Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

08 квітня 2010 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій просила визнати дійсним договір купівлі-продажу 40/100 частин жилого будинку, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Цокуренка, 206, та визнати за нею право власності на 40/100 частин вказаного будинку. У судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги просила визнати зазначений вище договір укладеним. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 26 березня 2009 року між нею та відповідачкою був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Цокуренка, 206. У теперішній час вона не може розпорядитися зазначеним нерухомим майном через відсутність правовстановлюючих документів. Та обставина, що відповідачка ухиляється від укладення основного договору, у теперішній час унеможливлює його нотаріальне посвідчення. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, вважаючи, що попередній договір був укладений з чисельними порушеннями, а відтак є недійсним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 26 березня 2009 року між позивачкою та відповідачкою був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Цокуренка, 206, що підтверджується копією цього договору (а. с. 5). Зазначений вище будинок на момент укладення спірного договору перебував у власності відповідачки та, на час укладення угоди, не мав обтяжень щодо його відчуження, що підтверджується розширеним витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 26821808 від 14.04.2010р.. Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед однією за цим договором. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У теперішній час посвідчити зазначену угоду можливості не існує, оскільки відповідачка ухиляється від укладання основного договору. В силу частини 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Враховуючи викладене, а також те, що цивільні відносини, які виникли між сторонами чинним законодавством України не врегульовані, суд вважає можливим, на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК України, що діє у теперішній час, застосувати для їхнього врегулювання ч. 2 ст. 220 ЦК України, що регулює подібні цивільні відносини, і відповідно до якої суд вправі визнати дійсним договір, для якого законом передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання цього договору. Відповідно, й вимога позивачки про визнання за нею права власності на частину спірного будинку також підлягає задоволенню, оскільки це право виникло в неї з 26 березня 2009 року внаслідок укладення договору купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved