Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

В серпні 2010 року [PERSON] звернувся у Миргородський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 38524,00 грн.. В своїй заяві позивач вказував, що 4 січня 2010 року відповідачка взяла у нього в борг гроші в сумі 38524 грн., які зобовязувалася повернути до 15 січня 2010 року, що підтверджується її власноручною розпискою. Проте, ні до 15 січня, ні пізніше відповідачка гроші не повернула, незважаючи на неодноразові прохання позивача. Спочатку обіцяла що віддасть та просила трохи почекати, а зараз відмовляється повертати позичені кошти, уникає зустрічей з ним, на телефонні дзвінки не відповідає. Посилаючись на ст.ст. 509, 526, 530 Цивільного кодексу України позивач просив стягнути з відповідачки 38524,00 грн. боргу та судові витрати. Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, по суті позову пояснив, що у вересні 2009 року відповідачка позичила у нього 10000 грн. на поховання брата, потім, у жовтні 2009 року, ще 15000 грн. на своє лікування, а на початку січня 2010 року повідомила, що вона отримує кредит у кредитній спілці в м.Полтава, попросила позичити ще грошей, і пообіцяла, що поверне весь борг після отримання кредиту. У кредитній спілці підтвердили, що видадуть відповідачці кредит 50000 грн. Тоді він погодився позичити ще грошей відповідачці, при цьому він повернув їй розписки, які вона писала раніше, і вона написала нову розписку на загальну суму боргу. Коли підійшов строк повернення боргу відповідачка повідомила, що кредиту їй не дали, тому борг вона повертати не буде. Незважаючи на неодноразові звернення, відповідачка до цього часу боргу не повернула. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обємі, просив їх задовольнити, пояснив, що між сторонами по справі існують боргові зобовязання, на підтвердження чого 4 січня 2010 року відповідачкою власноручно була написана розписка. Оскільки гроші до цього часу не повернуті, вказану грошову суму 38524 грн. 00 коп. необхідно стягнути з відповідачки, а також стягнути з неї на користь позивача судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики суду не зявилась, направила письмове заперечення на позовну заяву (а.с. 13), в якому позов не визнала з тих підстав, що ніяких грошей від позивача вона не отримувала, не завдавала йому шкоди чи збитків, а позивач безпідставно предявив » неї претензію фінансового характеру та примусив написати розписку, просила у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що протягом вересня 2009 року - січня 2010 року між позивачем [PERSON] ).М. і відповідачкою [PERSON] склалися договірні відносини позики на суму 38524,00 гривні, на підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником - відповідачкою [PERSON] написана розписка (а.с.7), факт написання якої визнається відповідачкою. Крім того, існування таких відносин підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Оскільки відповідачка ні у період, що минув з дня написання розписки до звернення позивача до суду,, ні під час судового розгляду справи, відповідно до ст. 1051 ЦК України не оспорила договір позики а тій підставі що грошові кошти насправді не були одержані нею від позивача, і не надала відповідних доказів, в т.ч. доказів того, що позивач шляхом обману, насильства чи іншим чином примусив її написати вище згадану розписку (тому що ні з наданих відповідачкою постанов про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с. 15, 18, 19-20), ні з оглянутих у судовому засіданні відмовних матеріалів № 101 |Д 20.01.2010р. та № 1254 від 09.06.2010р. цього не вбачається), у суду немає підстав вважати, що Оповідачкою не було одержано в борг у позивача 38524 грн.. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно підтверджених розпискою умов договору позики відповідачка повинна була повернути борг в сумі 38524 грн. до 15 січня 2010 року. У відповідності з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 4.2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Оскільки борговий документ - розписка від 04.01.2010р., знаходиться у позивача, і відповідачка не навела доказів того, що вона вимагала її повернення, а позивач у порушення вимог ст.545 ЦК України відмовився це зробити, то суд вважає, що відповідачка не повернула кошти, вказані у розписці. Одночасно знаходження боргової розписки у позивача є доказом обґрунтованості його вимог. На підставі викладеного суд вважає що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, які складаються з судового збору (а.с. 2) і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1), підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved