Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (шляхом розміщення оголошень у газетах «Чорноморські новини» № 91-92 (21132-21133) від 28.08.2010р. та «Урядовий курєр» № 157 (4308) від 27.08.2010 р., причини їх неявки суду невідомі. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача у ході судового засідання уточнила і підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: заява юрисконсульта ВАТ «Ощадбанк» від 06.07.2010р.; лист ВАТ «Ощадбанк» про розрахунок [PERSON] №1008 від 19.08.2009р.; копія кредитного договору №6068 від 05.04.2007р.; копія договору застави майнових прав №6068 від 05.04.2007р.; фотокопія довідки №1717і107 від 22.08.2007р.; копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №038999 від 31.12.1991р.; копія довіреності на імя [PERSON] від 02.06.2009р.; копія кредитної заявки ВАТ «Ощадбанк» до [PERSON] від 30.03.2007р.; копія паспорту [PERSON] серії КК 714515 від 07.11.2001р.; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 29.10.1999р.; розпорядження №155 від 05.04.2007р.; копія розпорядження №156 від 05.04.2007р.; копія платіжного доручення №5275 від 05.04.2007р.; копія заяви на переказ готівки №340 від 18.12.2007р.; копія заяви на переказ готівки №74 від 02.04.2008р.; копія заяви на переказ готівки №190 від 3107.2008р.; копія заяви на переказ готівки №107 від 16.05.2008р.; копія заяви на переказ готівки №153 від 18.06.2008р.; копія заяви на переказ готівки №333 від 17.12.2007р.; копія заяви на переказ готівки від 10.05.07р.; копія заяви на переказ готівки від 13.02.2008р.; копія заяви на переказ готівки від 29.12.2008р.; копія заяви на переказ готівки №16 від 23.01.2009р.; копія заяви на переказ готівки №231 від 17.09.2009р.; копія заяви на переказ готівки №317 від 16.12.2008р.; копія заяви на переказ готівки від 17.07.2008р.; копія заяви на переказ готівки від 10.05.07р.; копія заяви на переказ готівки №006 від 01.08.07р.; платіжне доручення №19365 від 19.08.09р. (держмито); платіжне доручення №19366 від 19108.09р. (ІТЗ); платіжне доручення №20105 від 28.08.2009р.; копія довіреності на імя [PERSON] від 19.04.2010р.; заява [PERSON] №1774 від 11.03.2010р.; супровідний лист до оголошень у газету «Урядовий кур'єр» №3059 від 07.07.2010р.; супровідний лист до оголошень у газету «Чорноморські новини» №3056 від 07.07.2010р.; копія оголошення у газеті «Урядовий курєр» №157(4308) від 27.08.2010р.; копія оголошення у газеті «Чорноморські новини» №91-92 (21132-21133) від 28.08.2010р.; заява № 02/986 від 03.11.2010 р. про уточнення розрахунку заборгованості відповідачів; квитанції про сплату послуг, які повязані з викликом відповідачів до суду; платіжне доручення № 16745 від 18 серпня 2010 р.; заява № 01/982 від 02.11.2010 р.; копія довіреності від 31 серпня 2010р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача, [PERSON], заборгованість за кредитними зобовязаннями у розмірі 10346 грн.06 коп. та судові витрати в сумі 927,55 грн.,пояснивши, що 05.04.2004р. із відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 6068, згідно із яким позичальнику був наданий кредит в сумі 10030,00 грн. строком на 24 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05.04.2009 року, зі сплатою 22,0 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Згідно з п.1.4 цього договору, [PERSON] зобовязався погашати кредит щомісячно в сумі 418,00грн., шляхом внесення готівки до каси банку (або: шляхом безготівкових перерахувань). В порушенні до п.п.3.3.1,3.3.3 та 3.3.5 кредитного договору № 5665, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, не погашав кредит точно в строки, обумовлені кредитним договором, не сплачував відсотки за користування кредитом та обслуговування кредиту, і внаслідок цього у нього склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями в розмірі 8755грн.41 коп. На адресу боржника неодноразово надсилалися попередження про стягнення заборгованості, повідомлення про прострочення платежу за кредитом, однак, сума заборгованості ним у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність банківської установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 05.04.2007 року був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту (п. 1 та п. 2 Договору), які позичальник порушив. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань. У відповідності із ст.ст.79,88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат: 87,55 грн. - державного мита, 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 720грн. - витрат повязаних з явкою до суду.

Outcome: approved