Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Корона ДП» (надалі ТОВ «Корона ДП») з вимогами відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 31 жовтня 1954 року. 05 квітня 2005 року, приблизно о 0900 годині, [PERSON] керував службовим транспортним засобом, марки «ГАЗ - 33076» державний реєстраційний номер «253 - 33 АА», рухався по проїзній частині вул. 23 Лютого м [PERSON] з станції «Рокувата» на РУ ім. Леніна. На зупинці громадського транспорту «Інтернат» відповідач [PERSON] скоїв наїзд на [PERSON]. котрий від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. 06 квітня 2005 року слідчим Тернівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області порушена кримінальна справа № 54050265, по факту дорожньо - транспортної пригоди в результаті якої був смертельно травмований [PERSON], за ст 286 ч. 2 КК України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку скоїв [PERSON], [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у виді сочетанної травми тулуба й кінцівок, що супроводжувалася множинними переломами костей кістяка, ознаками сильного струсу тіла, розвитком травматичного шоку, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1100 від 28 квітня 2005 року з'явилося безпосередньою причиною його смерті. [PERSON] керував службовим транспортним засобом марки «Газ 33076» номерний знак «253 33 АА», що належить відповідачу [PERSON] «Корона ДП», цивільна відповідальність, якого застрахована в «Українській страховій компанії «Княжа» (поліс № 11/02-0207515 від 15 жовтня 2004 року), але їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування, так як водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON], причинний зв'язок між діями [PERSON] та наслідками ДТП - відсутній, тому УСК «Княжа» зробили висновок, що не має правових підстав для визнання даного випадку страховим та виплати страхового відшкодування. Вважає, що [PERSON] здійснював керування джерелом підвищеної небезпеки, шкода завдана при відсутності непереборної сили або умислу потерпілого, а тому власник джерела підвищеної небезпеки має здійснити відшкодування шкоди. Просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ТОВ «Корона ДП» матеріальну шкоду у розмірі 1145 гривень 00 коп, компенсацію моральної шкоди оцінює у 100000 гривень 00 коп, окрім того просить стягнути витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача ТОВ «Корона ДП» матеріальну шкоду у розмірі 1145 гривень 00 коп, компенсацію моральної шкоди 100000 гривень 00 коп, а також витрати у справі Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, на час розгляду справи клопотань про відкладення не надходило. 3-ті особи у судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись судовою повісткою, на час розгляду справи клопотань про відкладення не надходило. Заслухав представника позивача, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. В судовому засіданні встановлено, що позивач 31 жовтня 1954 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження (ЯУ № 114582 від 31.10.1954 року). 05 квітня 2005 року, приблизно о 0900 годині, [PERSON] керував службовим транспортним засобом, марки «ГАЗ - 33076» державний реєстраційний номер «253-33 АА», рухався по проїзній частині вулиці 23 Лютого м [PERSON] з станції «Рокувата» на в напрямку вулиці Косигіна, що знаходиться на РУ ім. Леніна. На зупинці громадського транспорту «Інтернат» відповідач [PERSON] скоїв наїзд на [PERSON]. котрий від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. 06 квітня 2005 року слідчим Тернівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області порушена кримінальна справа № 54050265, по факту дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої був смертельно травмований [PERSON], за ст.. 286 ч. 2 КК України. 09 лютого 2007 року кримінальна справа закрита, в діях водія [PERSON] відсутній склад злочину. В обґрунтування прийнятого рішення слідчим встановлено, що 05.04.2005 року близько 0900 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом ГАЗ-3376, держномер 253-33 АА, рухався по проїзній частині вул.. 23-го Лютого у Тернівському районі м. Кривого Рогу в напрямку РУ ім.. Леніна, в сонячну погоду, по сухій поїзній частині, на технічно справному транспортному засобі, завантаженому приблизно 2,5 тони виробів, на відстані 3 м від краю проїзної частини зі швидкістю 30 км/год. Наближаючись до зупинки громадського транспорту «Інтернат», на якій знаходився мікроавтобус, побачив, що попереду нього в темпі спокійного кроку, зліва направо, по ходу руху, проїзну частину переходив пішохід. На його очах пішохід вийшов на полосу руху, по якій він рухався на автомобілі, після чого на пішохода він не звертав увагу. Проте, пасажир [PERSON] крикнув, щоб [PERSON] зупинив транспортний засіб, оскільки допущено наїзд на пішохода. Згідно висновків авто технічної експертизи № 58/27-366 від 15.08.2005 року водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] В діях водія [PERSON] не вбачається порушення вимог п. 12.3. ПДР України. Відповідно до статті 61 ч. 4 ЦПК України набравший законної сили вирок по кримінальній справі чи постанова по праві про адміністративне правопорушення обовязкові для суду при розгляді справи про цивільно-правові наслідки. Врегулювання обовязковості постанови слідчого для суду при розгляді справи про цивільно-правові наслідки не визначено. Даючи оцінку постанові про закриття справи, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 12.3. ПДР України визначено, що у випадку виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій обєктивно здатен виявити, він зобовязаний негайно прийняти міри до зменшення швидкості руху аж до зупинки, чи іншого безпечного обїзду перешкоди. З постанови слідчого про закриття кримінальної справи від 09.02.2007 року вбачається, що водій бачив пішохода який переходив проїзну частину, при цьому достовірно встановлено, що пішохід [PERSON] перебував на полосі руху, де здійснював рух транспортний засіб під керування [PERSON] Проте слідчим не надано оцінки тому, що водій [PERSON] побачив пішохода, після чого не звертав на нього уваги. Одночасно пунктом 12.1. ПДР України визначено, що водій в межах безпечної швидкості, обовязаний враховувати дорожню обстановку … , щоб мати можливість контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом. Однак дана вимога правил залишилась поза увагою слідчого. Згідно довідки відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території міста [PERSON] та автомобільно - технічної інспекції, підпорядкований УДАІ ГУ МВС країни в Дніпропетровській області від 03 жовтня 2008 року, [PERSON] по факту скоєння дорожню - транспортної пригоди, яка мала місце 05 квітня 2005 року до адміністративної відповідальності не притягався. В результаті дорожньо - транспортної пригоди, котру скоїв [PERSON] [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у виді сочетанної травми тулуба й кінцівок, що супроводжувалася множинними переломами костей кістяка, ознаками сильного струсу тіла, розвитком травматичного шоку, що згідно висновку судово - медичної експертизи № 1100 від 28 квітня 2005 року з'явилося безпосередньою причиною його смерті. [PERSON] керував службовим транспортним засобом марки «Газ 33076» номерний знак «253 33 АА», що належить відповідачу [PERSON] «Корона ДП» цивільна відповідальність якого застрахована в «Українській страховій компанії «Княжа» (поліс № 11/02-0207515 від 15 жовтня 2004 року), що підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного Кодексу України, та Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (постанова Пленуму ВС від 27.03.1992 року № 6 зі змінами) особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переборної сили або умислу потерпілого. Таким чином власник джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений від відповідальності, якщо доведе наявність непереборної сили неможливість попередити шкоду при даних умовах, та причинний звязок між обставинами та причиненою шкодою. Як встановлено судом при розгляді цивільної справи не доведено, що шкоду було завдано внаслідок не переборної сили або умислу потерпілого. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими. Позивачем за свої власні кошти здійснено поховання [PERSON], придбано необхідне для поховання та організації поминок. У травні 2008 року, за власні кошти позивачем встановлено пам'ятник на могилі [PERSON] вартістю 1145 гривень, котрий виготовлено в ПП «Подгорний», що являється матеріальною шкодою. Протиправними діями відповідача позивачу було також заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому що, внаслідок ДТП позивач втратила чоловіка, пережила шок, нервовий стрес, сильне емоційне хвилювання. Окрім того, судом враховано, що позивач являється людиною похилого віку. Фактично позивач позбавлена уваги та піклування зі сторони чоловіка. З врахуванням принципу розумності та справедливості суд оцінює моральні страждання позивача у 40000 гривень 00 коп.

Outcome: approved