Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-06 00:00:00

Позивач 28.04.2010 звернувся до суду із позовом, в якому просить: визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування та виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати відповідачів провести перерахунок та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2009р. в сумі 2482 гр. з урахуванням проведених виплат; зобовязати відповідачів призначити (встановити) йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ІІІ групи інвалідності щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-ХІІ, стягнути з відповідачів на його користь витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гр. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є особою, постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії ІІІ групи. На підставі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка передбачена для інвалідів ІІІ групи у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат. Він отримує щорічну допомогу на оздоровлення в значно нижчому розмірі, ніж передбачено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у звязку з чим звертався до Управління праці та соціального захисту населення в Київському районі міста Харкова із заявою про проведення перерахунку розміру нарахованої йому щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до положень Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ, але відповідач відмовляє у проведенні перерахунку та повідомляє, що нарахування проводиться правильно, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005. Відмову у проведенні перерахунку вважає протиправною, вказуючи, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення застосуванню підлягає ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996, а не Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005, яка істотно звужує обсяг встановлених Законом прав. Вказує, що зміст Постанов Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 та № 530 від 28.05.2008 свідчить, що Кабінет Міністрів України не встановлював порядок, в якому повинно проводитися розяснення порядку застосування Закону, а фактично встановлював нові розміри соціальних виплат, зменшивши їх в порівнянні з розмірами, визначеними Законом. Частиною 1 ст. 67 Закону № 796-ХІІ передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Отже, Законом не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати розмір бази нарахувань пенсій, встановлений Законом, а надано право розяснення порядку застосування цього Закону. Вказує, що Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації залучений співвідповідачем, оскільки він проводить виплату щорічної допомоги на оздоровлення на підставі наданих розрахунків. Звертає увагу на ст. 268 ЦК України, вказуючи, що відповідно до даної норми, не застосовується позовна давність, а також просить застосувати аналогію права, за нормами ст. 8 ЦК України та ст. 8 ЦПК України, як це робиться щодо вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати з тим урахуванням, що його пенсія є основним засобом його існування. В судове засіданні позивач не зявився, в позовній заяві просить суд у разі його відсутності на судовому засіданні розглядати справу без нього на підставі наявних у справі матеріалів, також подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20). Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Київської районної у місті Харкові ради у судове засідання не зявився, до суду надані заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить розглянути справу за його відсутності, вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на наступне. [PERSON] перебуває в Управлінні праці та соціального захисту населення Київської районної у місті Харкові ради на обліку, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 3-ї групи, яка встановлена з 25.05.2009 до 01.06.2012. До 2008р. на підставі ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» [PERSON] передбачено право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в залежності від мінімальної заробітної плати, яка для інвалідів 3-ої групи встановлена у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. У 2008 році до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Єдиним законодавчим документом, який визначав певні розміри щорічної допомоги на оздоровлення з 2005р., є постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що є чинною на даний час. Пiсля прийняття Конституцiйним Судом України рiшення 22.05.2008 №10-рп/2008 про визнання окремих норм Законiв України про Державний бюджет України на 2007-2008 роки неконституцiйними, не визначено порядок та механiзм його виконання. Оскiльки Верховною Радою України не внесено вiдповiдних змiн до чинного законодавства, не збiльшено видаткiв державного бюджету на виплату щорiчної допомоги на оздоровления. Також, не розроблено Mіністерством працi та соцiальної полiтики України програмне забезпечення, з урахуванням рiшень Конститyцiйного Суду України за допомогою якого здiйснюється призначення вищезазначених видiв допомог управлiнням працi та соціального захисту населення. Щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2009р. виплачувалась також на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, яка є чинною і після прийняття рішення Конституцiйного Суду України вiд 22.05.2008, розмір якої для інвалідів 3 групи становив 90гр., яку він отримав у вересні 2009р. Кошти для виплати щорічної допомоги на оздоровлення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати у 2009р. не передбачалися державним бюджетом України. Відповідно до покладених повноважень управлiння працi та соцiального захисту населення формує списки осіб, які мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення та направляє їх до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яке здійснює виплату щорічної допомоги на оздоровлення за списками. Управління працi та соцiального захисту населення не є розпорядником коштів державного бюджету з питання виплати щорічної допомоги на оздоровлення, не має відповідних бюджетних асигнувань з цього приводу , не має рахунків, з яких здійснюється виплата коштів на ці цілі, а тому не може бути належним відповідачем стосовно вимог щодо виплати зазначеної допомоги (а.с. 29-32, 36, 37). Представник співвідповідача Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, у судове засідання не зявився, надав заперечення, в яких просить розглядати справу у відсутність його представника. На обґрунтування заперечень вказує наступне. Центр підпорядковується Головному управлінню праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, яке є головним розпорядником коштів. Районні управління праці та соціального захисту населення здійснюють призначення та встановлюють суми належних соціальних виплат відповідно до діючого законодавства. В Харківській області снує дві системи виплат соціальних виплат та компенсацій: централізована та децентралізована. Але в обох системах функції призначення належать виключно районним управлінням праці та соціального захисту населення, до компетенції яких входить визначення статусу та права. В умовах централізованої системи нарахування і виплати соціальних виплат, до якої відноситься і Управління праці та соціального захисту населення Київської районної у місті Харкові ради, на підставі розпоряджень про призначення допомоги або компенсації Центром проводиться нарахування, оформлення виплатних документів, їх подальша відправка до відділів звязку та банківських установ і складання відповідної звітності. Таким чином, на підставі розпоряджень Управління праці та соціального захисту населення Київської районної у місті Харкові ради [PERSON] нараховані та виплачені всі необхідні соціальні виплати. Центр не має права вносити зміни до будь-яких нормативно-правових актів або самостійно визначати розміри соціальних виплат. Враховуючи викладене, Центр просить відмовити позивачу в позові (а.с. 27-28). З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності сторін чи їх представників, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії, що підтверджується посвідченням [PERSON] А №145041, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, отримує пенсію соціальну як інвалід з дитинства, є інвалідом 3 групи згідно з висновком МСЕК \~з 25.05.2009 по 01.06.2012 (а.с.9-12). Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ІІ, щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії 3 групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Згідно із ч.7 ст. 48 цього ж Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», п.30 ст.71 зупинено певні положення ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо розміру виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення. Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 зазначене положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» визнано неконституційним. Таким чином, виходячи з того, що з 09.07.2007 ст.48 зазначеного Закону була діючою, органи соціального захисту населення повинні були здійснювати виплату щорічної допомоги на оздоровлення в порядку та розмірах, визначених базовим законом, а не Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» або постановами Кабінету Міністрів України. Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме п.п.11 п.28 розділу 2, стаття 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо розміру та порядку виплати щорічної допомоги на оздоровлення викладена в новій редакції. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 зазначене положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним. Таким чином, виходячи із зазначеного рішення Конституційного Суду України, в 2008 році органи соціального захисту населення повинні були здійснювати виплату щорічної допомоги на оздоровлення в порядку та розмірах, визначених базовим законом, редакції, що діяла до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». При цьому, суд приходить до висновку, що встановлений у 2005 році Постановою Кабінету Міністрів України №562 розмір щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до якої позивачу і проводились відповідні виплати, не відповідав розміру, встановленому законом. Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати встановлені цим законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, частиною 1 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що конкретні розміри усіх доплат, пенсій і компенсацій передбачених цим Законом, підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.5 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на відповідні роки та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначений мінімальний розмір заробітної плати, а тому не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» При цьому, суд приймає до уваги, що зазначені виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення. Перевіряючи правомірність дії органів соціального захисту населення щодо здійснення виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення, суд вважає за необхідне застосовувати законодавство, яке діяло на час їх вчинення, виходячи з наступного. З 01.01.2007 по 09.07.2007 та з 01.01.2008 по 22.05.2008 конкретні розміри разової грошової щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені певними нормами Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно. Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначений період, виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених законом про Державний бюджет на відповідний рік, правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, з 01.01.2007 по 09.07.2007 та з 01.01.2008 по 22.05.2008 органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ст.48 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли. Застосування законодавства України у такий спосіб, ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 №4-зп, який у п.3 зазначив наступне: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Відповідно до довідки від 05.07.2010, наданої Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, та наданого до суду Управлінням праці та соціального захисту населення Київської районної у місті Харкові ради Розпорядження 700433 від 24.07.2009, [PERSON] виплачена щорічна грошова допомога на оздоровлення, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2009рік в сумі 90 гр. (у вересні 2009р.) (а.с. 32, 37). Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік, дія ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не зупинялася і жодних законів з приводу урегулювання вказаного питання не приймалося. Тому у 2009 році діяла ст.48 названого закону, ч.4 ст.48 якої передбачає щорічну допомогу на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії 3 групи у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2009р. [PERSON], згідно вказаних довідки від 05.07.2010 та розпорядження від 24.07.2009, відбулася у вересні 2009 р. в розмірі 90 гр. (а.с. 32, 37). Відповідно до ст.55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено з 01.01.2009 розмір мінімальної заробітної плати 605 гр., з 01.04.2009 - 625гр., з 01.07.2009 - 630гр., з 01.10.2009 - 650гр., з 01.11.2009 - 744гр. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідачів - Управління праці та соціального захисту населення Київської районної у місті Харкові ради та Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в частині нарахування та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за 2009 рік та зобовязання відповідачів усунути порушення, провести перерахунок та виплату недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи за 2009 рік. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині зобовязання відповідачів призначити (встановити) позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, оскільки таке право позивач має на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також суд відмовляє в задоволенні позову позивача в частині зобовязання відповідачів виплатити позивачеві державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 2482 гр., оскільки суд не повноважний визначати конкретний розмір пенсії позивача у грошовому вимірі, суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гр. (а.с. 6). Отже, судові витрати позивача, які підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 80 гр. 00 коп. На пiдставi вищевикладеного,

Outcome: partial