Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, оплачених за договором поруки та безпідставно отриманих коштів в якому вказувала, що з 28 квітня 2001 року по 10 травня 2009 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну доньку Ангеліну, [INFO]. Також вказувала на те, що в період шлюбу вони придбали у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Житло було придбане за кошти, частково отримані за кредитним договором від 26 квітня 2005 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] та оформлене на імя останнього. Відповідно до кредитного договору банк надав\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\\p\ позичальнику кредитні кошти в розмірі 39 670 грн. на строк до 25 квітня 2020 року, а відповідач зобовязався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати 17 % річних за користування ним. В забезпечення виконання умов кредитного договору 26 квітня 2005 року його сторонами було укладено договір іпотеки, за яким позичальник передав банку в іпотеку придбану квартиру, вартістю за домовленістю сторін 39 750 грн. Разом з тим в цей же день банк уклав договір поруки за [PERSON], яка поручилася за вчасне та повне виконання зобовязань з боку позичальника, взявши на себе зобовязання відповідати з ним в солідарному порядку за порушення останнім умов кредитного договору. Проте позичальник кредит повертав та проценти сплачував невчасно в звязку з чим 18 жовтня 2006 року позивачка, як поручитель, за зверненням банку самостійно та за власні кошти повністю виконала зобовязання, встановлені кредитними договором. Враховуючи ту обставину, що до поручителя, що належним чином виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, тому [PERSON] просила стягнути вказані кошти з [PERSON] на свою користь. Крім цього вказувала, що згідно додаткової угоди про встановлення ліміту овердрафту до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки від 15 квітня 2005 року АКІБ «УкрСиббанк» також встановив [PERSON] овердрафт (видав короткостроковий кредит) з максимальним розміром 3\~967 грн. під 36 % річних строком на 12 місяців. Вказані кошти були повністю використані ним в інтересах сімї, а тому у відповідача виникла заборгованість за цим договором в розмірі 4\~082 грн., що також була повністю погашена позивачкою 18 жовтня 2006 року. Вважаючи, що [PERSON] внаслідок цього набув у власність майно без достатньої правової підстави, тому [PERSON] просила стягнути з нього ці кошти на свою користь. Загалом позивачка просила про стягнення коштів в розмірі 40\~068,95 грн., вказуючи на те, що гроші були позичені нею в своєї матері [PERSON] за договором позики від 18 жовтня 2006 року. В подальшому за позовом останньої кошти стягнуті з неї за рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 15 лютого 2010 року. Також просила врахувати те, що відповідач як до розлучення, так і після цього постійно запевнював [PERSON] про добровільне повернення коштів [PERSON], а в подальшому цей спір вирішувався в судовому порядку, а тому визнати причину пропуску позовної давності поважною та поновити її. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Свої заперечення обгрунтовували тим, що заборгованість за кредитом та овердрафтом була дійсно повністю погашена позивачкою, проте за дорученням відповідача та за рахунок отриманих ним коштів за договором позики від 18 жовтня 2006 року, укладеним з [PERSON] Також просили застосувати до правовідносини позовну давність, яка на день звернення [PERSON] до суду спливла. Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без участі представника третьої особи без самостійних вимог. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Встановлено, що з 28 квітня 2001 року по 10 травня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну доньку Ангеліну, [INFO]. В період шлюбу та під час спільного проживання вони придбали у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Житло було придбане за кошти, частково отримані за кредитним договором №86-Ф від 26 квітня 2005 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (після перейменування ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] та оформлене на імя останнього. Відповідно до кредитного договору банк надав йому кредитні кошти в розмірі 39 670 грн. на строк до 25 квітня 2020 року, а відповідач зобовязався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати 17 % річних за користування ним. В забезпечення виконання умов кредитного договору 26 квітня 2005 року його сторонами було укладено договір іпотеки, за яким позичальник передав банку в іпотеку придбану квартиру, вартістю за домовленістю сторін 39 750 грн. Разом з тим, згідно в цей же день укладеного договору поруки [PERSON] поручилася за вчасне та повне виконання зобовязань з боку позичальника, взявши на себе зобовязання відповідати з ним в солідарному порядку за порушення останнім умов кредитного договору. Крім цього, згідно додаткової угоди про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки за №38363 від 15 квітня 2005 року АКІБ «УкрСиббанк» також встановив [PERSON] овердрафт (видав короткостроковий кредит) з максимальним розміром 3\~967 грн. під 36 % річних строком на 12 місяців. Вказані кошти були повністю використані ним в інтересах сімї, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. 18 жовтня 2006 року позивачка, як поручитель за кредитним договором №86-Ф від 26 квітня 2005 року самостійно та за власні кошти повністю виконала зобовязання, встановлені кредитним договором, сплативши банку 35\~986,95 грн. Також [PERSON], не маючи жодних зобовязань перед АКІБ «УкрСиббанк» за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки за №38363 від 15 квітня 2005 року, повністю сплатила за власні кошти борг свого чоловіка за цим договором в розмірі 4\~082 грн. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження: -рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики, яке має преюдиціальне значення. Під час розгляду цієї справи судом було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини позики на підставі договору від 18 жовтня 2006 року. Зокрема остання позичила у [PERSON] для особистих потреб кошти в розмірі 40\~000 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором в якому вона була поручителем (а.с. 31-32); -копіями квитанцій від 18 жовтня 2006 року про сплату [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» коштів в загальному розмірі 40\~068 грн. (а.с. 26, 28); -копією довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 01 вересня 2010 року про повне погашення боргу за кредитним договором №86-Ф від 26 квітня 2005 року та додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки за №38363 від 15 квітня 2005 року (а.с. 38); -копією довідки АКІБ «УкрСиббанк» від 18 жовтня 2006 року про повне погашення боргу за кредитним договором №86-Ф від 26 квітня 2005 року з зазначенням того, що платіж за договором в розмірі 35\~986,95 грн. був внесений саме [PERSON] (а.с. 27); -копіями витягів про виключення відомостей про обтяження придбаної сторонами за кредитні кошти квартири, як предмета іпотеки, з відповідних реєстрів (а.с. 29-30); -наявністю в позивачки, як поручителя, що повністю виконала зобовязання, оригіналів документів, які підтверджують обовязок боржника. Водночас суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що заборгованість за кредитом та овердрафтом була повністю погашена позивачкою за його дорученням та за рахунок отриманих ним коштів за договором позики від 18 жовтня 2006 року, укладеним з [PERSON] Зокрема [PERSON] не довів належними доказами факт передачі отриманих ним за договором позики коштів своїй дружині, а також використання останньою саме цих коштів для погашення боргу за кредитом, хоча обовязок по доведенню цих обставин в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України покладався саме на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З п.п. 2.3, 2.4 договору поруки та відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України вбачається те, що після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обовязок боржника. До поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Таким чином до [PERSON], як поручителя що виконала зобовязання, забезпечене порукою, перейшли всі права кредитора за кредитним договором №86-Ф від 26 квітня 2005 року. А згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином у [PERSON], як особи, яка безпідставно позбулася зобовязань за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки за №38363 від 15 квітня 2005 року за рахунок їх виконання іншою особою, яка не мала таких зобовязань ні перед відповідачем, ні перед банком, перейшов обовязок по відшкодуванню таких витрат, понесених [PERSON] Проте при вирішенні питання про розмір відшкодування суд враховує наступні обставини. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами те, що за рахунок коштів, отриманих [PERSON] за кредитним договором №86-Ф від 26 квітня 2005 року, сторонами було придбано в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Вказані обставини додатково підтверджуються рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2010 року (а.с. 47-48). Цим же рішенням за [PERSON] визнано право власності на ? частку житла. Кошти, отримані відповідачем за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки за №38363 від 15 квітня 2005 року також були використані в інтересах сімї, що ними не заперечувалося. Таким чином обидва договори були вчинені в інтересах сімї. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності часток подружжя в спільному майні. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї. Тобто розподілу між подружжям підлягає не тільки майно, а й борги подружжя. За такого, враховуючи те, що сторони набувши в період шлюбу у власність майно, одночасно набули й певні зобовязання, які були виконані лише одним з подружжя за рахунок власних коштів, а тому така особа має право на відшкодування половини потрачених нею коштів. Що стосується вимог сторони відповідача про необхідність застосування позовної давності, то суд виходить з положень ст. 261 ЦК України, згідно якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Як вбачається з пояснень осіб, що беруть участь в справі, а також письмових доказів, сторони до листопада 2008 року проживали однією сімєю та знаходилися в нормальних подружніх відносинах, а тому суд погоджується з тим, що в позивачки не було підстав сумніватися в добровільному виконанні відповідачем своїх зобовязань. Таким чином вказаний трирічний строк розпочався саме в жовтні 2008 року та до дня звернення [PERSON] з позовом до суду не сплив. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивачки відповідно до розміру задоволених вимог також підлягають стягненню половина понесених нею судових витрат.

Outcome: partial