Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про зміну формулювання звільнення, стягнення коштів, мотивуючи вимогу тим, що 22 січня 2010 року за рішенням суду її було поновлено на роботі в КП «Лубниводоканал» Лубенської міської Ради з визначенням їй нового місця роботи по вул. Березова, 53 в м. Лубни, де розташовані допоміжні приміщення підприємства, де вона і працювала. В квітні 2010 року вона довідалась про ліквідацію підприємства і була попереджена про звільнення з 04.06.2010. 25.05.2010 року вона звернулась до голови ліквідаційної комісії з заявою про звільнення за власним бажанням, оскільки знайшла нову роботу, але не була звільнена з вимогою надати пояснення про місцеперебування з 22.01.2010 року по 21.05.2010 року. 03.06.2010 року вона звернулась до голови ліквідкомісії з заявою про звільнення через невиплату заробітної плати, на що було видано наказ про звільнення за прогули з 1 квітня 2010 року. Вважає звільнення незаконним, оскільки вона прогулу не вчиняла, їй не були надані матеріали перевірки її діяльності. Прохає змінити формулювання звільнення на п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку з ліквідацією підприємства, стягнувши з відповідача заробітну плату з 22.01.2010 року по 03.06.2010 року. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, прохаючи визначити датою звільнення 31.05.2010 року, оскільки з 01.06.2010 року почала працювати на новій роботі. Представник відповідачів позов визнає частково в частині стягнення заборгованої заробітної плати. Дослідивши докази по справі, заслухавши учасників процесу, свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно п.п. 1, 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано у випадку змін в організації виробництва і праці, прогулу без поважних причин. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причин звільнення неправильним суд зобовязаний змінити формулювання та вказати дійсну причину звільнення. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать від підприємства, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу допускається лише за згодою виборного профспілкового органу. Звільнення членів профспілкових органів протягом року після закінчення строку перебування в цьому органі не допускається. Судом встановлено, що [PERSON], працюючи на підприємстві КП «Лубниводоканал» і являючись головою профспілкової організації підприємства, з 15.04.2010 року членом обкому Полтавської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, будучи 02.04.2010 року попередженою про звільнення в звязку з ліквідацією підприємства з 04.06.2010 року, прохаючи бути звільненою з 25.05.2010 року за власним бажанням, без достатнього обґрунтування, без погодження з профкомом та обкомом профспілки була звільнення з роботи з 01.04.2010 року наказом №6 від 03.06.2010 року за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогули / а.с. 5-53, 55-63, 67-68, 70, 73-77, відмовний матеріал №4162/. Оскільки звільнення профспілкового лідера проведено незаконно, з 04.06.2010 проведено звільнення працівників КП «Лубниводоконал» в звязку з ліквідацією підприємства, позивачка не прохає поновити її на роботі, а прохає змінити формулювання та дату звільнення, що є її правом, позов в цій часині слід задовольнити. За час з 01.04. по 31.05.2010 року, коли позивачка рахувалась на роботі і не була звільнена вона повинна отримати середній заробіток в розмірі 1500 грн. щомісячно в сумі, що менша від її середнього заробітку, але сприймається судом , який дії в межах позовних вимог. Вимога до Лубенської міської Ради є безпідставною, оскільки у позивачки існували правовідносини з ліквідованим підприємством КП «Лубниводоканал», який і несе відповідальність за вчинені дії щодо позивачки.

Outcome: partial