Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-15 00:00:00

Позивач 02 грудня 2009року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В останніх уточнених позовних вимогах позивач посилаючись на незаконність наказу генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» №304/к від 20.10.2009року про його звільнення з роботи за ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, просить поновити його на роботі на раніше займаній посаді, стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на його користь середній заробіток у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки - 12786грн. 40 коп., заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку у сумі 20777ГРН- 90коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 20777грн. 90коп., невиплачену на день звільнення заробітну плату за 6 місяців та -грошову компенсацію за невикористані відпустки сукупно в сумі 16000грн. та 5000грн. завданої моральної шкоди. В судовому засіданні позивач пояснив, що він працював в КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на посаді першого заступника генершгьного директора, 18.09.2009року наказом №277/к генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв», [PERSON] було створено посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд -2 одиниці з окладом 1550грн. та позивача переведено з посади першого заступника генерального директора на посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, а посаду першого заступника генерального директора скасовано. З наказом №277/к від 18.09.2009року позивача було ознайомлено 01.10.2009року, причому [PERSON] зазначив, що він не згоден із вказаним наказом. Наказом генерального директора №304/к від 20.10.2009року позивача було звільнено з посади першого заступника генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі положень ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, із вказаним наказом [PERSON] був ознайомлений 16.11.2009року. Вказане звільнення позивач вважає не законним посилаючись на те, що відповідно наказу №277/к від 18.09.2009року було створено нову посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, тобто передбачалось що на підприємстві повинні відбутися зміни в організації праці, про що свідчить також Структура КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» затверджена наказом від 16.09.2009року Хе275/к яка введена в дію з 16.09.2009року. А відповідно до ч.З ст.32 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірі в оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших змін - працівник повййен- бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Позивач зазначив, що таким чином відповідачем при винесені наказів №277/к від 18.09.2009року та №304/к від 20.10.2009року порушено дві важливі засади передбачені ч.З ст.32 КЗпП України, а саме те, що зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, а також те що про зміни в організації праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Позивач додав, що згідно до п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно ч.З ст.32 КЗпП України в межах спеціальності , кваліфікації, і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та про що працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. А в наказі №277/к від 18.09.2009року взагалі не зазначено, яким чином створення нової посади та скасування посади першого заступника генерального директора вплине на посилення роботи по приведенню аеропорту до належного стану, і позивача про це не повідомлено. Позивач зауважив, що йому також незаконно було змінено розмір оплати праці - з посади з окладом 1700грн. його було переведено на посаду із окладом 1550грн., що суперечить положенням ст.29 Закону України «Про оплату праці» згідно яких про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці до їх запровадження або зміни. Позивач зазначив, що таким чином його можна було перевести на нову посаду тільки після 01.12.2009року, адже з наказом №277/к від 18.09.2009року він був ознайомлений 01.10.2009року. Позивач вказав на те, що з 05.11.2009року по 16.11.2009року він перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності від 05.11.2009року серії АБР №579805, таким чином до 05.11.2009року він працював у КП «МАМ», а згідно положень ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. [PERSON] додав, що незаконне звільнення з роботи є порушенням його законних прав на працю, та призвело до моральних страждань, порушення нормального життєвого процесу і потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином незаконними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 2000грн. Позивач підсукував, що таким чином вищевикладене дає можливість дійти висновку про незаконність наказів генерального директора КП «МАМ» №277/к від 18.09.2009року та №304/к від 20.10.2009року, та є підставою для поновлення на посаді першого заступника генерального директора підприємства, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.10.2009року по день поновлення на роботі, а також відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та наполягав на тому що [PERSON] було звільнено правомірно відповідно до ет.32, п.6 ст.36 КЗпП України, Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши обставини справи перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні доказ суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок су. ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи працював в КП «Міжнародний аеропс Миколаїв» на посаді першого заступника генерального директора. 18.09.2009року наказом №277/к генерального директора КП «Міжнаро аеропорт Миколаїв», [PERSON] було створено посаду заступника начальника служби експлуатацїї аеродрому та наземних споруд -2 одиниці з окладом 1550грн. та позивача переведено з посади першого заступника генерального директора на посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, а посаду першого заступника генерального директора скасовано. З наказом №277/к від 18.09.2009року позивача було ознайомлено 01.10.2009року причому [PERSON] вказав, що він не згоден із вказаним наказом. *" Наказом генерального директора №304/к від 20.10.2009року позивача було звільнено з посади першого заступника генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі положень ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, із вказаним наказом [PERSON] був ознайомлений 16.11.2009року. Наказ генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» [PERSON] №304/к від 20.10.2009року на думку суду являється незаконним та підлягає скасуванню з таких підстав: По-перше наказ №277/к від 18.09.2009року яким було створено посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд -2 одиниці з окладом 1550грн. та позивача переведено з посади першого заступника генерального директора на посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, а посаду першого заступника генерального директора скасовано, винесено з порушенням ч.З ст.32 КЗпП України, оскільки цим наказом фактично було внесено зміни змінами в організацію виробництва і праці, а про зміни в організації праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, а [PERSON] було ознайомлено з вказаним наказом лише 0І.І0.2009року. Наказ №277/к від 18.09.2009року було винесено також з порушенням норм чинного законодавства, адже його було переведено на іншу посаду із зміною посадового окладу в бік зменшення, а відповідно ст.29 Закону України «Про оплату праці» згідно якої про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці до їх запровадження або зміни. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11,1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно ч.З ст.32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації, і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та про що працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Таким чином позивача можна було перевести на нову посаду тільки після 01.12.2009року, адже з наказом №277/к від 18.09.2009року він був ознайомлений 01.10.2009року. По-друге, з 05.11.2009року по 16.11.2009року позивач перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності від 05.11.2009року серії АБР №579805, таким чином до 05.11.2009року він працював у КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв», а наказ №304/к від 20.10.2009року яким [PERSON] було звільнено з посади першого заступника генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі положень ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, за відмову в переведенні на іншу посаду, було винесено з порушенням положень ст.40 КЗпП України, згідно яких не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. З заяви позивача до начальника територіально державної інспекції праці у Миколаївській області, в якій позивач просить провести перевірку законності свого звільнення та листа-відповіді №А-342-01 від 18.12.2009року начальника територіальної державної інспекції праці у Миколаївській області [PERSON] до [PERSON] вбачається, що перевіркою з виходом до КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» виявлено численні порушення при звільненні позивача, матеріали перевірки якою виявлено ознаки злочину в діях генерального директора КМ «Міжнародний аеропорт Миколаїв» направлено до прокуратури Миколаївської області, а [PERSON] запропоновано звернутися до суду. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про скасування наказу про його звільнення з роботи №304/к від 20.10.2009року та поновлення на роботі слід задовольнити. Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме письмового клопотання представника позивача [PERSON] грошову компенсацію позивачу за невикористані відпустки відповідач виплатив повністю, та представник позивача просив, позовні вимоги в частині стягнення вищевказаних коштів залишити без розгляду, про що судом було винесено відповідну ухвалу. Згідно довідки про доходи від 16.10.2009 року вих. № 527, виданої КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв», за останні повні відпрацьовані місяці до місяця звільнення заробітна плата [PERSON] складала: Серпень 2009 року (20 робочих днів) - 2454,53 грн.; Вересень 2009 року (22 робочих дні) - 2825,75 грн. Середньоденний (годинний) заробіток складає: 5280,28 грн. (2825,75 грн. + 2454,53 грн.) / (поділити) на 42 дні (22 дні + 20 днів) = 125,7 грн. Сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, складає 125,7 грн. х (помножити) 226 робочих днів = 28815,0 грн,_ Судом вбачається, що незаконне звільнення з роботи є порушенням законних прав позивача на працю, та призвело до моральних страждань, порушення нормального життєвого процесу і потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином незаконними діями відповідача [PERSON] заподіяно моральну шкоду, на думку суду відповідач повинен відшкодувати позивачу, моральну шкоду в розмірі 2000(дві тисячі) грн. Відповідно до вимог ст.235 ч.5 КЗпП України, ст.367 ЦПК рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у розмірі пропорційному до задоволеної частини позовних вимог, а саме 308грн. 15 коп. державного мита та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved