Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

Позивач 09.08.2010 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначив, що 13.01.2009 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу позику в сумі 11099 гривень із строком повернення до липня 2009 року, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. 14.01.2009 року відповідач за договорами знову взяв у нього позику одну в сумі 10000 гривень, а другу в сумі 11099 гривень із зобовязанням повернути позику в липні 2009 року, що підтверджено письмовими розписками відповідача. 19.02.2009 року відповідач за договором взяв у нього позику в сумі 5000 гривень із зобовязанням повернути позику в серпні-вересні 2009 року, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. 10.03.2009 року відповідач за договором взяв у нього позику в сумі 8000 гривень, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. 17.04.2009 року відповідач за договором взяв у нього позику в сумі 7000 гривень із зобовязанням повернути позику в період збирання врожаю в серпні-вересні 2009 року, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. 05.05.2009 року відповідач за договором знову взяв у нього позику в сумі 10000 гривень із зобовязанням повернути позику до початку збору врожаю, в серпні-вересні 2009 року, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. 26.03.2010 року та 27.03.2010 року відповідач за договором знову взяв у нього позику на загальну суму 32880 гривень, що підтверджено письмовими розписками відповідача. Посилаючись на порушення відповідачем умов зазначених вище договорів, на не виконання відповідачем своїх зобовязань щодо погашення позик у визначені в договорах строки, на відмову відповідача добровільно сплатити борги, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по всім вказаним договорам позик загальну суму заборгованості в розмірі 95078 гривень та всі судові витрати по справі. В забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на все майно відповідача. Позивач в судовому засіданні посилаючись на не виконання відповідачем договірних зобовязань, що виникли з договорів позики, на факт порушення відповідачем цих зобовязань, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання двічі за викликом суду не зявлявся, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи, що підтверджується картками зворотних поштових повідомлень про вручення повісток. Про причини неявки відповідач суду нічого не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача на підставі наявності в ній достатніх даних і доказів про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню щодо стягнення існуючого заборгованості за договорами позик, а щодо накладення арешту на майно відповідача ці вимоги задоволенню не підлягають. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з пояснень позивача та зі змісту заявленого позову, досліджених матеріалів справи, між позивачем [PERSON] і відповідачем 13.01.2009 року, 14.01.2009 року двічі, 19.02.2009 року, 10.03.2009 року, 17.04.2009 року, 05.05.2009 року, 26.03.2010 року, 27.03.2010 року, укладались договори позики на загальну суму позики 95078 гривень, відповідно до яких позивач передав відповідачу, а останній отримав від позивача грошову позику в указаній сумі 95078 гривень. Строки повернення позик були визначені у домовленостях між сторонами. Ці викладені обставини підтверджуються письмовими розписками відповідача, які він видав позивачу про одержання позики. Відповідач, отримавши позики, не виконав своїх зобовязань щодо погашення цих позик у визначений строк, внаслідок чого, станом на 09.08.2010 року, у нього виник борг перед позивачем в загальному розмірі 95078 гривень. З досліджених в судовому засіданні обставин справи вбачається, що відповідач відмовляється добровільно повернути борг позивачу, що також підтверджується наявними письмовими розписками. Таким чином, відповідач порушив договірні зобовязання, що передбачені ст.ст. 612, 625, 1046, 1049-1052 ЦК України, односторонньо не виконує належним чином своїх зобовязань по вищезазначеним договорам, порушує умови виконання існуючих між сторонами домовленостей, а тому, у відповідності до ст.ст. 612, 625, 1046, 1049-1052 ЦК України, відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу загальну суму заборгованості за позиками в розмірі 95078 гривень. Враховуючи, що заява про забезпечення позову позивачем подана в порушення вимог ст.ст.151- 152 ЦПК України, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 1070,78 гривень судових витрат.

Outcome: partial