Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області вчинити дії щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги, виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплати та виплатити йому заборгованість по щорічній разовій грошовій допомозі за 2010 рік в сумі 3545 гривень 85 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є учасником бойових дій в Афганістані. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Водночас у 2010 році виплати вказаної допомоги була здійснена не у повному обсязі: у квітні 2010 року ним фактично отримано 380 гривень щорічної разової грошової допомоги. Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що, дійсно, управління проводить нарахування та виплату позивачу щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій в Афганістані. Вважає, що його дії при виплаті вказаного виду допомоги є цілком законними, оскільки він проводив нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік», Постановою Кабінету Міністрів України №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлюється виплата вказаної допомоги в 2010 році, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач є учасником бойових дій в Афганістані, що підтверджується копією посвідчення. Учасникам бойових дій в Афганістані, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року щороку до 5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Ч.2 ст.95 Конституцією України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України. Щодо вимог позивача стосовно перерахунку і виплати йому щорічної разової грошової допомоги за 2010 рік, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою КМУ №299 від 07 квітня 2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2010 році виплата разової грошової допомоги особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме учасникам бойових дій в Афганістані виплачується у розмірі 380 гривень. З заперечень відповідача вбачається, що щорічна разова грошова допомога за 2010 рік була виплачена позивачу в квітні 2010 року в розмірі 380 гривень згідно вищевказаної постанови. Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але слід зазначити, що ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлює розмір щорічної допомоги з розміру, кратному мінімальній пенсії, а не мінімальної заробітної плати, як це передбачено ст.70 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік». У 2010 році Кабінетом Міністрів України не було встановлено розміру допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії. Діючими ж є норми законів, які чітко встановлюють розмір допоміг. Відповідно до ч.4 ст.9 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що відповідають Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позовні вимоги щодо нарахування і виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, що також гарантується ч.2 ст.46 Конституцією України. Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат застосуванню підлягають саме ч.5 ст.13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положення постанови КМУ від 07.04.2010 року за №299, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Як вже було зазначено вище, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим позовні вимоги в частині перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги за 2010 рік підлягають задоволенню. Суд визнає безпідставним посилання відповідача на те, що розпорядники бюджетних коштів проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених затвердженими кошторисами. Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Що стосується позовних вимог про стягнення з УПСЗН Балаклійської РДА Харківської області вказаної допомоги у фіксованій грошовій сумі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки до компетенції суду не належить визначення розмірів належних до виплати грошових коштів; такі повноваження належать до компетенції відповідача. Відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача звільнено від сплати державного мита. На підставі викладеного,

Outcome: partial