overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Вказує, що 15 грудня 1997 року вона придбала у відповідачів квартиру № 70 в будинку № 16, корпус 1, що знаходиться по вулиці Жовтневої Революції в м. Кіровограді. Договір купівлі-продажу було зареєстровано на Універсальній товарній біржі Інкопмарк-контракт 15.12.1998 року за № 992 та в Кіровоградському ООБТІ без нотаріального посвідчення. При укладанні договору купівлі-продажу сторони виконали всі умови договору, однак позивач не може в повному обсязі використати свої права власника вказаної квартири, так як при оформленні договору купівлі-продажу не були дотримані вимоги ст.227 ЦК УРСР, яка передбачає обов'язкову нотаріальну форму посвідчення договору. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири. В судове засідання сторони не зявилися, повідомлялися належним чином, причини неявки в суд не сповістили. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Так, відповідно до договору купівлі-продажу, який було зареєстровано на Універсальній товарній біржі Інкопмарк-контракт 15.12.1998 року за № 992 та в Кіровоградському ООБТІ , позивач купила, а відповідачі продали квартиру № 70 в будинку № 16, корпус 1, що знаходиться по вулиці Жовтневої Революції в м. Кіровограді. Згідно договору покупець передав продавцю обумовлену суму коштів повністю до підписання даного договору та покупець набуває права власності на відчужувану квартиру з моменту укладення договору і реєстрації його на біржі. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений. Згідно ст.47 ЦК УРСР , якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, розташовані по вул.Щорса, 46, с.Семикозівка Біловодського району Луганської області в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що з 13 квітня 2004 року позивач, перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити (а.с.17). Представник відповідача у судове засідання не зявилася. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує (а.с.18). Представник третьої особи - Біловодської ДНК у судове засідання не зявилася. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27 жовтня 2009 року помер годованіков [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦС Біловодського РУЮ Луганської області 29 жовтня 2009 року (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини жилого будинку з господарськими будівлями, розташовані по вул.Щорса, 46, с.Семикозівка Біловодського району Луганської області і належали йому на праві приватної спільної сумісної власності (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.сЛ 1). В звязку з тим, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем майна, вона звернулася до Біловодської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва на спадщину. Постановою від 20 вересня 2010 року про відмову у вчинені нотаріальних дій [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на підставі того, що не встановлено факт проживання однією сімєю і не визнана частка померлого у спільній власності (а.с.12). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розлядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю. З пояснень позивача в позовній заяві судом встановлено, що з 2004 року [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON], вела з ним спільне господарство. Проживання [PERSON] з померлим [PERSON] підтверджується довідкою Семикозівської сільської ради Біловодського району Луганської області за № 378 від 23 вересня 2010 року (а.с.13). Статтею 372 частиною 2 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач обґрунтовано заявила позов, є спадкоємцем четвертої черги і фактично прийняла спадщину. Після смерті чоловіка з заявою про відмову від спадщини не зверталася і вважається такою, що прийняла спадщину (ч.З ст.1268 ЦК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

25.08.2010 року позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 11.03.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] 22 .08. [INFO]. На даний час сторони спільно не проживають, їх сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача, тому для вирішення даного питання позивачка була вимушена звернутись в суд з відповідним позовом Позивачка в судовому засіданні заявлений нею позов підтримала в повному обсязі та попросить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав та проти позову не заперечував. Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, що мешкають у квартирі [ADDRESS] про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 1996грн. 17коп., вказавши в заяві, що користуючись послугами КП "Водоканал", на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради 546 від 28.10.99р. "Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення", громадяни зобов'язані робити оплату за послуги по водопостачанню і каналізації щомісяця, окремо від інших платежів. Відповідачі не робили оплату за послуги по водопостачанню, у зв'язку з чим, на з 01.03.2008р. по 28.02.2010р. утворилася заборгованість у сумі 1996грн. 17коп. , що підтверджується розрахунком заборгованості. Незважаючи на попередження, відповідачі дотепер не погасили заборгованість, що числиться за ними, за комунальні послуги, у зв'язку з чим, вони змушені звернутися в суд за примусовим стягненням. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги водопостачання і каналізації на 28.02.2010р. у сумі 1996грн. 17коп. Витрати по оплаті держмита в сумі 51грн. та ІТЗ 30грн. покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, та просив стягнути з відповідачів 1996грн 17коп. , заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідачі заперечень проти позову не надали, в судове засідання не зявилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно. У відповідності до ст. 168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності на підставі наявних матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності зі ст.67-68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно щомісяця вносити оплату за комунальні послуги. З представлених суду документів вбачається, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. На 28.02.2010р. у нього існує заборгованість за послуги водопостачання і каналізації з 01.03.2008р. по 28.02.2010р. в сумі 1996н. 17грн., що підтверджується копією рахунка. Члени родини наймача також несуть відповідальність по заборгованості в солідарному порядку. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідачі ухиляються від їх виконання. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги водопостачання і каналізації в сумі 1996грн 17коп. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню і держмито в доход держави в сумі 51 грн. та ІТЗ-30грн. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,224-228 ЦПК України, ст.ст.67-68 ЖК України, ст.252,526,543 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, що мешкають у квартирі [ADDRESS] про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 1737грн. 03коп., вказавши в заяві, що користуючись послугами КП "Водоканал", на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради 546 від 28.10.99р. "Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення", громадяни зобов'язані робити оплату за послуги по водопостачанню і каналізації щомісяця, окремо від інших платежів. Відповідачі не робили оплату за послуги по водопостачанню, у зв'язку з чим, на з 01.02.2009р. по 31.03.2010р. утворилася заборгованість у сумі 1737грн. 03коп. , що підтверджується розрахунком заборгованості. Незважаючи на попередження, відповідачі дотепер не погасили заборгованість, що числиться за ними, за комунальні послуги, у зв'язку з чим, вони змушені звернутися в суд за примусовим стягненням. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги водопостачання і каналізації на 31.03.2010р. у сумі 1737грн. 03коп. Витрати по оплаті держмита в сумі 51грн. та ІТЗ покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, та просив стягнути з відповідачів 1737грн 03коп. Відповідачі заперечень проти позову не мають, в судовому засіданні пояснили несплату заборгованості тяжким матеріальним становищем в родині. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності зі ст.67-68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно щомісяця вносити оплату за комунальні послуги. З представлених суду документів вбачається, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. На 31.03.2010р. у них існує заборгованість за послуги водопостачання і каналізації з 01.02.2009р. по 31.03.2010р. в сумі 1737грн. 03коп., що підтверджується копією рахунка. Члени родини наймача також несуть відповідальність по заборгованості в солідарному порядку. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідачі ухиляються від їх виконання. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги водопостачання і каналізації в сумі 1737грн 03коп. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню і держмито в доход держави в сумі 51 грн. та ІТЗ. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.67-68 ЖК України, ст.252,526,543 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, що мешкає у квартирі [ADDRESS] про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 1487грн. 34коп., вказавши в заяві, що користуючись послугами КП "Водоканал", на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради 546 від 28.10.99р. "Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення", громадяни зобов'язані робити оплату за послуги по водопостачанню і каналізації щомісяця, окремо від інших платежів. Відповідач не робив оплату за послуги по водопостачанню, у зв'язку з чим, на 01.12.2004р. по 31.03.2010р. утворилася заборгованість у сумі 1487грн. 34коп. , що підтверджується розрахунком заборгованості. Незважаючи на попередження, відповідач дотепер не погасив заборгованість, що числиться за ним, за комунальні послуги, у зв'язку з чим, вони змушені звернутися в суд за примусовим стягненням. Просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання і каналізації на 31.03.2010р. у сумі 1487грн. 34коп. при цьому за період з 01.04.2007р. по 31.03.2010р. заборгованість становить 1169грн. 843коп. поновивши строк позовної давності. Витрати по оплаті держмита в сумі 51грн. та ІТЗ 30грн. покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, та просив стягнути з відповідача 1487грн 34коп. , заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно. У відповідності до ст. 168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності на підставі наявних матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності зі ст.67-68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно щомісяця вносити оплату за комунальні послуги. З представлених суду документів вбачається, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. На 31.03.2010р. у нього існує заборгованість за послуги водопостачання і каналізації з 01.12.2004р. по 31.03.2010р. в сумі 1487н. 34грн., що підтверджується копією рахунка. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідач ухиляється від їх виконання. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги водопостачання і каналізації в сумі 1487грн 34коп. з поновленням строку позовної давності. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню і держмито в доход держави в сумі 51 грн. та ІТЗ-30грн. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,224-228 ЦПК України, ст.ст.67-68 ЖК України, ст.252,267,526,543 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 11 листопада 1995 року в Данилівській сільській раді Біловодського району Луганської області був укладений шлюб між сторонами , від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному її забезпеченні. Оскільки відповідач відмовляється від сплати допомоги на забезпечення дитини в добровільному порядку , позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала вимоги, викладені в позові , вказавши, що з квітня 2006 року вони припинили спільне шлюбне життя, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, у стані сп*яніння неодноразово її бив, принижував, що негативно сказувалося як на її стані здоров*я, так і на психологічному стані неповнолітнього сина. З 2006 року відповідач спроб налагодити подружні стосунки не намагався. Де він перебуває на даний час вона сказати не може, оскільки не спілкується з ним. Його ж батьки проживають у [INFO] і всі повідомлення про явку до суду він отримував, як їй стало відомо. Заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, оскільки працює та проживає без реєстрації у м.Луганськ і приїжджати до суду не має змоги, про що надала письмову заяву. Відповідач в судове засідання повторно не з*явився, про час та день слухання справи був сповіщений своєчасно через оголошення в місцевій газеті, про що є публікація оголошення. У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши письмові докази, суд вважає за можливе позов задовольнити на підставі слідуючого. Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що їх батьками є сторони у справі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що [PERSON] знаходиться на повному забезпеченні позивачки, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина , письмової угоди про надання матеріальної допомоги для забезпечення дитини сторони до суду не надали , суд вважає, що позов заявлено мотиво^И підлягає стягненню з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON]. . З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 51 гривня т|В на інформаційно- тезнічне забезпечення судового процесу відповідно до ст..82 п.З ЦПК України. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати яВ за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин відсутності взаємопорозуміння вони часто з відповідачем сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. З лютого місяця 2010 року сторони разом не проживають. В цьому звязку позивачка просила шлюб розірвати. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Суд, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 3 липня 1993 року. Судом встановлено, що з причин відсутності взаємопорозуміння сторони сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. Разом сторони не проживають. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інші інтереси інших осіб. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

14.07.2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що шлюб між ним та відповідачкою було зареєстровано 17.09.2005 року, в якому у них народилась донька [PERSON] 11.07.2007 року. Разом вони проживали до березня 2009 року. За час сумісного проживання у них весь час виникали сварки. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе. У судове засідання сторони не з»явились. Позивач надав заяву, в якій позов підтримав та просив справу слухати без його участі. Відповідач надала заяву, в якій позов визнала та просила справу схухати без її участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, надані сторонами заяви, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 17 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 420, від шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Сторони з березня 2009 року подружніх стосунків не підтримують, поновляти шлюбні відносини не бажають. Внаслідок вказаних обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-07 00:00:00

У вересні [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 08 жовтня 1994 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 939. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та у судовому засіданні посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги; від шлюбу сторони дітей не мають; спір про розподіл майна відсутній. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просив шлюб розірвати. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлена згідно правил ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). В судове засідання не зявилася причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 08.10.1994 року. Від шлюбу дітей не мають. Сторони з лютого 2010 року не ведуть сумісне господарство, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Їх сімя розпалася з причини несумісності характерів, постійних сварок, які виникали між подружжям, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, це й призвело у підсумку до остаточного розпаду сімї. Майновий спір між сторонами відсутній. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача у судовому засіданні та в позовній заяві. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені з лютого 2010 року і з цього часу більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved