Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що разом з [PERSON] і [PERSON] є засновниками товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-1». За усною домовленістю між нею, відповідачем [PERSON] та [PERSON] на 29 серпня 2008 року були призначені збори учасників ТОВ «Добробут-1», на яких повинно було вирішене питання про внесення змін до Статуту товариства. Проект Статуту товариства у новій редакції та протокол загальних зборів учасників був підготовлений уповноваженою особою позивачки [PERSON] Ознайомившись із статутом, [PERSON] затребував за підписання Статуту у новій редакції 23340 грн. Ці гроші позивачка передала відповідачу. При цьому факт передачі коштів було оформлено видатковим касовим ордером №1 від 29 серпня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] видала [PERSON] 23340 грн. на підставі заборгованості по балансу ТОВ «Добробут-1». Після отримання грошових коштів [PERSON] та [PERSON] відмовились підписати Статут товариства у новій редакції та протокол загальних зборів товариства від 29 серпня 2008 року. Після цього [PERSON] звернувся із позовом до господарського суду Сумської області про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників товариства від 29.08.2008 року та скасування державної реєстрації Статуту ТОВ «Добробут-1» в новій редакції. Рішенням господарського суду Сумської області від 31 липня 2009 року позов [PERSON] був задоволений. Під час розгляду вищевказаної справи було встановлено, що [PERSON] 29.08.2008 року не вносила в касу підприємства будь-які грошові кошти. Таким чином, відповідач [PERSON] безпідставно отримав від позивачки грошові кошти в сумі 23\~340 грн., які позивачка просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошима на рівні облікової ставки Національного Банку України, що складає 4217 грн. 54 коп. та понесені судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позову не визнав, мотивуючи свою позицію тим, що 29 серпня 2008 року ніяких коштів від [PERSON] він не отримував, а на видатковому касовому ордері за яким він начебто отримав 23340 грн., стоїть не його підпис. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] разом з [PERSON] і [PERSON] є засновниками товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-1». Також встановлено, що 29 серпня 2008 року позивачка передала відповідачу [PERSON] 23340 грн., оформивши від свого імені видатковий касовий ордер №1 від 29 серпня 2008 року, у якому підставою для передачі цих коштів була зазначена заборгованість по балансу ТОВ «Добробут-1». Також із матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Сумської області від 31 липня 2009 року було визнано недійсними рішення загальних зборів учасників товариства від 29.08.2008 року щодо зміни часток учасників товариства та була скасована державна реєстрація Статуту ТОВ «Добробут-1» в новій редакції. Відповідно до ст.140 ч.2 ЦК України учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобовязаннями. При цьому судом встановлено, що ТОВ «Добробут-1» не надавало [PERSON] коштів для виконання боргових зобовязань перед [PERSON] і не уповноважувало її на виконання таких зобовязань за власний рахунок. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] передала [PERSON] кошти, які належали їй особисто, а не товариству. Відповідно до Глави 83 ЦК України, яка регулює позадоговірні зобовязання, які виникають у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а саме, статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. При цьому положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи із вимог вищевказаних Законів суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 23340 грн. підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Відповідно ж до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а їх розмір встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, між позивачкою та відповідачем склались позадоговірні відносини зобовязального характеру щодо отримання майна без достатніх правових підстав і між ними не було жодної домовленості щодо розмірі процентів за користування чужими коштами. А тому суд необхідним застосувати до цих правовідносин норми загальних положень зобовязального права, які визначають розмір відсотків за затримку виконання грошового зобовязання а саме, у відповідності ч.2 ст.625 ЦК України за затримку виконання грошового зобовязання винна сторона повинна сплатити 3% річних від простроченої суми. Таким чином, розмір процентів за користування чужими грошима за період з 29 серпня 2008 року по 14 жовтня 2010 року буде складати: 23340 х ( 777 дні :365 днів) х3 = 1490 грн. 56 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Суд не може прийняти заперечення відповідача, що він не отримував від позивачки [PERSON] грошових коштів по видатковому касовому ордеру. Так, у відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог про отримання відповідачем 23340 грн. грошових коштів, позивачкою представлено оригінал видаткового касового ордеру № 1 від 29 серпня 2008 року, на якому відповідач у письмовій формі підтвердив факт отримання вищевказаних коштів. В той же час, оспорюючи отримання цих коштів та справжність підпису на цьому ордері, за клопотанням відповідача, судом була призначена відповідна судово-почеркознавча експертиза. Однак така експертиза не була проведена в звязку із тим, що відповідач не провів її оплату та не надав експерту вільних, експериментальних зразків підпису та почерку. Тому у відповідності до ч.1 ст.146 ЦПК України суд визнає як встановлений факт, що саме відповідач отримав 23340 грн. грошових коштів від [PERSON] за видатковим видатковим касовим ордером № 1 від 29 серпня 2008 року. А відповідач, в свою чергу, жодним чином не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.. На підставі викладеного та

Outcome: partial