Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

03.09.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2009 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу в борг гроші в сумі 12800,00 грн., зобовязавшись повернути їх до 01.03.2010 року, про що останній написав розписку. Сам договір нотаріально не оформляли, а уклали його в простий письмовій формі. По теперішній час відповідачем борг не повернутий, тому позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики 12800,00 грн., як основну суму боргу та відсотки річних за построчення грошового зобов"язання 614,70 грн., а також пеню в сумі 3710,00 грн., в загальній сумі 17127,70 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 17127,70грн., з яких основна сума боргу 12800,00 грн., відсотки 614,70 грн., розраховані на рівні облікової ставки Національного Банку України, крім того просив стягнути пеню, встановлену домовленістю сторін та зазначену у розписці 530 грн. щомісячно= 3710,00 грн., а також сплачені витрати державному миту у сумі 171,24 грн. та по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи в суді у сумі 120,00 грн. Надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Зазначав, що відповідач до теперішнього часу не повернув суму боргу і всіляко уникає зустрічей з ним та розмов на тему повернення суми боргу. Відповідач, будучі повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи телеграмою (а.с. 18), в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надходило заяви про розгляд справи у його відсутність, у зв"язку з чим суд вважає за можливе із врахуванням положень ст.ст. 224-226 ЦПК України зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Позивачем надана копія розписки про отримання [PERSON] 01.06.2009 року у борг 12800,00 гривен, із зобов»язанням сплатити суму боргу до 01.03.2010 року (а.с.7-8). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені договір позики та розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такі самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки, умови договору позики, визначені в розписці, не виконуються, відповідач [PERSON], до звернення [PERSON] за судовим захистом, не оспорював факт складання розписки власноручно, не порушував питання у відповідних органах з приводу видачі розписки, оформлених неналежним чином, в результаті обману і т.п., то позивач має право звернутися за судовим захистом своїх інтересів. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання грошового зобов"язання, тим самим не оспорює наявність свого обов"язку по поверненню суми позики. Таким чином, судовим розглядом встановлений факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов"язання. Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов"язання з нього підлягає стягненню сплата суми боргу, а також проценти річних від простроченої суми, визначені на рівні облікової ставки Національного Банку України, із врахуванням тієї обставини, що інший розмір % не був встановлений сторонами в договорі. Отже, з часу закінчення строку, протягом якого мали були б виконані грошові зобов"язання, до дня звернення позивача до суду сплинуло 180 днів, що за розпискою від 01.06.2009 року, складає час прострочення зобов"язання за договором позики. Обчислення річних, що підлягають стягненню з відповідача, розраховуються із наступного: облікова ставка НБУ за період з 12.08.2009р. по 07.06.2010р.-10,25%; з 08.06.2010р. по 09.08.2010р.-9,5%; з 10.08.2010р. по день постановлення рішення по справі 7,75%. Розмір пені встановлений домовленістю сторін та зазначений у розписці 530 грн. щомісячно за 7 місяців прострочки виконання зобов»язання складає - 3710,00 грн. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 17127,70 грн., з яких основна сума боргу 12800,00 грн.; річні відсотки 614,70 грн., пеня 3710,00 грн. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити заявлені вимоги у повному обсягу. Виходячи з наведеного на користь позивача також необхідно стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 171,24 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а.с.3-4). На підставі ст.ст. 526, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved