Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-06 00:00:00

23.10.2009р. ПАТ „Акцент-Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 18.09.2008р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитно заставний договір № ABZMA80000141454, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7143,90 дол. США з терміном повернення до 17.09.2013р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків в розмірі 16,92% річних за користування кредитом. На забезпечення виконання умов кредитно - заставного договору, відповідно до п.16.7 відповідачкою був переданий в заставу легковий автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно - заставним договором умови та передав відповідачці грошові кошти в розмірі 7143,90 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте, відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у неї виникла заборгованість перед банком. Станом на 29.04.2009р. відповідачка мала загальну заборгованість у розмірі 7984,05 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 60761,01 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 6865,14 дол. США; за відсотками за користування кредитом у розмірі 444,17 дол. США; по комісії за користування кредитом у розмірі 188,60 дол. США; крім того, відповідачці була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 74,66 дол. США, а також штрафні санкції в загальному розмірі 411,48 дол. США. Представник позивача [PERSON] (яка діє на підставі доручення від 27.09.2010р.) в наданій суду 07.10.2010р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме передати в заклад ПАТ „Акцент-Банк шляхом вилучення у відповідачки належне їй на праві власності заставлене майно автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT, та в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ „Акцент-Банк права укладати від її імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ „Акцент-Банк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 07.10.2010р. представник позивача просила вжити часткове скасування заходів забезпечення позову та розглядати справу за її відсутності. Відповідачка [PERSON] - в попереднє судове засідання 28.12.2009р., не з,явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. 25.12.2009р. до суду надійшла телеграма, в якій відповідачка [PERSON] зазначила, що не з, явиться в судове засідання, призначене на 28.12.2009р., оскільки її автомобіль 06.02.2009р. вже був переданий банку для реалізації. В попереднє судове засідання, призначене на 26.02.2010р., та в судове засідання 07.10.2010р. відповідачка також не з,явилася про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлялася шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в справі є поштові повідомлення про завчасне отримання відповідачкою судової повістки, як в попереднє, так і в судове засідання, про причини неявки суд не сповістила. Отже, на підставі ч. 4,5 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про день та час судового засідання і такою, що відсутня без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, враховуючи, заяву представника позивача про підтримання позову, телеграму відповідачки від 25.12.2009р., суд вважає за можливе винесення рішення на загальних засадах ЦПК Укураїни (оскільки позиція відповідачки буде врахована при розгляді справи) в судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням. Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Судом встановлено, що 18.09.2008р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитно заставний договір № ABZMA80000141454, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7143,90 дол. США з терміном повернення до 17.09.2013р. та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків в розмірі 16,92% річних за користування кредитом. На забезпечення виконання умов кредитно - заставного договору, відповідно до п.16.7 відповідачкою був переданий в заставу легковий автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно - заставним договором умови та передав відповідачці грошові кошти в розмірі 7143,90 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідачка не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у неї виникла заборгованість перед банком. Станом на 29.04.2009р. відповідачка мала загальну заборгованість у розмірі 7984,05 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 60761,01 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 6865,14 дол. США; за відсотками за користування кредитом у розмірі 444,17 дол. США; по комісії за користування кредитом у розмірі 188,60 дол. США; крім того, відповідачці була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 74,66 дол. США, а також штрафні санкції в загальному розмірі 411,48 дол. США. Ця загальна заборгованість відповідачки перед банком, на день винесення рішення, тобто, на 07.10.2010р., зменшилася та становить 42950 грн. 72 коп, про що свідчить довідка банку від 07.10.2010р. Саме цю суму заборгованості, суд буде враховувати в розрахунках ціни позову (судових витрат), оскільки для зменшення суми позовних вимог ЦПК України не вимагає письмових уточнень позовних вимог. З огляду на те, що відповідачка не виконала належним чином взятих на себе зобовязань за кредитно - заставним договором, заперечень проти задоволення позовних вимог не надіслала, має суму заборгованості за договором, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ „Акцент-Банк шляхом вилучення у [PERSON] належне їй на праві власності заставлене майно легковий автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № ABZMA80000141454 від 18.09.2008р., станом на 07.10.2010р., в розмірі 42950 грн. 72 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT, що належить на праві власності [PERSON] шляхом надання ПАТ „Акцент-Банк права укладати від її імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ „А-Банк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також при винесені рішення суду, оцінюючи надіслану відповідачкою [PERSON] телеграму від 25.12.2009р., в якій вона повідомила, що автомобіль 06.02.2009р. нею вже був переданий банку, суд вважає, що відповідачкою фактично були визнані обставини неналежного виконання нею своїх зобовязань за кредитно - заставним договором, та добровільної передачі заставного майна позивачу для реалізації та погашення заборгованості по кредиту, а отже, виходячи з положення ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за можливе частково скасувати заходи забезпечення позовних вимог, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб рухомого майна, а саме легкового автомобіля марки NISSAN, модель MAXIMA, 1996 р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: JN1CCUA32Z0011638, державний номер BX9887AT, що належить на праві власності [PERSON], оскільки існування заборони відчуження автотранспортного засобу унеможливить в подальшому виконання цього рішення суду. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 429 грн. 51 коп.(1 % від ціни позову в гривневому еквіваленті) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved