Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Покровському районі Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку та про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної виплати. В обґрунтування свого позову він зіслався на те, що відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни та відповідно до ст.6 даного закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках йому така допомога не виплачувалась, а у 2008 році виплачувалась не в повному обсязі. У 2009 році така допомога не виплачувалась взагалі. Конституційним Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 року визнав положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» п.12 ст.71, яким призупинено дію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» такими, що відповідають Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Статтею 22 КУ передбачено, що при прийнятті інших або нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Розмір соціальної допомоги, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, становить з 01 січня 350 грн., з 01 квітня 359 грн., з 01 жовтня 366 грн. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, становить з 01 січня 380 грн., з 01 квітня 406 грн., з 01 жовтня 411 грн. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, становить з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, становить в розмірах, що діяли у грудні 2008 року 498 грн. Відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» невиплачена щомісячна державна соціальна допомога за 2006 рік складає (4302х30%):100%=1290,60 грн. невиплачена щомісячна державна соціальна допомога за 2007 рік складає (4809х30%):100%-1442,70 грн. невиплачена щомісячна соціальна допомога за 2008 рік складає 1. (5793х30%):100%=1737,90 грн. 2. 1737,90-579,30=1158,60 грн. Невиплачена щомісячна державна соціальна допомога за 2009 рік складає (5976х30%):100=1792,80 грн. Отже, сума невиплаченої щомісячної соціальної допомоги за період із 2006-2009 рік складає: 1290,60+1442,70+1158,60+1792,80=5684,70. Відповідно до ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Його законні права були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні йому, як дитині війни, виплати не було повідомлено тому про факт порушення своїх прав йому стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі у звязку з ухваленням відповідного рішення КСУ 09.07.2007 року. У зазначеному рішенні вказано, що воно повинно бути опубліковано в офіційному періодичному виданні «Вісник Конституційного Суду України», що й було зроблено у № 4 від 07.11.2007 р. Просить суд позов задовольнити. На адресу суду надійшло заперечення проти позову Управління пенсійного фонду України в Покровському районі в якому зазначено, що управління Пенсійного фонду України в Покровському районі не погоджується з даним позовом та вважає його необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, тобто для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України позивачем [PERSON] пропущено строк звернення до адміністративного суду, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Таким чином, управління Пенсійного фонду України в Покровському районі вважає, що є неможливим задоволення позовних вимог, а саме виплати недоотриманої пенсії за період з січня 2006 року по грудень 2008 року, а також в звязку з тим, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Покровському районі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Слід звернути увагу, що відповідно до прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» надбавки та підвищення, встановлені до пенсій, виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», в редакції цього Закону від 28.12.07 р., дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності відповідного страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб що втратили працездатність визначеного законом. З 01.01.2008 року набув чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», якою визначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який визначається Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Такий перерахунок, з урахуванням щомісячного довічного грошового утримання, дітям війни відповідно складав: з 01 січня 47 грн., з 01 квітня - 48,10 грн., з 01 липня 48,20 грн. та з 01 жовтня 49,80 грн. У звязку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року № 10-рп, яким визнано неконституційними, зокрема п.2 ст.41 ЗУ «про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у тому числі й щодо пенсійного забезпечення дітей війни, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою передбачено встановлення з 22.05.2008 гарантій, на рівні, не нижчому, ніж діючі з 01.01.2008 року згідно з цим Законом. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] про поновлення пропущеного строку та про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної виплати відмовити за пропуском строку звернення до суду. Справу розглянуто у відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд позов задовольнити, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» п.12 ст.71, призупинено дію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» такими, що відповідають Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Статтею 22 КУ передбачено, що при прийнятті інших або нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Розмір соціальної допомоги, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до вищевказаного рішення позивачу [PERSON] управління Пенсійного фонду Покровського району Дніпропетровської області повинно зробити нарахування та виплату щомісячної надбавки до пенсії як дитині війни у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано положення п.41 розд. ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким надбавку доплат до пенсій дітям війни було зменшено з 30% до 10%, не конституційним. Відповідно до вищевказаного рішення позивачу [PERSON] управління Пенсійного фонду Покровського району Дніпропетровської області повинно зробити нарахування та виплату щомісячної надбавки до пенсії як дитині війни у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Відповідно до ст. 257 та ч.1 ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У звязку з тим, що позивач [PERSON] звернувся до суду 26.04.2010 року, а строк звернення до суду становить 3 роки, таким чином за період з 01.01.2006 р. по 26.04.2007 р. позивачу [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки доказів причини поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано. За період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та за період з 22.05.2008 р. по 31.12.208 р. позов підлягає задоволенню в повному обсязі у звязку з чим необхідно зобовязати відповідача Управління пенсійного фонду України в Покровському районі Дніпропетровської області зробити нарахування та виплату позивачу [PERSON] щомісячну доплату до пенсії як дитині війни відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року за період з 28.07.2007 р. по 31.12.2007 р., а також Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та Рішення Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008р. Законом «Про державний бюджет України на 2009 рік» будь яких змін до ст. 6 ЗУ «Про соціальних захист дітей війни», або про зупинення дії цієї статті не передбачено. Зміни до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», які були внесені ЗУ «Про державний бюджет України а 2008 рік» були визнані неконституційними, тому в 2009 році надбавка до пенсії особі, яка має статус «дитина війна», повинна виплачуватися в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. В той же час, що відповідно до статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка. Однак, в той же час, на думку Суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Враховуючи те, що Позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи Позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial