Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

Позивач 11.08.2010 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення боргу по договору купівлі-продажу товарів в кредит. В своєму позові позивач зазначив, що 17.11.2009 року між ним і відповідачем було укладено письмовий договір №1240 про купівлю-продаж товарів в кредит, відповідно до якого відповідачу було продано товар в кредит з розстрочкою платежу терміном на 3 місяці на загальну суму 427,65 гривень з оплатою 5% за розстрочку платежу та у разі несвоєчасного внесення чергових платежів пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожний день затримки. Зазначив, що відповідач отримавши товар, порушив умови цього договору, не виконав своїх зобовязань щодо погашення платежів і відсотків за його користування відповідно до графіку. На неодноразові звернення до відповідача внести платежі, відповідач заборгованість не погашає. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг, відсотки, штрафні санкції в загальній сумі 645,28 грн. та всі судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, порушення цих умов та в звязку з допущеною заборгованістю по кредиту, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності з вимогами ст.ст.169,224 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 17.11.2009 року було укладено письмовий договір №1240 про купівлю-продаж товарів в кредит, відповідно до якого відповідачу було продано товар в кредит з розстрочкою платежу терміном на 3 місяці на загальну суму 741,65 гривень з оплатою 5% за розстрочку платежу у відповідності зі ст.694 ЦК України. Відповідач отримавши товар, частково оплатив його вартість спочатку внесенням першої суми при отриманні товару в розмірі 314 гривень, а згодом вніс 163,95 грн. в рахунок погашення основного боргу і 21,40 грн. на погашення відсотків. В подальшому відповідач, в порушення умов договору і строків внесення платежів, гроші залишок боргу за товар в сумі 285,10 гривень не вніс. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань по цьому договору, станом на 10 серпня 2010 року утворилася заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті коштів по договору в загальній сумі 645,28 грн., яка складається з суми основного боргу 285,10 грн., 112,14 грн. відсотків за користування кредитом, 248,04 грн. - пені за несвоєчасне внесення платежів. Вищезазначена заборгованість виникла з вини відповідача, який припинив виконувати свої договірні зобовязання. Враховуючи, що відповідач, в порушення умов договору, вимог ст.526, 530, 692-695 ЦК України, не виконував належним чином своїх зобовязань, а тому у відповідності до умов договору, ст.ст.610-612 ЦК України, він повинен нести відповідальність та відшкодувати завдані збитки позивачу у вказаному вище розмірі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути документально підтверджені судові витрати по справі в сумі 171 гривні на користь позивача, які складаються з 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В частині відшкодування витрат на надання правової допомоги, суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав Згідно п.2 ч.2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На даний час це питання врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 " Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. У підтвердження розміру витрати на правову допомогу позивачем надана квитанція від 09.08.2010 р. про оплату 200 грн. та копія договору на надання юридичних послуг від 05.08.2010 р. Суду не надано доказів, щодо сплати 200 гривень за юридичні послуги, оскільки відповідно до квитанції та договору про надання правової допомоги, наданих до суду не вбачається по якій справі було проведено оплату та надано правову допомогу Також суду не надано доказів фактичних витрат робочого часу фахівця у галузі права на здійснення захисту інтересів позивача у суді, а саме витрати робочого часу є підставою для розрахунку компенсації витрат на правову допомогу в цивільній справі, в тому числі на складання позовної заяви, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року. Участі у розгляді справи в суді зазначений у договорі представник не приймав. За таких обставин, суд вважає, необґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 200 грн.

Outcome: partial