Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на магазин з продажу духовної літератури по вул.Чичеріна,171Б. у м. Дніпропетровську. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами був укладений договір підряду на будівництво магазину з продажу духовної літератури. Але відповідач не розрахувався з ним і в силу п.12.2 Договору підряду він набуває право власності на магазин з продажу духовної літератури по вул. Чичеріна,171Б. у м. Дніпропетровську, тому просить суд визнати за ним право власності на вказане майно. Відповідач надав суду зустрічну позовну заяву до позивача про визнання за ним право власності на будівлі та споруди по вул.Чичеріна,171Б у м. Дніпропетровську в звязку з тим, що позивач не здійснював будівництва магазин з продажу духовної літератури та тим, що позивач заперечує право власності відповідача на будівлі та споруди по вул. Чичеріна,171Б. у м. Дніпропетровську. У судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просить суд відмовити. Представник відповідача за первісним позовом проти первісного позову заперечував, просив суд в його задоволенні відмовити, позовні вимоги зустрічного позову просив суд задовольнити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а позовні вимоги зустрічного позову задовольнити з наступних підстав. 20 листопада 2003 року між [PERSON] та Свято-Тіхвінським жіночим монастирем ДЄ УПЦ було укладено договір підряду на будівництво магазину з продажу духовної літератури по вул. Чичеріна,171Б. у м. Дніпропетровську. Відповідно до п.1.1 Договору від 20 листопада 2003 року було передбачено, що Підрядник мав самостійно за власні кошти здійснити будівництво магазину з продажу духовної літератури по вул. Чичеріна,171Б. у м. Дніпропетровську, але Позивач за первісним позовом не надав доказів будівництва ним магазину з продажу духовної літератури по вул. Чичеріна,171Б. у м. Дніпропетровську. Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі свідоцтва про право власності від 27 серпня 2002 року Українська православна церква є власником будівель та споруд Свято-Тіхвінського жіночого монастиря по вул. Чичеріна, 171 в м. Дніпропетровську. Відповідно до договору оренди від 26 листопада 2004 року та додаткових угод, у Свято-Тіхвінського жіночого монастиря в користуванні знаходиться земельна ділянка, загальною площею 0, 7610га. Строк дії договору до 28 грудня 2053 року. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1322 від 27.06.02, Свято-Тіхвінському жіночому монастирю Дніпропетровської єпархії Української православної церкви дозволено проектування та будівництво сторожки та крамниці з продажу духовної літератури по вул. Чичеріна, 171 Б. 30 червня 2010 року на виконання ухвали суду про забезпечення доказів КП ДМБТІ було проведено інвентаризацію будівель та споруд жіночого монастиря по вул. Чичеріна, 171Б в м. Дніпропетровську. 22 вересня 2010 року Інститутом «Дніпроагропроект» Ліцензія АВ №555185, що діє з 26.08.2010 по 26.08.2015 було проведено технічний огляд будівель та споруд жіночого монастиря по вул. Чичеріна, 171Б в м. Дніпропетровську. Згідно даного обслідування та висновку, основні несучі конструкції будівель та споруд (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться у нормальному і задовільному стані (категорія 1 і 2) і придатні для подальшої експлуатації. При урахуванні технічного висновку за результатами обстеження вищевказаних будівельних конструкцій позивача на підставі ч.2 ст. 8 Цивільного кодексу України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права) встановлено, що прийняття в експлуатацію обєкта полягає у визначенні готовності обєкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність будівель та споруд у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, будівлі та споруди з усіма їх складовими частинами є прийнятими до експлуатації та не потребують іншого проведення дослідження готовності до експлуатації прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації. Відповідно до п.10 Переліку правовстановлюваних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюваним документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради.

Outcome: approved