Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 жовтня 2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходить на її утриманні, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття та за минулий період починаючи з вересня 2009 року. Посилалася на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Також вказувала, що з вересня 2009 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має можливість надавати таку допомогу. Просила суд стягнути з від подача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з часу предявлення позову та до досягнення сином повноліття. Також просила суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі за минулий період з вересня 2009 року в розмірі 800 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилалась на викладені в заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, пояснив, що не заперечує свого обовязку по матеріальному утриманню неповнолітнього сина, але має можливість сплачувати аліменти в сумі 100 грн. щомісячно, оскільки не працює. Щодо стягнення аліментів за минулий період заперечував, оскільки позивач протягом минулого періоду до нього з такими вимогами не зверталася. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано, мають сина [PERSON], [INFO], який находиться на утриманні матері. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, хоча є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, на що посилався в судовому засіданні, на обліку з центрі зайнятості як безробітній не перебуває. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі, стан здоровя та матеріальне становище неповнолітнього сина, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 грн. щомісячно починаючи з часу предявлення позову, тобто, з 11 жовтня 2010 року, до досягнення повноліття. Розмір аліментів в сумі 800 грн. щомісячно жодними доказами позивачем не обґрунтований. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину просуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки позивачем [PERSON] жодних доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача [PERSON], але останній від їх сплати ухилявся надано не було, будь-які підстави для стягнення аліментів за минулий час невстановлені, суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір (державне мито) у розмірі 51 грн., від сплати якого звільнений позивач, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: partial