Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

26 травня 2010 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду з вимогами до відповідача про визнання дій неправомірними щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки у розмірі меншому ніж передбачено статтею 48 Закону № 796 та стягнення щорічної допомоги за 2007 -2009 роки у розмірі 7875 грн. Під час розгляду справи вимоги змінив та просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати Управління донарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону № 796 за 2007 рік у розмірі 2100 грн., 2008 рік у розмірі 2625 грн. та 2009 рік у розмірі 3150 грн. Пояснив , що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 2 категорії . Відповідно до статті 48 Закону № 796 щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. В порушення вимог Закону допомога виплачувалась в розмірі 100 грн. щорічно. Заборгованість становить 7875 грн. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення по суті позову заперечила , пояснила , що статтею 48 Закону № 796 зазначено , що щорічна допомога виплачується в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України , а це Постанова КМУ № 562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ». Крім того позивачем безпідставно зроблено розрахунок за 2009 рік , оскільки Рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року діяло з моменту прийняття та в межах бюджетного року . Крім того нарахування щорічної допомоги позивачу за 2007 рік було здійснено у травні 2007 року, до моменту набрання Рішенням Конституційного суду України 6-р/п від 09.07.2007 року законної сили , а тому дані вимоги задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи та надані докази , суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 2 категорії ( арк..с .6) . Відповідно до положень статті 48 Закону № 796 позивач має право на виплату допомоги. Статтею 48 Закону № 796 (у відповідній редакції) встановлювалось, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась у розмірі - п'ять мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Однак виплата даної допомоги здійснювалась не у розмірах встановленим ст. 48 Закону № 796 . а розмірах , визначених Постановою КМУ № 562 , що привело до порушення конституційних прав позивача. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а її статтею 75 встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. При вирішені справи суд враховує, що дію ст. 48 Закону № 796 в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2007 рік і 2008 рік згідно із Законами № 489-V (489-16) від 19.12.2006 року зупинено, і лише з 9 липня 2007 року і 22.05.2008 року її дію відновлено рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 року. Оскільки нарахування допомоги позивачу у 2007 році здійснювалось у травні , а дія Закону № 796 в той час була зупинена і розмір допомоги визначався відповідно до Постанови КМУ № 562 , тому суд вважає , що вимоги позивача в частині визнання дій відповідача неправомірними щодо виплати допомоги у 2007 році та зобовязання здійснити її донарахування та виплату задоволенню не підлягають. Статтею 71 Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік » від 26.12.2008 року зазначено, що надати право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат , які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати , в абсолютних сумах у межах асигнувань , передбаченими за відповідними бюджетними програмами . Однак дії статті ст.48 Закону № 796 даним законом не були зупинені. В розясненнях , що надані в листі Верховного Суду України № 6-11 від 12 квітня 2010 року зазначено , що згідно ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин , заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні цивільне законодавство не застосовується , якщо інше не встановлено законом , а тому у справах . що носять публічно правовий характер , суд може визнати дії відповідачів законним чи незаконними та у разі незаконності їх дій зобовязати нарахування та виплату належних сум відповідно до закону , а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання дій відповідача незаконними щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2008,2009 роки у розмірі меншому , ніж передбачено статтею 48 Закону № 796 та зобовязання здійснити нарахування та виплату належних сум . При цьому судом не зазначається конкретний розмір сум , що підлягає стягненню . Сторони від сплати судового збору звільнені відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито ». З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 37 грн.

Outcome: partial