Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-26 00:00:00

Позивач 10 вересня 2010 р. звернулася до суду з указаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.02.2010 р. дізналась про те, що її чоловік, відповідач по справі [PERSON] без її на те згоди збув їхнє спільне сумісне майно, а саме - автомобіль DAF 95 XF 430, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № XLRTE47XSOE496160 та напівпричеп E, марки KRONE SDP 27, 1998 року випуску, шасі № WKESDP27000W16472. Оскільки зазначене майно було придбане ними у період шлюбу і за спільні кошти, то прохала задовольнити вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] доводи заяви підтримала, судові витрати прохала залишити за нею без відшкодування. Надала до суду письмову заяву, де прохала вимоги у частині застосування наслідків не дійсності правочину залишити без розгляду, пояснивши свою позицію тим, що дане питання сторонами буде урегульоване у добровільному порядку. За заявою позивача ухвалою суду вимоги у частині застосування наслідків недійсності правочину були залишені без розгляду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно автомобіль та напівпричіп, які були придбані за спільні кошти подружжя, він збув [PERSON] без згоди на те позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла письмова заява із проханням розглянути справу без його участі. Зазначив про повне визнання заявлених позивачем вимог. Від третьої особи ТБ „Центральна товарна біржа м. Полтава факсом до суду надійшла заява із проханням слухати справу без участі представника та зазначено, що у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Представники третьої особи ПАТ „ПриватБанк будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, до суду не зявились, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, які зявились до суду, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що між позивачкою та відповідачем [PERSON] 4.09.1999 р. було укладено шлюб. Як пояснили сторони у судовому засіданні, ним за час шлюбу у спільну власність були придбані автомобіль DAF 95 XF 430, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № XLRTE47XSOE496160 та напівпричеп E, марки KRONE SDP 27, 1998 року випуску, шасі № WKESDP27000W16472. 26.02.2008 р. у ТБ „Центральна товарна біржа м. Полтава між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори № ТЗ/64/71 та № ТЗ/64/72 з приводу купівлі продажу автомобіля DAF 95 XF 430, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № XLRTE47XSOE496160 і напівпричепу E, марки KRONE SDP 27, 1998 року випуску, шасі № WKESDP27000W16472, за якими [PERSON] продав, а [PERSON] придбав зазначене майно. Відповідно до ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право одного з них уповноважити на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом не дійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин необхідних повноважень. Отже, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] було продане спільне сумісне майно без згоди на те співвласника, останній порушив вимоги ст.ст. 368, 369 ЦК України та ст. 65 СК України. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] Судові витрати, за заявою позивачки, залишити за нею без відшкодування. На підставі викладеного, ст. ст. 20, 203, 215, 586 ЦК України, ст. 65 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved