Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти, які передбачені ст. 37 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 7631,60 грн. та передбачені ст. 39 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 38228,22 грн. за період з 1.01.2007 року по 31.12.2009 рік. Мотивуючи це тим, що вона проживає та працює в зоні гарантованого добровільного відселення, є потерпілою від аварії на ЧАЕС. Також просить стягнути з відповідача на її корсить 120 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Позивачка вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи порушує її права. Сторони надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до Переліку населених пунктів, Житомирської і Київської областей, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993 року м. Коростень Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Позивачка проживає та працює в м. Коростені, що стверджується трудовою книжкою та паспортом. Відповідно до посвідчення серії Б № 270034 є потерпілим 3 категорії від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісяця. Відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення, проводиться доплата в розмірі 2 х мінімальних заробітних плат у зоні гарантованого добровільного відселення. Проте, позивачкою отримуються кошти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ... , яким встановлені компенсації та доплати громадянам, які проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення. Виходячи з пріоритетності законів над урядовими нормативними актами позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При стягненні коштів суд виходить з наступного. Рішенням Конституційного Суду № 6-рп від 09.07.2007 р. визнано неконституційними деякі положення ЗУ «Про державний бюджет на 2007 р.», в тому числі п.30 ст. 71 цього Закону, яким було зупинено дії ст. ст. 37, 39, 48 Закону «Про статус…» в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Крім того, згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» дію статтей 37,39 ЗУ Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зупинено на період з 01.01.2008 року по 23.05.2008 року. 22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 9 пункту 28 розділу ІІ Закону україни «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Згідно ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, суд, вважає, що позивачка має право на одержання коштів передбачених ЗУ «Про статус…» за період з 1.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 1.06.2008 року по 31.12.2009 рік. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах, а саме: -з 1.07.2007 р. - 440 грн.; -з 1.10.2007 р. - 460 грн.; -з 1.01.2008 р. - 515 грн.; -з 1.04.2008 р. - 525грн; -з 1.10.2008 р. - 545 грн. -з 1.12.2008 р. - 605 грн.; -з 1.04.2009 р. 625 грн.; -з 1.07.2009 р. 630 грн.; -з 1.10.2009 р. 650 грн.; -з 1.11.2009 р. - 744 грн. В звязку з викладеним, розмір недовиплачених позивачу коштів передбачених ст.37 вказаного закону становить виходячи з розрахунку 5632,70 грн. та передбачених ст.39 вказаного закону становить виходячи з розрахунку 28163,50 грн. Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, Про Державний бюджет України на 2008 рік, Про Державний бюджет України на 2009 рік та Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення... а тому суд, стягує кошти з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради. Підлягають задоволенню і вимоги про стягнення судових витрат, так як позивачкою при подачі позовної заяви сплачено витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., що стверджується квитанцією. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial