Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-18 00:00:00

07.10.2010 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказано, що 15.10.1993 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Ржищівською селищною Радою народних депутатів Київської області, актовий запис № 68 від 15.10.1993 року Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. Чоловік зловживає алкогольними напоями, вчиняють сварки, бійки, які негативно впливають на виховання неповнолітніх дітей, матеріально сім'ю не підтримує. На прохання та вимоги позивачки змінити ставлення до сім'ї чоловік не реагує. На даний час сторони проживають разом, але шлюбні стосунки припинено, не ведуть спільного господарства. Сім'я фактично розпалася. Спір щодо розподілу майна буде вирішений між сторонами окремо. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] залишити на її утриманні та вихованні. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. В попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4. ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивачку, відповідача та, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до задоволення повністю, обґрунтовуючи своє рішення слідуючими доказами, - судом встановлено, що між подружжям існує непорозуміння, сторони не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. Сторони проживають разом, шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Крім того, в судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягає на, розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд вважає за можливе неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] залишити на утриманні та вихованні матері - [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище [PERSON]. Що стосується понесених позивачкою судових витрат при подачі позову до суду, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже слід стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме: державне мито в сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved