Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що 19.07.2003 року уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. 27.06.2007 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає разом з нею. Проте відповідач не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Він взагалі не має бажання опікуватись дитиною, не виявляє інтересу до неї. Тому, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки, просила позбавити його батьківських прав у відношенні до малолітньої доньки [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили суд задовольнити останній. Представник прокуратури Кіровського району м.Дніпропетровська та третьої особи позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки бо якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про розгляд справи у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника прокуратури та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 19.07.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 27.06.2007 року шлюб між ними було розірвано (а.с.7). Під час шлюбу [INFO] року у них народилась дитини - донька [PERSON] (а.с.8). Як зазначила позивачка в судовому засіданні, після розірвання шлюбу з відповідачем донька проживає разом з нею, що підтверджується довідкою №2470 від 28.09.2009 року (а.с.12). Відповідач своїх батьківських обов'язків не виконує, не спілкується з донькою, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі не має бажання опікуватись дитиною, не виявляє інтересу до неї. Згідно з висновку виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №14/117 від 18.03.2010 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] (а.с.19). Таким чином, в судовому засіданні підтверджено, що відповідач ухиляється від виховання своєї доньки, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, станом здоров'я, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до ст. 150 СК України - батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один із батьків. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першо-основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням зазначених вище обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню і відповідача слід позбавити батьківських прав стосовно йог малолітньої доньки [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 17 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved