Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] ЛІС звернулася в районний суд з позовом до Управління Пенсійного юнду України у Буринському районі Сумської області, в якому просила суд зобовязати відповідача арахувати та виплатити їй, як дитині війни, не нараховану та нееплачену щомісячну державну оціальну допомогу (або доплату до пенсії) за 2007, 2008, 2009 роки та за січеньлипень 2010 року в мі 5177 грн. 50 когі, В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є енсіонеркою та має статус "Дитини війни", а отже у відповідності до ст. 6 Закону7 України «Про оціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання щомісячної доплати о пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але отримує її частково з 2008 р. по цей день у озмірі лише 10 %. Відповідач, всупереч Рішенню Конституційного Суду України Jfe6-pn/2007 від 09 липня 007 року, яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про ержавний бюджет України на 2007 рік», в тому числі й щодо зупинення ст.6 Закону України «Про оціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до енсії. В судове засідання сторони не з'явились хоча про час та місце слухання справи були овідомлені своєчасно та належним чином, однак надали до суду заяви про розгляд справи без їх часті. Позивачка позовні вимоги підтри мала в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач надав заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Іважає, що рішення Конституційного Суд\' України від 09 липня 2007 року зворотної дії в часі не їає, а тому на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Крім того, відповідач вважає свої дії додо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний ахист дітей війни» правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу на який »кладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, іеврегульованість за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір анімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Вважає «обґрунтованим застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про агальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, становлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, ризначених за цим Законом. Суд, у відповідності до ст. 169 ЩІК України, вирішив можливим розглянути справу у ідсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів про правовідносини сторін та встановив аетупні обставини, які не заперечуються сторонами: Позивачка знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України має статус Дитини війни» та отримає пенсію за віком, що підтверджується також паспортом: та пенсійним освідченням позивачки, а також довідкою про розмір отримуваної надбавки та запереченням відповідача. Враховуючи зазначений статус позивачки, вона відповідно до ет. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" починаючи з 01.01.2006 року, має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Із заперечень та довідки УПФУ Буринському районі Сумської області встановлено, що відповідач взагалі не здійснював позивачці зазначених виплат протягом 2006-2007 p.p., посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку надбавок до пенсії громадянам, які мають статус дітей війни, та тому, що не було встановлено, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачці доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закон\', було зупинено. Рішенням Конституційного Суду- України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року', у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29. 36 ч. 2 ст. 56. ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23,29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст, 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст, 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів 4.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України суд вважає, що УПФУ в Буринському районі Сумської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену7 ет. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року мав діяти згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а саме нараховувати та здійснювати позивачці доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Що стосуються вимог позивачки про зобов'язання відповідача виплачувати їй у 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги: частково обгрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до 11.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про "внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до п. 14 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії підвищується на 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 01 січня 2008 року позивачці нараховувалося та виплачується зазначене підвищення, але у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, замість ЗО % мінімальної заробітної плати встановлених законом, що вбачається з довідки Управляння пенсійного Фонду №1192/03-39. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за № і 0-рп/2008 року', визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п,41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у відповідності до ч.2 ст. 152 Конституції України, з дати ухвалення рішення Конституційного суду України, тобто з 22.05.2008 року УПФУ в Буринському районі Сумської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачці доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів. Отже позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають, а підлягають задоволенню вимоги позивача за період 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. включно, але з урахуванням фактично проведених виплат. Що стосується вимог позивачки про зобов'язання відповідача виплачувати їй у 2009-2010 роках щомісячну надбавку до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Враховуючи, що Законами України "Про державний бюджет України на 2009 рік" та "Про державний бюджет України на 2010 рік" не зупинена дія Закону України "Про соціальний захист дітей війни", то у 2009-2010 роках позивачці, як дитині війни, слід було б виплачувати, доплату' до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком протягом: всього часу, але їй було виплачено лише 1.0% у відповідності до ГІКМУ № 530 від 28.05.2008 року. Тобто стягненню на користь позивачки з 01 січня 2009 р. по 31 липня 2010 року' включно підлягає надбавка до пенсії, як дитині війни, в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком:, але з урахуванням фактично проведених виплат. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивачці, відповідно до ст. 6 Закону' України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної * пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо 'осування положення ч.З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії пком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення мі рів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність ого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачці ституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до [сії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні 'ання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії бам, які мають статус дитини війни. Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, вердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №12І\\2001 і здійснює свої шоваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його шторіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне геійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними равліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, редбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на УПФУ в ринському районі Сумської області, за місцем проживання позивача. Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо зезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються, жим чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх нституцшних прав. Згідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний хист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом. України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на щіальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на римання 30% доплати до пенсії. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади (ійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно абз.І п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом резидента України від 0і.03.2002 року за №121\\2001 Пенсійний фонд України є центральним зганом виконавчої влади на який покладено обовязок що догпризначення пенсії; підготовки зкументів для її виплати та забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату енсій. Отже, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України. Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачці 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але він не вчинив жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що він не виконав своїх повноважень без поважних причини. Виходячи із системного аналізу приписів Конституції України та наведених нормативно- іравових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на юґрунтування правомірності невиконання своїх зобов'язань перед позивачем. За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача, зокрема, щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачці щомісячної державної соціальної 30% надбавки до пенсії, як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у період з 9 липня 2007 року по грудень 2007 року включно, з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно, з 1 січня 2009 року по 31 липня 2010 року включно, оскільки відповідачем було порушено права позивачки, щодо підвищення її пенсії як дитині війни на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто її право на отримання державної соціальної підтримки, як дитини війни. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з У ГІФУ в Буринському районі Сумської області доплати до пенсії у визначеній позивачкою грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. За таких обставин суд вважає, що Управління пенсійного фонду України в Буринському районі слід зобовязати нарахування та виплату позивачці державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по грудень 2007 року включно, В період з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно, з 01 січня 2009 року по Зі липня 2010 року включно також у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але з урахуванням фактично проведених виплат. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦГІК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених вимог у розмірі 45,50 грн., які складаються з судового збору у сумі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial