Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому 07.07.1989 року у Відділі ЗАГС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 1593. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося в результаті чого було втрачене почуття любові. Позивач вказує, що сумісне господарство не ведеться, вважає, що сімя розпалась остаточно та її поновлення неможливо. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.07.1989 року в Відділі ЗАГС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 1593, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС №424261. Сімейні відносини між сторонами припинені з причини постійних сварок та суперечок, що виникали через відсутність взаєморозуміння між подружжям, у звязку з чим втрачена довіра та повага один до одного, сумісне господарство не ведеться, примирення та збереження сімї неможливе та суперечить інтересам сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. В позовній заяві позивачем не ставиться питання про зміну її прізвища, після реєстрації розірвання шлюбу з відповідачем в органах РАЦС, тому судом не розглядається дане питання. За викладених обставин, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved