Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 351954,73 грн. та судові витрати по справі, покликаючись в обґрунтування своїх позовних вимог на обставини, викладені в позовній заяві. Надалі позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача [PERSON] та залученої до участі у розгляді справи як співвідповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 461675,97 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та по аналогічних мотивах. Просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, 25 грудня 2007 року позивачем на підставі договору кредитної лінії № 1111/117/MKJI-2007-840 відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 49500 доларів США строком на 84 місяці зі сплатою 14,4 % річних за користування кредитними коштами із терміном повернення кредиту не пізніше 24 грудня 2014 року. Додатком № 1 до договору встановлено графік погашення заборгованості по кредиту з визначенням строків погашення заборгованості. Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується меморіальним валютним ордером № 800 від 25 грудня 2007 року. У відповідності до ст.525, 526, аб.1 ч.І ст.530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Аналогічне передбачено і пунктом 3.1.4 кредитного договору. Згідно п. 3.1.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків щомісячними платежами. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачем порушено термін виконання зобов'язання за кредитним договором. Позивач 12 травня 2009 року надіслав відповідачу [PERSON] письмове повідомлення про порушення основного зобовязання з вимогою про погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Однак, відповідач свої зобовязання не виконав та заборгованість не погасив. Відтак, вимоги позивача про дострокове повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами є обґрунтованими та такими, що не суперечать договору. Згідно розрахунку залишок кредиту станом на 22 червня 2010 року становить 339169,04 грн., заборгованість за відсотками складає 62190,44 грн. Відповідно до ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором. Пунктами 8.1 та 8.3 кредитного договору встановлено, що у разі порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, та штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості. Згідно розрахунку пеня за несвоєчасне виконання зобовязання складає 20180,51 грн., штраф - 40130,98 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені не суперечать кредитному договору, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачем надано в заставу банку нежиле приміщення магазину «Промислові товари» та земельна ділянка для його обслуговування, що знаходяться по вул.1 Травня, 13/2 в м.Костопіль. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Як вбачається із заяви від 25 грудня 2007 року відповідача [PERSON], дружини відповідача [PERSON], вона дає згоду на заставу майна, підтверджує, що ознайомлена з текстом договору застави, який укладається в інтересах сім'ї та відповідає спільному волевиявленню. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем державного мита в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., які підтверджені документально. На підставі наведеного та

Outcome: approved