Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-10 00:00:00

Відповідач по справі представник Ренійської міської ради позов визнає, у судове засідання не зявився, направив до суду лист з проханням розглянути справу у попередньому судовому засіданні у його відсутності. Представник позивача наполягає на позовних вимогах, у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія дозволу на провадження робіт від 15.03.1956 р.; копія рішення від 28.09.1995 р. про передачу безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по вул.. Новій, 30 для ведення особистого підсобного господарства; копія договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки [PERSON] по вул.. Новій, 30 в м. Рені для будівництва житлового будинку; копія листа завідувачки РРДНК від 12.04.2010 р. № 232/01-14; копія довідки Ренійського БТІ від 18.06.2010 р. № 82; копія свідоцтва про народження [PERSON], мати [PERSON]; копія заповіту [PERSON] від 17.02.1990 г.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 21.02.2009 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 15.01.1999 р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи); копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); копія технічної документації на житловий будинок по вул.. Новій, 30 в м. Реній Одеської області; договір від 29.03.1956 р. № 458; договір довічного утримання від 19.11.1988 р. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Новій, 30 в м. Рені Одеської області на праві приватної власності належав [PERSON]. Факт належності житлового будинку підтверджується договором від 29.03.1956 р., договором довічного утримання від 19.11.1988 р., технічним паспортом на житловий будинок, та довідкою Ренійського БТІ від 18.06.2010 р. № 82. 17.02.1990 р. [PERSON] залишила заповіт на імя свого сина [PERSON], 25.01.1999 р. померла. У встановлений законодавством строк, [PERSON] не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину її фактичним проживанням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., оскільки залишився проживати у спадковому житловому будинку, обробляв земельну ділянку, проводив поточний ремонт, сплачував необхідні комунальні платежі. Таким чином [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, однак юридично прийняття спадщини не оформив. 21.02.2009 р. [PERSON] помер, заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємців першої черги не має, спадкоємцем другої черги є позивач по справі, який є рідним братом [PERSON] У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому що брат хворів і потребував його допомоги. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки відмову від спадщини він не заявляв, до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у справі є спадкоємицею другої черги, спадкоємців першої черги немає. Він на час відкриття спадщини мешкав разом із братом, оскільки брат хворів та потребував його допомоги, отже вважається таким, що прийняв спадщину фактично. Протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, відмову від спадщини він не заявляв. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, [PERSON] був спадкоємцем за заповітом, після смерті матері прийняв спадщину фактичним проживанням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., юридично спадщину не оформив, заповіту не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється на законом. Спадкоємцем другої черги є позивач, інших спадкоємців не має.. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті брата, знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. Позивач прийняв спадщину за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на житловий будинок із надвірними будівлями по вул. Новій, 30 в м. Рені Одеської області.

Outcome: approved