Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

Представник житлово-комунального підприємства «Перспективне» [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 1878 грн 78 коп заборгованості по квартирній платі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири № 254 житлового будинку № 14 на вулиці Євгена Коновальця в місті Рівне. Будинок перебуває на балансі житлово-комунального підприємства «Перспективне» управління житлового господарства Рівненського міськвиконкому. Судом також встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладений. Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обовязки відповідача [PERSON], як споживача, та позивача - ЖКП «Перспективне», як виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок наймача квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також і п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Враховуючи вказані вимоги чинного законодавства та приймаючи до уваги той факт, що договір на наданні житлово-комунальних послуг між сторонами не укладений, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний оплачувати фактичні витрати позивача за житлово-комунальні послуги. В силу положень ч.2, ч.4 ст.4, ст.11 ЦК України, вказаний обовязок відповідача виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є постанова Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), якою затверджені «Правил користування приміщеннями житлових будинків». Та обставина, що між сторонами не було укладено договору на надання житлово-комунальних послуг, не є і не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати спожитих послуг. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.66,67,68 ЖК України, п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, відповідач зобовязаний своєчасно, а саме щомісячно, оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань щодо своєчасної оплати отриманих послуг, станом на 01 лютого 2010 року утворилась заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1878 грн 78 коп. На час ухвалення рішення по справі відповідачем вказана заборгованість в добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає стягненню. Відповідач жодних заперечень щодо надання позивачем послуг згідно затверджених тарифів чи ненадання тих чи інших видів послуг, вартість яких включена до розрахунку, суду не надав. Не надав відповідач і будь-яких доказів того, що ним предявлялися претензії позивачу з приводу ненадання послуг чи надання послуг неналежної якості у порядку, передбаченому законодавством про житлово-комунальні послуги. На підставі п.1, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.66,67,68 ЖК України, п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, ст.ст.526,530 ЦК України,

Outcome: approved