Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що вона уклала шлюб з відповідачем 20 жовтня 1995 року , який було розірвано 04 червня 2009 року. За період шлюбу ними було придбано як нерухоме так і рухоме майно, а саме [ADDRESS], [ADDRESS], легковий автомобіль ВМW 530, реєстраційний номер 221 39 ХО,1990 року випуску, придбаний у 1997 році вартістю 39000 гр., пральна машина - «ZANUSSI» придбана 21 грудня 2007 року вартістю 3950гр. , мікрохвильова піч «SAMSUNG», придбана 17 січня 2006 року вартістю 1580 гр., холодильник - «АТЛАНТ», придбаний 25 березня 2002 року вартістю 3900 гр., кондиціонер - «МІТSUBISНІ», придбаний у 2007 році вартістю 3820 гр., відеокамера - «РАNАSОNIС», придбана у 2005 році вартістю 3950 гр., музикальний центр «ХИТАЧІ», придбаний у 2003 році вартістю 3160 гр., плазмовий телевізор «ФІЛЛІПС» - придбаний у 2007 році вартістю 1580 гр., а також бокс № 242-а для ремонту автомобілів, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-2», придбаний 19 лютого 2002 року вартістю 27650 гр. та гараж № 763 розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-1» придбаний 12 лютого2005 року вартістю 23700 гр.при розділі якого вони не дійшли згоди . Просила суд розділити вказане майно, визнати за нею право власності на ? частину [ADDRESS]. Так як [ADDRESS] була придбана за її власні кошти які їй було надано батьками, визнати договір купівлі продажу зазначеної квартири не дійним та визнати за нею право власності на ? частину зазначеної квартири. Також просила суд визнати за нею право власності на гараж № 763 розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-1» вартістю 23700 гр. та стягнути на її користь компенсацію вартості рухомого майна в розмірі 79110 гр. яке залишити у власності відповідача. У звязку з тим що вона не має можливості проживати в [INFO], так як відповідач перешкоджає в її проживанні в ній, просила суд усунути перешкоди в праві користування власністю шляхом виселення відповідача з зазначеної квартири. Позивач до судового засідання не зявилась про місце та час розгляду справи була повідомлена відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем позовні вимоги і просив суд задовольнити позов посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додатках до неї. Відповідач[PERSON] до судового засідання не зявився про місце та час розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України, раніше допитаний в судовому засіданні позов визнав частково . Не заперечував сплатити вартість ? частину боксу № 242-а для ремонту автомобілів, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-2», вартістю 27650 гр. та гаражу № 763 розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-1» 23700 гр. В задоволенні іншої частини позову просив суд відмовити так як [ADDRESS] була придбана за кошти його матері і для неї , ? [ADDRESS] і так належить позивачу на праві власності. Зазначена квартира була придбана на кошти які він зайняв у знайомого і досі не повернув. Легковий автомобіль ВМW 530, реєстраційний номер 221 39 ХО,1990 року випуску, придбаний у 1997 році за 24000 гр. що становило на час його придбання еквівалент 6000 доларів США , а не 39000 гр. як зазначає позивач , однак так як йому було повернуто колишнім власником зазначену суму і він повернув цей автомобіль, а не зняв його з реєстрації оскільки на нього судом накладено заборону відчуження. Просив суд відмовити в задоволенні позову в цій частині за не обґрунтованістю. Рухоме майно яке зазначено в позовній заяві було вивезено позивачем при її добровільному виселенні з [ADDRESS], тому в цій частині позову просив суд також відмовити за не обґрунтованістю тому що вони фактично вже розділили майно. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні дала свідчення аналогічні свідченням відповідача і просила суд частково задовольнити заявлений позивачем позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась про місце та час розгляду справи була повідомлена відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вислухавши сторони та їх представників , свідків , дослідивши матеріали справи суд встановив , що : З 20 жовтня 1995 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі який було розірвано 04 червня 2009 року , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане ВРАЦС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні . З 17 вересня 2009 року відповідач [PERSON] перебуває у іншому шлюбі укладеному з [PERSON] та проживає в [INFO]. 09 листопада 2001 року [PERSON] було придбано , згідно договору купівлі-продажу від 09 листопада 2001 року трикімнатну [ADDRESS]. 31 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу трикімнатної [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] і [PERSON] було придбано зазначену квартиру за 20237 гр. [PERSON] договір було зареєстровано в Херсонському ДБТІ 20 серпня 2007 року за № 7673 і за кожним з них зареєстровано право власності на ? цієї квартири. Крім того сторонами в період шлюбу було придбано рухоме майно , а саме: - легковий автомобіль ВМW 530, реєстраційний номер 221 39 ХО,1990 року випуску, придбаний у 1997 році вартість 39000 гр. - пральна машина - «ZANUSSI», придбана 21 грудня 2007 року вартість 3950гр. - мікрохвильова піч «SAMSUNG», придбана 17 січня 2006 року вартість 1580 гр. - холодильник - «АТЛАНТ», придбаний 25 березня 2002 року вартість 3900 гр. - кондиціонер - «МІТSUBISНІ», придбаний у 2007 році вартість 3820 гр. - відеокамера - «РАNАSОNIС», придбана у 2005 році вартість 3950 гр. - музикальний центр «ХИТАЧІ», придбаний у 2003 році вартість 3160 гр. - плазмовий телевізор «ФІЛЛІПС» - придбаний у 2007 році вартість 15800 гр. Також в період шлюбу ними було придбано нерухоме майно , а саме: - бокс № 242-а для ремонту автомобілів, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-2 », придбаний 19 лютого 2002 року вартість 27650 гр. - гараж № 763 розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-1 » придбаний 12 лютого2005 року вартість 23700 гр. [PERSON] зазначене майно було придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти подружжя. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу , належать дружині та чоловікові на праві сумісної власності . Обєктами права спільної сумісної власності подружжя , згідно до вимог ст. 61 СК України, може бути будь-яке майно за винятком виключеного з цивільного обороту . П.23 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року передбачено що при вирішенні спорів між подружжям про майно , судам необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна , наявного на час припинення спільного ведення господарства та джерело і час його придбання , а відповідно до п. 24 цього ж Пленуму до складу майна , що підлягає поділу , включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те що знаходиться у третіх осіб. На час розгляду справи все зазначене майно є наявним і таким що підлягає поділу. Доводи відповідача [PERSON] та свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] яких було допитано в судовому засіданні, в частині того, що рухоме майно , а саме: пральна машина - «ZANUSSI» , холодильник - «АТЛАНТ», відеокамера - «РАNАSОNIС», музикальний центр «ХИТАЧІ», плазмовий телевізор «ФІЛЛІПС» було вивезено позивачем при добровільному розділі майна , судом визнаються не переконливими і такими що суперечать обставинам встановленим судом, оскільки як встановлено судом , і проти чого не заперечував в судовому засіданні представник відповідача , під час примусового входження до квартири відповідача [PERSON], в ході виконання ухвали суду про накладення арешту на рухоме майно , державним виконавцем було встановлено що холодильник «АТЛАНТ» , який по свідченням вказаних свідків ними було завантажено та вивезено з [ADDRESS], знаходиться в спірній квартирі до теперішнього часу. Обставини того що всі перераховані рухомі речі було залишено відповідачу було підтверджено в судовому засіданні свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] допитаних в судовому засіданні , в правдивості яких у суду не має підстав сумніватись. Крім того як було встановлено судом і проти чого також не заперечував в судовому засіданні представник позивача , позивач дійсно підчас виселення з квартири вивезла мікрохвильову піч «SAMSUNG» яка на час розгляду справи знаходиться в її користуванні, та не заперечував в судовому засіданні проти залишення її у власності позивача. За таких обставин суд вважає що зазначене майно, а саме: пральна машина - «ZANUSSI» , холодильник - «АТЛАНТ», відеокамера - «РАNАSОNIС», музикальний центр «ХИТАЧІ», плазмовий телевізор «ФІЛЛІПС», мікрохвильова піч «SAMSUNG» є наявним і таким що перебувають в користуванні сторін і тому підлягають поділу відповідно до вже встановленого порядку користування ними. А саме суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на пральну машину - «ZANUSSI» вартістю 3950 гр., холодильник - «АТЛАНТ» вартістю 3900 гр., кондиціонер - «МІТSUBISНІ» вартістю 3820 гр., відеокамеру - «РАNАSОNIС» вартістю 3950 гр., музикальний центр «ХИТАЧІ» вартістю 3160 гр., плазмовий телевізор «ФІЛЛІПС» вартістю 15800 гр., а за [PERSON] визнати право власності на мікрохвильову піч «SAMSUNG» вартістю 1580 гр. Крім того суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини майна за перевищення долі в майні в розмірі 17290гр. Вирішуючи питання в частині поділу легкового автомобілю ВМW 530, придбаного у 1997 році за 39000 гр., суд вважає , можливим залишити зазначений автомобіль у власності відповідача [PERSON], а на користь позивача стягнути вартість його ? частини в розмірі 19500 гр. Доводи відповідача в тій частині що зазначений автомобіль було повернуто попередньому власнику , та вартість майна яка була зазначена позивачем не відповідає його реальній вартості на теперішній час , судом визнаються не переконливими , оскільки згідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Однак [PERSON] в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано суду належних доказів в заперечення заявлених [PERSON]А позовних вимог про те що зазначений транспортний засіб наявний і підлягає розділу, а також те що реальна вартість майна яке підлягає поділу є іншою ніж зазначено. Суд також вважає необхідним задовольнити позов в частині визнання права власності за [PERSON]А на гараж № 763 розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-1» вартістю 23700 гр., а у власності [PERSON] залишити бокс № 242-а для ремонту автомобілів, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-2 », вартістю 27650 гр., оскільки між подружжям на час припинення шлюбних стосунків фактично було визначено порядок користуванням зазначеним нерухомим майном , що також підтверджується тим фактом що при перевезенні особистих речей позивача , і проти чого не заперечували в судовому засіданні сторони та їх представники , відповідачем [PERSON], їх було перевезено саме до зазначеного гаражу. У звязку з чим на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню вартість ? частини за перевищення долі в майні в розмірі 1975 гр. Вирішуючи питання в частині позову [PERSON]А про визнання права особистої приватної власності на майно подружжя, а саме [ADDRESS] , та визнання договору купівлі-продажу спірної квартири від 31 липня 2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] недійсним, суд вважає що позов заявлений позивачем цій частині не обґрунтований і такий що не підлягає задоволенню, за обставин зазначених позивачем, у звязку з тим , що позивач відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав суду належних доказів того що [ADDRESS] була придбана за її особисті кошти, а свідчення свідка [PERSON] у відповідності до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України в частині того що її чоловіком було передано позивачу гроші , за які позивач придбала спірну квартиру судом визнаються не належними доказами , так як обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування . Також судом визнаються не переконливими доводи відповідача [PERSON] в частині того що [ADDRESS] була придбана за кошти його мами [PERSON] , так як ним також в порушення вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України не надано суду доказів в заперечення заявлених позивачем вимог в цій частині, а свідчення свідка [PERSON] в цій частині також визнаються судом відповідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України не належними доказами. Вирішуючи позов в частині поділу спірних квартир , а саме [ADDRESS] та [ADDRESS] суд вважає що зазначене нерухоме майно наявне і підлягає поділу як майно яке належить сторонам на праві сумісної власності подружжя. Судом встановлено що зазначені квартири є рівноцінними , оскільки вони розташовані в одному мікрорайоні «Острів» , мають однакові технічні характеристики приналежні трикімнатним квартирам . Сторони по справі мають рівні права на ? частину в кожній із зазначених квартир. Однак судом також встановлено що між сторонами склались неприязні стосунки і спільне проживання та користування вказаними квартирами на думку суду є не доцільним , крім того [PERSON] перебуває у другому шлюбі. На підставі чого суд вважає можливим виділити у власність [PERSON]А [ADDRESS] , а [PERSON] відповідно [ADDRESS] . Згідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом між сторонами склались неприязні стосунки, [PERSON] перешкоджав позивачу користуватись приналежною їй на законних підставах [ADDRESS] яка на той час перебувала в їх спільній сумісній власності , у звязку з чим вона зверталась до правоохоронних органів з заявою про порушення кримінальної справи з цього приводу , що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.129 КК України( погроза вбивством). Частиною 2 ст. 346 ЦК України визначено що право власності може бути припинено в інших випадках встановлених законом, а ч.2 ст. 16 ЦК України визначено що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом , що встановлений договором або законом. Оскільки за [PERSON]А судом визнано право власності на [ADDRESS], то у [PERSON] за цих же підстав воно припинилось, а так як [PERSON] перешкоджає позивачу володіти та користуватись [ADDRESS], суд вважає що позов заявлений позивачем в частині усунення перешкод в користуванні спірною квартирою шляхом виселення відповідача [PERSON] також обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON]А на користь держави судовий збір 131.28гр. з розрахунку вартості виділеного їй у власність майна та раніше спасенного судового збору. Також суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь держави судовий збір в розмірі 316.28 гр. та на користь [PERSON]А ? вартості витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 60 гр. Відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України суд вважає можливим скасувати вжиті судом заходи по забезпеченню позовних вимог ухвалою суду від 24 вересня 2009 року стосовно заборони на відчуження [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також ухвалою суду від 01 жовтня 2009 року стосовно заборони на відчуження: легкового автомобілю ВМW 530, реєстраційний номер 221 39 ХО,1990 року випуску; пральної машини - «ZANUSSI»; мікрохвильової печі «SAMSUNG», холодильника - «АТЛАНТ», кондиціонера - «МІТSUBISНІ», відеокамери - «РАNАSОNIС», музикального центру «ХИТАЧІ», плазмового телевізору «ФІЛЛІПС» , боксу № 242-а для ремонту автомобілів, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-2», гаражу № 763 розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Корабел-1».

Outcome: partial