Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили ухвалити рішення, яким розірвати правочини: договори-оренди землі, укладені [PERSON], [PERSON], [PERSON] з СК "Україна" відповідно 22, 08, 14 листопада 2007 року; визначити порядок і строк виконання рішення суду відповідачем, посилаючись на те, що в листопаді місяці 2007 року позивачі з відповідачем уклали зазначені договори терміном на десять років, які були зареєстровані Онуфріївським районним відділом КРФ ДП „ЦДЗК" в березні місяці 2010 року. До моменту реєстрації договорів оренди землі змінились обставини і вони вирішили самостійно вести господарську діяльність на своїй землі разом з іншими членами сім"ї, від господарської діяльності мати доходи, таким шляхом заробляти собі на життя своєю працею, оскільки іншої можливості своєю працею заробити собі на життя та своєї родини, проживаючи в сільській місцевості, вони не вбачають. Орендна плата, що сплачується відповідачем в натуральній формі їх не задовольняє. З викладених підстав вони в 2009-2010 роках неодноразово звертались в СК „Україна" та просили керівництво кооператива припинити договірні відношення з питання оренди землі, але позитивної відповіді від адміністрації СК „Україна" не отримали. Відповідач, помимо їх волі, провів відповідно до п.7 договору оренди реєстрацію правочинів в березні місяці 2010 року, їх волевиявлення щодо припинення договорів оренди відповідачем було проігноровано.Відповідач, на їх думку, порушив їх права власників землі, без їх згоди провів державну реєстрацію правочинів і тим самим примушує виконувати його волю, чим порушив вимоги ст.ст.8,19,41 Конституції України та ст.І Першого Протоколу до Європейської Конвенції /Рим.04.XI. 1950р./ на мирне володіння своїм майном людиною. Відповідач своїми діями порушив вимоги п.42 договорів оренди, оскільки договори оренди набирають чинності після того як сторони підписали правочин та державної реєстрації. Правочини були підписані сторонами в листопаді 2007 року і до часу пред"явленої ними вимоги про припинення договірних відношень /2009-2010 pp./ правочини не мали законної сили, а набуття правочинів законної сили сталось лише в березні 2010 року, при відсутності їх волевиявлення, що суперечить вимогам закону, а саме ч.І п.п.І, 3 ст.203 ЦК України - згоди на реєстрацію правочинів відповідач від них не мав. В Україні визнається і діє принцип верховенства права /ст. 8 Конституції України/. Відповідно до ст. 12 ЦК України вони здійснюють свої цивільні права в і л ь н о, на власний розсуд, діяли і діють в межах ст. 13 ЦК України і відповідач не має права примушувати їх робити те або діяти так як йому забажалось, що не передбачено законом /п.З.ст.203 ЦК/- продовжувати користуватись землею на протязі 10-ти років, посилюючись на договори оренди та не можливість їх припинення в зв"язку з їх відмовою від вчинених правочинів. Вчинені ними та відповідачем правочини є недійсні, оскільки недійсність їх встановлена законом /п.З.ст.203 ЦК/ і відповідно до п.2.ст.215 ЦК України мають лише правові наслідки, викладені в ст.216 ЦК України. В даному випадку визнання вчинених правочинів недійсними судом не вимагається /п.2.ст.215 ЦК/, оскільки їх недійсність встановлена законом /нікчемні правочини/ недотримання вимог п.З.ст.203 ЦК України при державній реєстрації правочинів в березні місяці 2010 року. Відповідач не бажає добровільно /дружньо/ вирішити виникший спір. У судовому засіданні представники позивачів [PERSON],[PERSON] позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позові. [PERSON] також пояснив, що він подав відповідачу заяву батька - позивача [PERSON] про виведення з сівозміни і не оброблення його земельного паю № 143 (площа ділянки 5,1 га) 16.03.2010 року. Представник позивачів [PERSON] просив суд врахувати, що договори оренди землі, укладені у 2002 році між сторонами у справі, не мають значенння для вирішення спору, оскільки вони не були зареєстровані у державному органі. Представник СК «Україна» [PERSON] позов не визнав і пояснив, що після закінчення терміну дії договорів оренди земельних ділянок, укладених в 2002 році між сторонами у справі, були укладені договори, зазначені у позові, які підписані сторонами, зареєстровані у кадастровому центрі і відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі». До державної реєстрації договорів позивачі заяв про їх розірвання не подавали і умови договорів позивачів задовольняли, оскільки вони отримували орендну плату і заяв про збільшення 'її розміру не подавали. Передбачених Законом України «Про оренду землі» підстав для розірвання договорів в даному випадку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона працює в СК «Україна» і відповідно до покладених на неї обовязків реєструє заяви громадян, договори і виконує іншу роботу. В січні 2010 року [PERSON] приніс заяву від свого імені про розірвання договору оренди землі, укладеного його батьком з СК «Україна». В прийнятті цієї заяви вона відмовила та розяснила, що таку заяву може подати тільки його батько. 16.03.2010 року [PERSON] приніс належно оформлену заяву [PERSON] про те, що останній планує господарювати на своїй земельній ділянці одноосібно і просить вивести її з сівозміни і не обробляти. 17.03.2010 року з такою ж заявою до СК «Україна» звернулась [PERSON] У 2009 році вони таких заяв до СК «Україна» не подавали. У 2009-2010 р.р. аналогічні заяви від позивачки [PERSON] до СК «Україна» не надходили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він був присутній на загальних зборах членів СК «Україна», але пояснити чи розглядались зборами заяви позивачів про припинення договорів оренди землі не може, оскільки до закінчення засідання зборів покинув приміщення, де проводились зазначені збори. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно 08 та 15 листопада 2002 року уклали з СК «Україна» типові договори оренди земельної ділянки, відповідно до яких передали СК «Україна» в оренду строком на 5 років (до 31.12.2007 року) належні їм на праві власності земельні ділянки, що знаходяться на адміністративній території села Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області. 08 та 15 листопада 2002 року зазначені договори були зареєстровані у книзі записів реєстраціїх договорів оренди земельних часток (паїв) Млинківської сільської ради. У листопаді 2007 року зазначені договори були поновлені на новий строк зі зміною їх умов шляхом укладання нових договорів, тобто позивачі відповідно 22, 08 та 14 листопада 2007 року уклали з СК «Україна» договори оренди землі, відповідно до яких передали СК «Україна» в оренду строком на 10 років належні їм на праві власності земельні ділянки, що знаходяться на адміністративній території села Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області відповідно до офіційного плану -опису меж земельних ділянок відділу Держкомзему в Онуфріївському районі. Зазначені договори 10 березня 2010 року зареєстровані у Онуфріївському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК». До державної реєстрації договорів позивачі заяв про їх розірвання до СК «Україна» не подавали . Договори оренди землі, укладені сторонами у справі у листопаді 2002 року та у листопаді 2007 року, відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути на вимогу однієї із сторін достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У судовому засіданні представники позивачі [PERSON], [PERSON] будь- яку із передбачених ст. 32 Закону України «Про оренду землі» або Земельним кодексом України та іншими законами України підставу для достроково розірвання договорів оренди землі не зазначили і не довели. Суд не бере до уваги посилання представника позивачів [PERSON] на те, що зазначені договори є недійсними, оскільки були підписані сторонами в листопаді 2007 року і до часу пред"явлення позивачами вимоги про припинення договірних відношень /2009-2010 рр./ не мали законної сили, а набуття договорами законної сили сталось лише в березні 2010 року при відсутності волевиявлення позивачів, через те, що воно противоричіть фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Таким чином, позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] є необгрунтованим і не підлягає задоволенню. На підставі статтей 4-6,11,13,15,17-20,24,25,31,32,33 Закону України «Про оренду землі», статтей 203,210,215 ЦК У країни,статтей 124,125 ЗК України,

Outcome: dismissed