Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2007 року «ПриватБанк» уклав з [PERSON] кредитний договір, відповідно до якого «ПриватБанк» видав [PERSON] кредит на суму 36.092 долара 88 центів США, строком до 01 жовтня 2012 року, зі сплатою процентів. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 02 жовтня 2007 року між «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір застави нерухомого майна, предметом застави є автомобіль марки «Suzuki», модель «VITARA», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Оскільки [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем по кредитному договору від 02 жовтня 2007 року не виконує, позивач просить суд передати автомобіль марки «8игикі», модель «Уіїага», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення його у [PERSON], а також рахунок погашення заборгованості за договором в розмірі 27.414 доларів 28 центів США звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки ««Suzuki», модель «VITARA», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 26 березня 2010 року представник позивача надала суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить суд передати автомобіль марки ««Suzuki», модель «VITARA», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення його у [PERSON], а також в рахунок погашення заборгованості за договором в розмірі 33.013 доларів 08 центів США звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки ««Suzuki», модель «VITARA», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь- яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу ( а. с. 34-35). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те що, він через два місяці погасить позивачу суму заборгованості. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2007 року «ПриватБанк» уклав з [PERSON] кредитний договір, відповідно до якого «ПриватБанк» видав [PERSON] кредит на суму 36.092 долара 88 центів США, строком до 01 жовтня 2012 року, зі сплатою процентів ( а. с. 4-6). З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 02 жовтня 2007 року між «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір застави нерухомого майна, предметом застави є автомобіль марки ««Suzuki», модель «VITARA», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ( а. с. 7-9). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Однак [PERSON] суму кредиту позивачу не повернув. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем по кредитному договору виникла заборгованість у сумі 33.013 доларів 08 центів США, з яких : 25.651 долар 09 центів США - загальна заборгованість за кредитом, 3.810 доларів 04 цента США - прострочена заборгованість по відсоткам, 632 долара 91 цент США - заборгованість по комісії, 2.919 долара 04 цента США - нарахована пеня. Згідно до ч.І ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч.І ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дійсна наявність цих грошових зобов'язань відповідача [PERSON] перед позивачем та їх розмір підтверджується кредитним договором від 02 жовтня 2007 року та наданою представником позивача довідкою про заборгованість ( а.с. 36). На підставі ч.І, ч. 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» набув право звернення стягнення на предмет застави, оскільки [PERSON] не виконав зобов'язання у встановлений строк. З урахуванням вказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню шляхом звернення стягнення за договором застави від 2 жовтня 2007 року на предмет застави автомобіль марки ««Suzuki», модель «VITARA», 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], вилучення у [PERSON] вказаного автомобіля та передачі його ПАТ КБ «ПриватБанк». У зв'язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збір у сумі 1700 гривень, витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 250 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями ( а. с. 15-16). В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача [PERSON] у сумі 1950 гривень з розрахунку: (1.700 + 250 = 1.950). В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial