Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Служба у справах дітей Білогірської районної державної адміністрації в АР Крим звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] батьківських обов»язків щодо виховання та утриманню сина [PERSON] - [INFO], не виконує не піклується про фізичний , духовний розвиток дитини не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, лікування. Протягом трьох років проживання дитини в сім»ї [PERSON] відповідачка матеріальної допомоги своїй дитині не надала. Малолітній [PERSON] в січні 2006 року був залишений біологічним батьком - [PERSON] в сім»ї [PERSON]. Згідно заяви біологічного батька [PERSON], дитину він забрав у матері - гр.. [PERSON] так як вона вела аморальний спосіб життя не дивлячись на дитину, в результаті чого у [PERSON] була чисотка, також дитина була побита. Матір»ю не було зареєстровано народження дитини. І тільки по клопотанню служби у справах дітей Білогірської райдержадміністрації 29.02.2008 року відділом РАЦС Білогірського рай управління юстиції АР Крим було доручено зареєструвати народження малолітнього [PERSON], [INFO]. Станом на 15.07.2009 року гр.. [PERSON] у службу у справах дітей Білогірської райдержадміністрації , суду , до гр.. [PERSON] по питанню повернення малолітнього сина [PERSON], [INFO] в сім»ю не зверталась. Відповідачка [PERSON] не виконує своїх батьківськіх обов»язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], вже понад шість місяців, а саме з 2002 року по теперішній час не вжила заходів по поверненню сина у сім»ю. Дитина проживає в сім»ї [PERSON], 1956 р.н., за адресою: [ADDRESS]. Позивач надав до суду клопотання в якому підтримує свої позовні вимоги та просить їх задоволити. Відповідачка проти позову заперечує, вказуючи на те, що вона довгий час намагається повернути дитину яку без її дозволу, біологічний батько забрав і передав на піклування релігійній сім"ї [PERSON]. Вона тривалий час розшукувала дитину, а потім їздила до [PERSON], щоб забрати дитину. Але її погрожували вбивством , залякували сокирою і відмовилися видати сина. В зв"язку з юридичною необізнаностю, вона неодноразово зверталася в різні органи, але їй відповідали, що це не їх компетенція, або відбувалися відписками формально. Вона проживає у власному будинку , працює і прикладає всіх зусиль щоб повернути дитину. Просить не позбавляти її батьківських прав. Представник третьої особи Томашевська Т.А. підтримує позов, вказуючи на те, що дійсно відповідачка неодноразово зверталася до служби у справах дітей з заявами про повернення дитини, їздила за місцем знаходження дитини, але їй відмовили, прикладає інших зусиль для повернення дитини, але ці дії є пасивні і нерішучі. Відповідачка не звертається до суду за вирішення цього питання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, суд приходить висновку, що позов задоволенню не підлягає. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 55, 58 - 60, 292 ЦК України; ст. 150,155,162, 163, 164-166, 243, 249 Сімейного Кодексу України; Постанови ПВС України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , відповідно до яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківський обов»язок по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов»язків, щодо свого неповнолітнього сина у зв»язку з відсутністю дитини. В даний час вона отримала паспорт і бажає зареєструвати дитину, але не має змоги це зробити, оскільки дитина знаходиться у прийомній сім»ї [PERSON] в Білогірському районі АР Крим, в яку віддав сина біологічний батько дитини, а громадяни [PERSON] не бажають повернути їй сина, мотивуючи цей вчинок, тим, що дитину бажають усиновити і ці факти підтверджуються доказами по справі. Відповідачка [PERSON] має власний будинок, який тримає в охайному стані. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов може створити всі належні умови для життя та розвитку дитини, що підтверджується письмовими доказами по справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не довів у суді ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідачка довела обставини в заперечення позову на які вона посилалась, як на підставу своїх заперечень. Отже за таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей осіб, які не виконують батьківських обов»язків є лише самим крайнім заходом впливу, але відповідачка створила належні умови для розвитку і проживання дитини. Враховуючи ту обставину, що в задоволенні позову відмовлено, то суд відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України вважає необхідним віднести відшкодування судових витрат за рахунок держави. На підставі ст. 55, 58 - 60, 292 ЦК України; ст.150,155, 162 - 166,243,249,180,181 Сімейного Кодексу України; п.25.26 Постанови ПВС України „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" від 12.06.1998 року і

Outcome: dismissed