON] зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. п.п. 4.2., 4.3. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту [PERSON] сплачує банку пеню в розмірі подвійної ставки Національного Банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у відповідний період, а у разі порушення вимог п.п. 3.3.2. - 3.3.16. договору, [PERSON] зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 3 % від суми кредиту за кожний випадок. Однак в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] з квітня 2009 року перестав виконувати прийняті на себе зобов'язання. 22 грудня 2009 року відповідачам було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання (л.с. 31) з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором, однак вимога не була задоволена. Так, станом на 06 квітня 2010 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком по кредитному договору складає 24917 грн. 30 коп. і складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26220 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 5250 грн. 10 коп., пені по простроченому кредиту та відсоткам в сумі 747 грн. 20 коп. та штрафу по простроченому кредиту та відсоткам в сумі 2700 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (л.с. 6). Відповідно до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно положень кредитного договору та договору про іпотеку, укладених між сторонами, іпотекодержатель (банк) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, пеню та інші штрафні санкції. На теперішній час правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України Про іпотеку, Цивільним кодексом України. Ст.12 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобов`язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань відповідачем, а у разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Відповідно до ст. 35 Закону України Про іпотеку встановлено право іпотекодержателя розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення; згідно норм зазначеного закону (ст.ст.35-39) стягнення на предмет іпотеки може бути звернуто, зокрема, за рішенням суду, при цьому іпотекодержателю надається право продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві, а також право вимагати виселення всіх мешканців, якщо предметом іпотеки є нерухоме майно. Ст. 7 зазначеного закону встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. У відповідності зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомості підлягає обов'язковій державній реєстрації та нотаріальному посвідченню; у відповідності з Інструкцією Про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004, нотаріус при нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу, в тому числі і за рішенням суду щодо надання іпотекодержателю права продажу предмету іпотеки, вимагає надання правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомості (договір купівлі-продажу квартири відповідачем, витяг з реєстру прав власності), а також технічного паспорту. Згідно ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк до [PERSON], [PERSON], - про звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд

Outcome: approved