Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

9.09.2010 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави, в якому просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUOWAL00000047 від 30.11.2007 р. у сумі 21544 долари США 51 цент звернути стягнення на предмет застави: автомобіль BYD, модель F-3GL-1, рік випуску 2007, ТЗ: легковий седан В, № кузова/шасі: LGXC16DG970234090, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В судове засідання представник позивача не зявився, від зазначеної установи надійшов лист із проханням розглянути справу без у часті представника Банку та винести рішення по суті спору. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повістю, пояснила що дійсно у неї існує заборгованість по кредитному договору, яка не погашається. Однак звернула увагу на те, що автомобіль вже на протязі тривалого часу перебуває у Банку. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.11.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № SUOWAL00000047, згідно якого [PERSON] отримала кредит на суму 16732 долари США зі строком повернення 28.11.2014 р., Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків [PERSON] повинна здійснювати щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією статуту. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Внаслідок недобросовісного виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами станом на 09.06.2010 року існує заборгованість в розмірі 21544 долари США 51 цент, з яких: - заборгованість за кредитом в розмірі 15605,63 долари США, - заборгованість за відсотками в розмірі 2757,94 долари США , - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 2094,96 долари США., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - штраф (фіксована частина) у розмірі 63,05 долари США; - штраф ( процентна складова) у розмірі 1022,93 долари США. Даний факт підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором. Встановлено, що забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору є договір застави автотранспорту № SUOWAL00000047 від 30.11.2007 р., згідно якого [PERSON] надано в заставу банку автотранспорт - автомобіль BYD, модель F-3GL-1, рік випуску 2007, ТЗ: легковий седан В, № кузова/шасі: LGXC16DG970234090, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч . 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з п. 20 договору застави - звернення стягнення на предмет застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору. Згідно ст. 21 договору застави заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність заставодержателю або продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу із іншою особою покупцем або на публічних торгах. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем є обґрунтованими і відповідають матеріальному закону. Враховуючи, що позивачем заявлено позов саме з підстав вказаних вище, то виконання рішення стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПриватБанку. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ „ПриватБанк необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 1820 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved