Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради про зобовязання здійснити перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою сумами допомоги. В обґрунтування позову зазначила, що має статус особи, застрахованої у системі загальнообовязкового державного соціального страхування та має право на страхування у звязку з тимчасовою втратою непрацездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. 18.12.2006 року в неї народилась дитина син [PERSON] Ця подія визнається нормами законодавства про соціальне страхування, як страховий випадок підстава виникнення права на отримання матеріального забезпечення у вигляді допомоги при народженні дитини та по догляду за нею. Таким чином, відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» далі вона мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму встановленого законом. Разом з тим, відповідач протягом 2007-2009 років при нарахуванні їй допомоги керувався не зазначеним вище спеціальним законом, який повинен застосовуватись до неї, як до застрахованої особи, а ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». В 2007-2008 роках в Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було внесено зміни Законами України «Про Державний бюджет України» на 2007,2008 роки, які рішеннями Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року та №10-рп від 22.05.2008 року були визнані неконституційними. Вважає, що оскільки ці рішення мають преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції, то це є можливістю зворотної дії у часі вказаних рішень. В 2009 році жодним законом не були внесені зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому просила суд зобовязати відповідача зробити перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.04.2007 року по 18.12.2009 року виходячи з розміру такої допомоги, що дорівнює чинному у цей період прожитковому мінімуму для працездатної особи та виплатити їй різницю між перерахованою та фактично виплаченою сумами. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та, посилаючись на зазначені в позові підстави, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини, виданого 26.12.2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, позивачка є матірю [PERSON], [INFO] (а.с.16). На момент народження дитини остання працювала в ПАТ «[PERSON] Дніпро» та в звязку з народженням дитини наказом №4-о від 19.01.2007 року їй було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 19.02.2007 року по 17.12.2009 року (а.с.21). Тобто позивачка є особою, на яку поширюється дія ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року №2240-ІІІ (далі Закон України №2240-ІІІ). Згідно ч.1 ст.43 вказаного вище Закону України №2240-ІІІ допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2240-ІІІ розмір виплат, передбачених ст.ст.41,43,46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку, виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно зі встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму. Дія ч.1 ст.43 Закону України №2240-ІІІ було зупинено п.7 ст.71 Закону України від 19.12.2006 року №489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (далі Закон України №489-V. Статтею 56 вказаного Закону України №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2240-ІІІ здійснюється в розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційними положення п.7 ст.71 Закону України №489-V в частині зупинення на 2007 рік дії ст.43 Закону України №2240-ІІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Частина друга ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до п.3 рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визначено, що положення ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Позивачка отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.04.2007 року по 31.12.2009 року (а.с.17). Отже, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, відповідач правомірно діяв при нарахуванні сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 01.04.2007 року по 09.07.2007 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Разом з тим, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року відповідач повинен був провести позивачці нарахуванням сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». При цьому суд вважає, що саме Управління праці та соціального захисту населення у Кіровському районі м.Дніпропетровська зобовязано забезпечити здійснення виплат позивачці державної соціальну допомогу по догляду за дитиною до трьох років, оскільки Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що вказана щомісячна допомога надається громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ було виключено ст.43 Закону України №2240-ІІІ. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції від 28.12.2007 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Пунктом 3 розділу VІІІ Прикінцевих положень вказаного закону передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2008 року надається в розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. У відповідності до ст.ст.1,13 Закону України «Про Конституційний Суд України» єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Отже до компетенції судів загальної юрисдикції не належить надання висновків щодо конституційності законів та інших нормативно-правових актів, що є виключною компетенцією Конституційного Суду України. Як зазначалось вище, ч.2 ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. В 2008 році положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» неконституційними не визнавались. Положення ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в частині встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку також не визнавались неконституційними і тому мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Згідно довідки про отриману допомогу в 2008-2009 роках позивачці допомога по догляду за дитиною виплачувалась у розмірах, встановлених ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції від 28.12.2007 року). Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача зробити перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.01.2008 року по 18.12.2009 року виходячи з розміру такої допомоги, що дорівнює чинному у цей період прожитковому мінімуму для працездатної особи та виплатити їй різницю між перерахованою та фактично виплаченою сумами. На підставі викладеного,

Outcome: partial