Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

В липні 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни і відповідно до ст.6 цього Закону з 1 січня 2006 року має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, в 2009 році та протягом січня-травня 2010 року отримувала її у значно меншому розмірі. Просила зобовязати зобов"язати Управління пенсійного фонду України в Бородянському районі нарахувати на її користь недоплачену їй, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2009 та 2010 роки в сумі 2040,3 грн. Зобов"язати Управління ПФУ в Бородянському районі в подальшому виплачувати їй, як дитині війни, згідно з Законом України №2195-ІV від 18 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни". Стягнути з Управління Пенсійного фонду України Бородянського району недоплачену їй, як дитині війни, шомісячну соціальну допомогу в сумі 2040,3 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, до суду надіслав заперечення, просив справу розглядати без участі його представника, позов не визнає, вважає, що позивачці правомірно, відповідно до діючого законодавства проводилось нарахування та виплата пенсії. Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 8 березня 1938 року, є дитиною війни, що підтверджується копіями паспорту, посвідчення (а.с.9,11) та визнається відповідачем. Як вбачається з довідки Управління ПФУ у Бородянському районі (а.с.12) позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Бородянському районі і отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, пов'язаної впливом аварії на ЧАЕС, позивачці надбавка, як дитині війни виплачувалась з січня 2009 року по травень 2010 року розмірі 10 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 20 грудня 2005 року N 3235-IV, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак, дію вказаної норми на 2006 рік було зупинено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року. В 2008 році статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідно до підпункту 2 пункту 41 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року, було викладено в новій редакції відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. Тому суд вважає, що позивачка з 1 січня 2009 року по 31 травня 2010 року мала право на отримання підвищення до пенсії відповідно до положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому суд не приймає до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що позивачу вказане підвищення нараховувалось та виплачувалось відповідно до розмірів встановлених Постановами Кабінету Міністрів України, оскільки згідно з положеннями ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення пенсії позивачеві застосуванню підлягають норми ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни". За таких обставин, суд вважає, що позивачка мала право з 1 січня 2009 року на надбавку, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зазначений період, відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року та «Про Державний бюджет України на 2010 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив: з 1 січня 2009 року 498 грн., з 1 листопада 2009 року 573 грн., з 1 січня 2010 року 695 грн., з 1 квітня 2010 року 706 грн. Таким чином, позивачці з 1 січня 2009 року по 31 травня 2010 року повинно було нараховано надбавку, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в сумі 2886,9 грн. (січень жовтень 2009 року 498грн. х30%х10міс., листопад-грудень 2009 року 573грн. х30%х2міс., січень-березень 2010 року 695грн. х30%х3міс., квітень-травень 2010 року 706грн.х30%х2 міс.). Оскільки, у зазначений період, відповідно до довідки №2529 від 26 травня 2010 року (а.с.12), позивачці було сплачено надбавку, як дитині війни в сумі 846,6 грн., то недонарахована та не виплачена сума надбавки становить 2040,3 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, зобов'язати Управління ПФУ в Бородянському районі Київської області відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" здійснити перерахунок пенсії позивачки з 1 січня 2009 року, встановивши щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області на користь позивачки недоплачену суму підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 1 січня 2009 року по 31 травня 2010 року в розмірі 2040,3 грн. Оскільки зобов"язання УПФУ у Бородянському рійоні нарахувати позивачці щомісячне підвищення до пенсії з 1 січня 2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачає нарахування зазначеного підвищення у вказаному розмірі до зміни діючого законодавства, то позовні вимоги щодо зобов"язання Управління ПФУ в Бородянському районі в подальшому виплачувати позивачці підвищення до пенсії, як дитині війни не підлягають задоволенню.

Outcome: partial