Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за борговими розписками. Свій позов вона обґрунтувала наступним: 14 грудня 2009 року відповідач отримала від позивача, згідно з розпискою 39500 (тридцять дев'ять тисяч п'ятьсот) гривень для переоформлення на імя позивача кредитного автомобіля, що конфісковані через ПриватБанк та знаходяться на зберіганні в одному із колишніх цехів заводу «Мікрон». Після чого, першого лютого 2010 року, відповідно до розписки відповідач отримала від позивача 80000(вісімдесят тисяч) гривень, які повинна була повернути до 15 березня 2010 року, у тому випадку, якщо угода по оформленню автомобіля не відбудеться. 2 березня 2010 року відповідач повернула позивачеві 16000 (шістнадцять тисяч) гривень, так, як угода з переоформленням автомобіля не відбулася, а для повернення решти боргу попросила відстрочки платежу на один місяць, тобто до 15 квітня 2010 року. До теперішнього часу заборгованість позивачеві не повернена. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 103\~500 (сто три тисячі п'ятсот гривень) грн.. Вважає, що дії відповідача щодо неповернення належних їй грошових коштів є неправомірними та порушують її законні права та інтереси. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлення повернулися до суду за закінченням терміну зберігання, тому суд згідно чинного законодавства викликав відповідача у судове засідання через оголошення у пресі. Оскільки відповідач \~не повідомив \~причини своєї неявки, суд визнав їх як неповажні та провів заочний розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач. Суд, вислухавши доводи та пояснення позивача, ознайомившись та дослідивши наявні матеріали справи і надані докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що: 14 грудня 2009 року відповідач отримала від позивача, згідно з розпискою 39500 (тридцять дев'ять тисяч п'ятьсот) гривень для переоформлення на імя позивача кредитного автомобіля, що конфісковані через ПриватБанк та знаходяться на зберіганні в одному із колишніх цехів заводу «Мікрон». Після чого, першого лютого 2010 року, відповідно до розписки відповідач отримала від позивача 80000(вісімдесят тисяч) гривень, які повинна була повернути до 15 березня 2010 року, у тому випадку, якщо угода по оформленню автомобіля не відбудеться. 2 березня 2010 року відповідач повернула позивачеві 16000 (шістнадцять тисяч) гривень, так, як угода з переоформленням автомобіля не відбулася, а для повернення решти боргу попросила відстрочки платежу на один місяць, тобто до 15 квітня 2010 року. До теперішнього часу заборгованість позивачеві не повернена. Згідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено у ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладеного,

Outcome: approved