Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-11 00:00:00

27.04.2010 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохала стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до моменту закінчення навчання, а також 300 грн. у відшкодування витрат, понесених на правову допомогу. Посилалась на те, що дитина навчається на факультеті філології та журналістики Полтавського державного педагогічного університету імені [PERSON], в звязку з чим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком [PERSON], проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, хоча має доходи. В судове засідання 12.08.2010 року позивач [PERSON], ІІІ особа [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. В судовому засіданні 6.08.2010 року [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на обставини викладені в ньому. Вказала, що донька потребує матеріальної допомоги в зв»язку з тим, що не має самостійного доходу та навчається на комерційній основі. Щомісячна плата за навчання складає 571 грн. 92 коп. Значні кошти затрачаються на придбання навчальної літератури, ксерокопіювання необхідних матеріалів, на канцелярське приладдя, одяг, їжу. Вона самостійно утримувати доньку не спроможна, оскільки має ще на утриманні сина школяра, сама заочно на платній основі навчається у вузі, отримує відносно невисоку зарплату, а крім цього, вже 6 місяців перебуває на лікарняному в звязку з отриманим переломом і є тимчасово непрацездатною. Відповідач разом зі своєю нинішньою дружиною займається підприємницькою діяльністю: заготовляє молоко. Живе забезпечено, має дві машини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що зможе сплачувати аліменти лише в сумі 300 грн., так як утримує сина [INFO] від другого шлюбу. З 1999 року він не працює, підприємцем зареєстрована його дружина, а не він. Він лише допомагає їй. Наявність доходів, які б дозволяли сплачувати аліменти в заявленому розмірі, заперечував. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні 6.08.2010 року прохала позов задовольнити. Вказала, що в даний час навчається стаціонарно на ІІ курсі. Дала такі ж пояснення, як і позивач. Суд, заслухавши пояснення сторін, ІІІ особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, який було розірвано 16.09.1995 року. Сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні матері, яка працює інспектором з кадрів Полтавського обласного вузлу звязку. Згідно наданої довідки її середня заробітна плата складає 1643 грн. Згідно довідки Полтавського державного педагогічного університету імені [PERSON] № 727-03 від 22.04.2010 року [PERSON] навчається на факультеті філології та журналістики, денна форма навчання. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2013 року. Відповідно до договору № 54-02/03-117 про навчання (підготовку) фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», укладеного між названим університетом та [PERSON] 30.07.2009 р., розмір плати за весь курс навчання складає 26308,17 грн., і вноситься помісячно в сумі 571,92 грн. Ч.1 ст.60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.62 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач надала докази, які свідчать, що повнолітня донька продовжує навчання у вищому навчальному закладі на стаціонарі, не має самостійних доходів, в зв»язку з цим та тим що навчання платне, потребує матеріальної допомоги. Мати [PERSON] не може самостійно утримувати студентку, оскільки має ще малолітнього сина [PERSON], [INFO], та навчається за контрактом на заочному факультеті Харківського національного економічного університету, крім цього, в даний час є тимчасово непрацездатною в звязку із отриманою травмою. Відповідач своє батьківство щодо [PERSON], та те, що вона потребує матеріальної допомоги визнав. Те, що він має належний матеріальний стан не заперечував. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.1 ст.200 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Законодавчо встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з липня 2010 року складає 843 грн. Виходячи з рівності обовязків батьків по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, суд прийшов до висновку, що відповідач разом з позивачкою повинен забезпечувати прожитковий мінімум для доньки студентки. Заявлений розмір аліментів 400 грн. складає менше половини прожиткового мінімуму на одну особу, а тому підлягає задоволенню. Матеріальний стан відповідача, не дивлячись на те, що він офіційно не працевлаштований, дозволяє надавати матеріальну допомогу дочці в такому розмірі. Позивач документально не підтвердила, те, що понесла витрати на юридичну допомогу в сумі 300 грн., тому позов в частині вимог про стягнення судових витрат, на вищеназвану суму, задоволенню не підлягає. Згідно вимог ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial