Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, третя особа [PERSON]. В позові [PERSON] вказує, що 06 липня 2009 р. біля 17-00 години на а/ш Чугуїв-Великий Бурлук біля с. Печеніги Харківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля марки ГАЗ-330214, державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Фольксваген транспортер д.н. [NUMBER] під керуванням позивача. При цьому ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] п.п.10.1, 12.1,12.9 Правил дорожнього руху а також п.3.29 Додатка № 1 до данних Правил. Про це засвідчують матеріали кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України, яка знаходиться в провадженні Печенізького районного суду Харківської області, а саме: а) висновок автотехнічної експертизи № 685 від 30.07.2009р. в якій зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 12.1, 12.9 Правил дорожнього руху, а також п. 3.29 Додатка № 1 до данних Правил, а в діях позивача не визначається будь-яких порушень Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв*язку з виникненням данної ДТП , б) висновок автотехнічної експертизи № 654 від 15.07.2009р. в якій зазначено, що на момент ДТП робоча тормозна та рульова системи автомобіля [NUMBER] знаходилась в робочому стані. В результаті ДТП автомобілю марки Фольксваген транспортер д.н. [NUMBER] 2001 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності, завдані технічні пошкодження. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 148 від 27.07.2009р. вартість спричиненої позивачу матеріальної шкоди складає 77 676 грн., а всього вартість відновлювального ремонту складає 109 333, 84 грн.: -вартість ремонтно- відновлювальних робіт 16905 грн; -вартість необхідних для ремонту матеріалів- 2 330,26 грн; -вартість складаючих, які підлягають заміні при ремонті 90 098,58 грн. До того ж, як визначено експертом, вартість відновлювального ремонту більше ніж ринкова вартість автомобіля Фольксваген транпортер д.н. [NUMBER] 2001р. випуску. Позивач вказує, що йому була спричинена також і моральна шкода,яка виразилася в тому, що він на довгий час був позбавлений можливості працювати ( автомобільні перевозки є його заробітком), образ життя різко змінився, в результаті ДТП відчув сильний емоціональний стрес, наслідком якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, страх перед транспортом. У зв*язку з відмовою відповідача відшкодувати позивачу ремонт автомобіля позивача, він вимушений був сам знаходити гроші, що породжувало постійні сварки в його сім*ї. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн. Позивач після зміни та уточнення позовних вимог прийнятих судом, згідно яких за заявою позивача, [PERSON] був виключений із кола відповідачів по справі (згідно ст. 33 ЦПК України), просив суд стягнути з [PERSON] на його користь в відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 77676 грн., так як відповідно до вимог ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов*язків. Позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] знаходились в трудових відносинах . Також позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь в відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 грн., та стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи в сумі 120 грн. Позивач та його представники в судовому засіданні підтримали змінені та уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала [PERSON] та суду пояснила, що [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER] . [PERSON] маючи від [PERSON] довіреність на право керування автомобілем [NUMBER] передав управління ним [PERSON] Керуючи автомобілем [PERSON] скоїв ДТП, яке сталося 06.07.2009р. зіткнувшись з автомобілем [PERSON], внаслідок чого [PERSON] отримав травми різної тяжкості та пошкодив свій автомобіль. Представник відповідача вважає, що [PERSON] використовував зазначений автомобіль на законних підставах, а саме на підставі нотаріально посвідченої довіреності на право керування від 25.09.2007р. Представник відповідача [PERSON]також вказує, що посилання позивача на те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON] не знайшли жодного доказу існування таких трудових відносин. На думку представника відповідача - [PERSON] давав свідчення про існування трудових відносин між ним та відповідачем [PERSON] з метою уникнути цивільно-правової відповідальності. Вважає,що відповідальність за завдану позивачу шкоду повинен нести [PERSON], який винен у скоєнні ДТП і вина якого встановлена вироком суду. Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, свідка, дослідивши надані суду письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Згідно копії вироку Печенізького районного суду від 28.12.2009р. 06.07.2009 р. автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем Фольксвагген транспортер держ.номер АХ 0937 СА під керуванням [PERSON] та спричинив автомобілю останнього механічні ушкодження та наніс [PERSON] матеріальну шкоду. [PERSON]було визнано винним в скоєнні злочину за ч.1 ст.286 КК України ( а.с. 42-44). Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 148 від 27.07.2009р.- матеріальна шкода, спричинена власнику автомобиля Фольксваген Т4 держ. номер [NUMBER], в результаті його ушкодження складає 77676,00 ( семдесят сім тисяч шістот сімдесят шість) грн.( а.с.5-11). Згідно довідки управління державтоінспекції № 7149 від 20.11.2009р. - автомобіль ГАЗ 3302, державний номер [NUMBER] зареєстровано на ім*я [PERSON] ( а.с.65). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АГ № 897956- [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець. Види діяльності роздрібна торгівля м*ясом та м*ясними продуктами, діяльність автомобільного вантажного транспорту, оптова торгівля м*ясом та м*ясопродуктами. ( а.с.66). До свідчень представника відповідача про законність передачі [PERSON] права керуванням [PERSON]автомобіля [NUMBER] суд відноситься критично, так як у [PERSON] був відсутній тимчасовий реєстраційний талон, наявність якого передбачено п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07 вересня 1998 р. N 1388 . Таким чином [PERSON] діяв всупереч вимог п.2.2 Правил дорожнього руху України. До свідчень представника відповідача про відсутність трудових відносин між [PERSON] та [PERSON] суд також ставиться критично з таких підстав. Згідно протоколу допиту [PERSON] по кримінальній справі № 1-62/2009р. , дослідженого в судовому засіданні, [PERSON] пояснив, що автомобіль [NUMBER] належить [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON]. було укладено усний договір про працевлаштування і він працював у [PERSON] з іспитовим строком, так як хотів працевлаштуватись у ФОП Тихенко, але іспитовий строк не пройшов. Працював водієм вантажником, перевозив продукти харчування від Салтовського м*ясокомбінату. ( а.с.217 в кримінальній справі № 1-62/2009р.). Згідно ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992р. № 9 фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Суд вважає, що [PERSON] не має наміру уникнути цивільно-правової відповідальності, так як до нього в подальшому може бути подано цивільний позов в порядку регресу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор і т.н.). Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов*язків Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона бачила як водій [PERSON] на автомобілі ГАЗЕЛЬ з логотипом Салтівській м*ясокомбінат, привозив продукцію Салтівського м*ясокомбінату та вигружав її в магазин в с. Великий Бурлук Харківської області. Продукцію привозили по понеділках та четвергах. Таким чином суд вбачає, що між [PERSON] та [PERSON] мали місце трудові відносини на момент скоєння [PERSON] ДТП 06 липня 2009 р., в якому автомобілю [PERSON] Фольксвагген транспортер держ.номер АХ 0937 СА було нанесено механічні ушкодження та вважає , що [PERSON]згідно ст. 1172 ЦК України повинен відшкодувати матеріальну шкоду [PERSON] в розмірі вказаному в резолютивній частині висновку автотоварознавчої експертизи № 148 від 27.07.2009 р. Відносно вимог позивача [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] суми в відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000грн., суд вважає за необхідне відмовити в зв*язку з тим, що позивачем не було надано суду належних доказів щодо нанесення йому [PERSON] данної моральної шкоди.

Outcome: approved