Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

В серпні 2010 року позивач звернувся в суд до відповідачів з позовом про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 24 березня 1998 року за договором № 1953 міни нерухомого майна він та його мати [PERSON] придбали у відповідачів квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений на Товарній Біржі „Нерухомість - Південь та зареєстрований 27 березня 1998р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 10458. Відповідно до зазначеного договору він та його мати обміняли належну їм квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] . Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. 27.12.1997р. мати позивача [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 24.10.2003р. в 5 Миколаївській державній нотаріальній конторі він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2частину вказаної квартири. На теперішній час необхідно в судовому порядку визнати договір № 1953 міни нерухомого майна від 24 березня 1998 року дійсним. В нотаріальній конторі йому було роз`яснено, що, дійсно, до нотаріального провадження не можуть прийматися біржові угоди як незаконні, де предметом договору є майно, яке належало декільком особам на праві спільної сумісної власності, тому йому і необхідно в судовому порядку визнати договір міни дійсним. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Товарна Біржа „Нерухомість - Південь в судове засідання не з`явився, до суду надійшло рекомендоване повідомлення з поштовою відміткою про те, що адресат не знайдений. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 березня 1998 року [PERSON] , [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з іншого боку, уклали на Товарній Біржі „Нерухомість - Південь договір № 1953 міни нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] , [PERSON] квартиру, розташовану за [ADDRESS] . Зазначений договір зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1953 від 24.03.1998р. 27.03.1998р. право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на ім`я [PERSON] , [PERSON] в Миколаївському МБТІ за реєстровим номером № 10458. Договір виконаний сторонами в повному обсязі. Згідно зі ст. 242 ЦК УРСР (в редакції ГК 1963 р.), або ст. 716 ЦК України (в редакції ГК 2004 р.) до договору міни застосовуються правила про договір купівлі-продажу. Стаття 227 ЦК УРСР (в редакції ГК 1963 р.) або ст. 657 ЦК України ( в редакції 2004 р.), що діяв на момент укладення договору) передбачала, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачала, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР (в ред.. 1963 р.) На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved