Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-05 00:00:00

позивачі просять суд визнати дії УПФУ у Кагарлицькому районі Київської області щодо відмови у донарахуванні та виплаті недоотриманих сум пенсії за 2007-2009 роки протиправними, зобовязати УПФУ у Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок та виплату їм щомісячної доплати до пенсії за проживання на забрудненій території (зона посиленого радіоекологічного контролю), починаючи з 01.07.2007р. по 31.12.2007 року, з 22.05.2008р. по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 року в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальної заробітної плати з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум такої доплати, зобовязати УПФУ у Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок та виплату їм щомісячної додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоровю, як особам, віднесених до категорії 4, починаючи з 01.07.2007р. по 31.12.2007 року, з 22.05.2008р. по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 року, в розмірі, визначеному ст..51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 15% мінімальної пенсії за віком з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично нарахованих та виплачених сум такої доплати, звільнити їх від сплати судового збору на користь держави, як постраждалих від аварії на ЧАЕС, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Вони, на підставі ст.ст.11,14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають статус потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 (четвертої) категорії та постійно проживають на території посиленого радіоекологічного контролю в с. Липовець Кагарлицького району Київської області, який відноситься до IV зони забруднення, не працюють. Вони, [PERSON] та [PERSON], на використання права гарантованого ст.ст.8, 55, 56, 124 Конституції України, з урахуванням рішення Конституційного суду України №18-рп від 01.12.2004 року, ст.6,13 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", ст.1 Першого протоколу Конвенції звертаються до суду за захистом своїх прав і законних інтересів у порядку визначеному Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних з соціальними виплатами" ст.16 ЦК України, ст.ст. 15, 110, 118, 119 ЦПК України. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 4, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком та виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу (ст.53). Зі ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Положення ч. 3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, не може бути взятий до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру за віком не є підставою для відмови в реалізації особою конституційної гарантії та права на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі пенсії за віком як це встановлено ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст. 67 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3,4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Таким чином, розмір пенсії за віком залежить від прожиткового мінімуму. Статтею 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року № 107-VI мінімальна пенсія за віком встановлена: в розмірі 481 грн. - з 1.04.2008 року, 482 грн. - з 1.07.2008 року, 498 грн. - з 1.10.2008 року. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено: «Установити у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року». Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік "прожитковий мінімум для непрацездатних становить: з 01.01.2010 року - 695 грн., з 01.04.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року - 709 грн. Виходячи з вище наведеного, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю та щомісячна компенсація у разі втрати годувальника їмі повинні були б призначені в наступних розмірах: з 22.05.2008 року 481 х 15% = 72,15 грн., з 1 липня 482 х 15% = 72,30 грн., з 1 жовтня - 498 х 15% = 74,70 грн. З 1 січня 2009 року - 498 х 15% = 74,70 грн., з 01.11.2009 року 573 х 15% = 85,95 грн., з 01.01.2010 695 х 15% = 104,25 грн., з 01.04.2010 року 706 х 15%= 105,90 гр., з 01.07.2010 року - 709 х 15% = 106,35 грн. Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю розмір пенсії підвищується на одну мінімальну заробітну плату. Вони не працюють і їм таке підвищення до пенсії управлінням Пенсійного фонду встановлено у розмірі 5,20 грн., бо, як їм пояснили, цей розмір підвищення встановлений постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року і до цього часу не змінювався. Але ж Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніхто не відміняв та відповідно до ст.71 дія положень цього закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього закону і саме тому внесені зміни Державним бюджетом визнані Конституційним Судом від 22.05.2008 року неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи з вище викладеного, вони отримують додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 5% від мінімального розміру пенсії, тобто в значно нижчих розмірах ніж передбачено Чорнобильським законом, а тому вважає, що УПФУ в Кагарлицькому районі повинно було провести їм перерахунок цих виплат згідно з вищенаведеним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постанови КМУ від 30 травня 1997 року та згідно з встановленим в Державі розміром мінімальної пенсії за віком та мінімальної заробітної плати. Вони звернулися до УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області з проханням провести перерахунок та виплачувати пенсію в розмірах, встановлених вище зазначеними законами. На їхнє звернення вони отримали відмову у проведенні перерахунку пенсії та її виплаті, яка є непереконливою і ґрунтується не на Законі, а на постановах Кабінету Міністрів України та на закони, які визнані неконституційними. Постільки порушено їхні права та не проведено перерахунків, вони вимушені звернутись за захистом своїх прав до суду згідно зі ст.55 Конституції України та ст. 14,70,71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Неправомірність дій У ПФУ в Кагарлицькому районі Київської області вони бачать у відмові провести перерахунок та виплату пенсії. В судове засідання позивач не зявилася та подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився та подав до суду заперечення, в якому просять розгляд справи проводити без їхньої участі за наявними у справі документами та підтверджують, що позивачі перебувають на обліку в Управлінні, мають статус потерпілих четвертої категорії внаслідок аварії на ЧАЕС та постійно проживають на забрудненій території, яка відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона). Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон) пенсії особам, віднесеним до І категорії, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю. Статтею 62 Закону № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Частина 1 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни Індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Статтею 51 Закону передбачено, що особам, потерпілим від аварії на ЧАЕС 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком щоразу визначався постановами Кабінету Міністрів України, в яких зазначалися обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат. Мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановлюється відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Він застосовується виключно для встановлення розмірів пенсій, визначених цим Законом (ч. З ст. 28), тобто її положення не поширюються на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( в редакції, що діяла до 01.01.2008 року), пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених громадянам, які працюють на цих територіях, а саме: у розмірі однієї мінімальної зарплати. Згідно з постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року розмір доплати встановлено у розмірі 5.20 грн. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якими у ст.39 виключено норму, яка передбачала призначення непрацюючим пенсіонерам підвищення до пенсії. Тим самим, з 01.01.2008 року доплата за проживання на забрудненій території відповідно до ст.39 Закону не встановлюється. Пенсійний фонд України в Кагарлицькому районі діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабміну від 24.10.07 р. № 1261. Пункт 9 Положення передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного фонду України, які використовуються винятково за призначенням та вилученню не підлягають. Для стягнення з коштів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави. Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі діяло в межах покладених повноважень, а тому просять суд позовну заяву позивачів залишити без задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачі, [PERSON] та [PERSON], на підставі ст.ст.11,14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають статус потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 (четвертої) категорії та постійно проживаю на території посиленого радіоекологічного контролю в с. Липовець Кагарлицького району Київської області, яке відноситься до IV зони забруднення, та не працює. Статтею 49 Закону України № 796 ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: -державної пенсії; -додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Позивачі, як непрацюючі пенсіонери, відповідно до вказаного Закону, має право на доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Разом з тим, така доплата проводиться відповідачем у значно меншому розмірі, а саме: в сумі 5, 20 грн., який передбачений постановою КМ України від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю також виплачується позивачу в розмірі 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01.01.2008 р.- 23 грн. 50 коп., з 01.04.2008 року 24 грн. 05 коп., з 01.07.2008 р.- 24 грн. 10 коп., з 01.10.2008 року 24 грн.90 коп., з 01.11.2009 р.- 28 грн. 65 коп., з 01.01.2010 р.- 34 грн. 75 коп.. з 01.04.2010 р.- 35 грн. 30 коп., з 01.07.2010 р. 35 грн. 45 коп. Викладене підтверджується наявними у справі письмовими доказами, якими є: копії посвідчень особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС на імя позивачів; копії пенсійного посвідчення на імя позивачів; копії листів відповідачів; копії трудових книжок на імя позивачів. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах встановлених частиною першою цієї статті, а саме: в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.. 28 Закону від 09 липня 2003 року № 1058 VІ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При розрахунку додаткової пенсії, передбачених статтями 50 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Відповідно до ст. 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам віднесеним до 4 категорії додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії, відповідно і позивач має право на таку додаткову пенсію, разом з тим, відповідачем такі вимоги щодо позивача не виконуються. На це вказують встановлені обставини справи та розмір мінімальної пенсії за віком починаючи з 22.05.2008 року, встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність( пенсіонерів). Так, законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначено з 01.01.2008 року - 470 грн., з 01.04.2008 року - 481 грн., з 01.07.2008 року - 482 грн., з 01.10.2008 року-498 грн. Законом України № 835-УІ від 26.12. 2008 року «Про державний бюджет України на 2009 рік» ( стаття 54) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений в розмірі , що діяли у грудні 2008 року, тобто в розмірі 498 грн. Оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж інші нормативні акти, відповідач при виплаті згаданої доплати до пенсії, додаткової пенсії та підвищення до пенсії мав керуватися положеннями ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановами Кабінету Міністрів України , які є підзаконними актами. Згідно ст.. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Положення ч. 3 ст. 28 Закону № 1058 ІV не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого розміру пенсії за віком. Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» » вказаний Закон доповнено ст.. 71, згідно з якою дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп визнано неконституційними п. 28 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесенні зміни в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цьому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначається, що Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів та при прийнятті Закону України «Про Державний Бюджет України» мають бути дотриманні принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збереженні пільги, компетенції і гарантії. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії Законів України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При вирішенні даних правовідносин слід керуватися нормами Закону, а не постановами КМ України. Пункт 5 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказує, що судам необхідно виходити з того, що нормативно правові акти будь якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 2 ст. 8 ЦПК України суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України (Стаття 113 в редакції Закону N 2222-IV від 08.12.2004). Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Згідно ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою україни, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд, при вирішенні справи, вважає за необхідне взяти до уваги пункт 11 інформаційно методичний лист Верховного Суду України від 12 квітня 2010 року за №6-А, згідно з яким відповідно до ст.. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтересів фізичних осіб, визначений законами України. Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносинах, що носять публічно правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій зобовязати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону. Також суд при прийнятті рішення керується судовою практикою Верховного Суду України (Вісник Верховного Суду України №1(101) січень 2009), згідно з якою з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами при визначенні розміру державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, що передбачені Законом України від 28 лютого 1991 р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно було керуватися статтями 50, 54 цього Закону, а не постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», що була чинною на час призначення позивачеві цих пенсій. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції про розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами , які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.( стаття 113 в редакції Закону № 2222-ІУ від 08.12.2004 ). Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 51, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір мінімальної заробітної плати на 2008 рік встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а мінімальний розмір пенсії за віком встановлений п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На думку суду відповідач нарахував позивачу вказані суми доплат без врахування рішення Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, згідно яких призупинення, обмеження та скасування прав і свобод громадян є неконституційними. Тому відповідач повинен у відповідності до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачувати позивачам згадану доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком починаючи з 22 травня 2008 року. За період з 01.07.2007 року по 08.07.2007 року, коли діяли неконституційні положення, вимоги позивачів до відповідача не підлягають до задоволення, так як рішення Конституційного Суду України на відповідача не покладався обовязок перераховувати пенсії та виплатити підвищення до пенсії у звязку з дією неконституційних положень і такий же обовязок на відповідача не покладався будь яким Законом України на виконання вказаного рішення та такий обовязок не передбачений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а питання відшкодування шкоди і вирішується в порядку цивільного судочинства, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. За період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню у звязку з пропуском без поважних причин кожним позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернулися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, яка передбачена ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Суд враховуючи, що про порушення своїх прав кожен позивач повинен був дізнатися в момент здійснення йому щомісячної виплати без підвищення до пенсії, на яке вказують позивачі. Позовні заяви позивачі подали тільки 30.07.2010 року, а тому в цій частині позовних вимог позивачів необхідно відмовити. При вирішенні даних правовідносин слід керуватися нормами Закону, а не постановами КМ України. Пункт 5 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказує, що судам необхідно виходити з того, що нормативно правові акти будь якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Таким чином встановлено, що постанова КМ України від 28.05.2008 року № 530, на яку вказує відповідач, не відповідає ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про розмір підвищення до пенсії, а тому відповідачу слід було застосувати Закон України, що не було зроблено відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка покладає обовязок на органи державної влади, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Отже, з урахуванням всього наведеного суд приходить до обгрунованого висновку, про необхідність захисту прав позивачів шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за проживання на забрудненій території (зона посиленого радіоекологічного контролю) починаючи з 22 травня 2008 року по 31.12.2009 року з урахуванням виплачених сум та з послідуючою їх виплатою згідно діючого законодавства; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю , як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 по 31.12.2009 року з урахуванням виплачених сум та вказаних доплат з послідуючою їх виплатою згідно діючого законодавства на час виплати. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Суд, також, вважає, що для обрахунку пенсій слід застосовувати мінімальну пенсію за віком, яка визначена абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Даний прожитковий мінімум визначається Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Суд стягує з відповідача судові витрати в сумі 8 грн. 50 коп. в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial