Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-28 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення змісту договору дарування в якому вказував, що 05 червня 2007 року його батько [PERSON] за нотаріально посвідченим договором подарував йому ? частку комплексу будівель за адресою: м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 281/1 «а». 21 грудня 2007 року [PERSON] помер. В 2010 році позивач вирішив розпорядитися належною йому часткою комплексу будівель, однак при підготовці документів виявив в договорі дарування від 05 червня 2007 року допущену нотаріусом помилку (описку) в частині площі подарованого майна. Враховуючи неможливість виправлення помилки (описки), [PERSON] просив розтлумачити договір в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що 05 червня 2007 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором подарував позивачу ? частку комплексу будівель за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 281/1 «а», що складався з виробничого цеху, зазначеного в плані під літерою А-2, загальною площею 186,4 кв.м., котельні В-1, загальною площею 32,6 кв.м., будівлі Г-1, навісів Е-1, З-1, вбиральні Ж-1, огорожі 1-4,5, замощення І, залізної дороги ІІ (а.с. 6-7). Проте згідно технічного паспорту на комплекс будівель за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 281/1 «а», а саме експлікації внутрішніх площ, плану будівель та технічної характеристики будівель вбачається те, що комплекс складається з виробничого цеху А-2, загальною площею 1386,4 кв.м., котельні В-1, загальною площею 32,6 кв.м., будівлі (сараю) Г-1, навісів Е-1, З-1, вбиральні Ж-1, огорожі 1-5, замощення І, залізної дороги ІІ, тобто площа виробничого цеху в договорі та технічному паспорті різняться (а.с. 8-15). 21 грудня 2007 року [PERSON] помер (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина, що була прийнята та оформлена відповідачкою на своє імя (а.с. 20-21). Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Зі змісту договору дарування вбачається та обставина, що [PERSON], як власник частки комплексу будівель за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 281/1 «а» мав намір розпорядитися, а в подальшому - розпорядився належним йому майном, подарувавши цю частку своєму сину [PERSON] До комплексу входить виробничий цех, зазначений в плані літерою А-2, загальною площею 1386,4 кв.м. Таким чином зміст договору свідчить про те, що даритель, укладаючи договір, мав на меті подарувати ? частку нерухомого майна до складу якого входив виробничий цех, загальною площею 1386,4 кв.м., проте внаслідок технічної помилки в договорі зазначена зовсім інша площа. З матеріалів справи вбачається те, що діяльність приватного нотаріуса, що посвідчував договір дарування припинена (а.с. 19). Крім цього померла одна зі сторін договору. За таких обставин, враховуючи положення «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, яка не передбачає внесення дописок і виправлень до договору після здійснення його нотаріального посвідчення, суд вважає позов обгрунтованим, а тому він підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved