Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-25 00:00:00

7.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 11706 грн. за зберігання транспортного засобу на арешт майданчику УДАІ, а також просить в рахунок погашення боргу звернути стягнення на автомобіль марки „Тоуоta Саmry", 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], посилаючись на те, що автомобіль відповідача знаходиться без належної оплати на арешт майданчику позивача. Представник позивача позов підтримав та просить суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач про час дату та місце судового засідання сповіщався належним чином за встановленим місцем реєстрації у м. Києві, однак до суду без поважних причин не з*явився. Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення представника позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, заяву відповідача, вважає позов УДАІ підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 року, яка діяла на момент їх виникнення та продовжує діяти на момент ухвалення рішення по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 8.01.2008 року співробітниками УДАІ УМВС України в Одеській області був затриманий і поміщений на арешт майданчик УДАІ спірний автомобіль, під керуванням [PERSON], мешканця [INFO]. Документи на транспортний засіб мають ознаки підробки - вказано, що свідоцтво про реєстрацію автомобіля та державні номерні знаки видані на ім*я відповідача . Затримка і поміщення на арешт майданчик було зроблено на підставі ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», ст. 121 КУпАП України, ст. 11 п. 6 Закону України „Про міліцію", а також відповідно до розділу 5 наказу МВС України від 30.06.1998 року № 482 „Про заходи, які стосуються поліпшення контролю за дорожнім рухом та взаємодії міліції з власниками транспортних засобів", у зв'язку з виявленням факту зміни ідентифікаційних номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу. Дотепер відповідач автомобіль з арешт майданчику не забирає, не оплачує збереження транспортного засобу, заподіюючи тим самим значний збиток позивачеві, зв'язаний зі змістом і збереженням майна, виплатою заробітної плати сторожам, комунальними платежами. Співробітники УДАІ ГУМВС України в Одеській області отримали від [PERSON] пояснення, згідно якого стверджує, що ніякого відношення до зазначеного автомобіля він не має. Тому слід вважати, що особа власника позивачем фактично не встановлена. Збереження автомобіля на арешт майданчику завдає значної шкоди УДАІ, вартість збереження вже перевищила оціночну вартість автомобіля, у зв'язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за час перебування автомобіля на арешт площадці. Ринкова вартість вищезазначеного автомобілю становить 7000 грн., що підтверджується експертним звітом про оцінку транспортного засобу від 27.04.2010 року, виконаного НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області (а.с.7). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 556 від 23.05.2001 року, Наказом УМВС України в Одеській області № 110 від 17.03.2000 року, виданому на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 395 від 22.02.2000 року, тарифами, затвердженими наказом МВС, Міністерством фінансів, Міністерства економіки України №369/1105/336 від 5.10.2007 року, вартість збереження автомобіля на стоянці при УДАІ УМВС України в Одеській області складає 18 грн. за першу добу і 10 грн. за кожні наступні. Таким чином, згідно розрахунку, зробленого позивачем, копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с.6), сума збитку за збереження даного автомобіля складає на момент подачі позовної заяви 11706 грн. і перевищила оціночну вартість автомобіля, оскільки позивач звернувся до суду 7.06.2010 року, а заборгованість за зберігання транспортного засобу збільшується на 10 грн. щоденно. Відповідно до вимог Наказу МВС України № 482 від 30.07.1998 року автомобіль відповідача був правомірне затриманий і поміщений на спеціальну площадку для тимчасового збереження. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушення зобов'язань є їхнє невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності зі ст. 614 ЦК України особа, що порушила зобов'язання, несе відповідальність. У забезпечення зобов'язання одна особа зобов'язана зробити на користь іншої особи визначена дія. якось:...виконати роботу, сплатити гроші і т.п. По своїй юридичній природі всі зобов'язання спрямовані на припинення існуючих відносин. У відповідності зі ст. 615 ЦК України однобічне відмовлення від виконання зобов'язань не допускається. Суд вважає, що відповідач, не довів своєї невинності у заборгованості, яка створилась в нього перед позивачем, не надав суду докази, які б могли довести відсутність його вини та непричетність у цьому. Одночасно, судом приймається до уваги й та обставина, що при розгляді справи у суді відповідачу надавалась можливість заперечувати, не визнавати позовні вимоги, доказувати протилежне, але, як вбачається з матеріалів справи відповідач не надав судові докази для доведення своєї незгоди з позовними вимогами позивача, тобто не скористався своїм правом з власної ініціативи, не з'явившись до суду. Позивач по справі у своїх позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача відшкодування збитків відповідно до ринкової вартості зазначеного автомобілю, шляхом звернення стягнення на автомобіль відповідача, передавши його у володіння та користування УДАІ ГУМВС України в Одеській області, оскільки, при викладених та встановлених обставинах по справі, позивач має право самостійно вибирати спосіб-відшкодування шкоди. Розглядаючи позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди, суд приймає до уваги, що відповідно до положень ЦК України заподіяна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними. Наявність шкоди, обставини її виникнення, характер, розмір, наслідки завданої позивачу відповідачем шкоди мають бути підтвердженні відповідними доказами, що було зроблено та доведено позивачем по справі та його представником, тому суд вважає, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, шляхом звернення стягнення на зазначений автомобіль відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки все ж таки бездіяльність відповідача спричинили позивачу значну шкоду. В Україні діє принцип верховенства права. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на автомобіль відповідача, передавши його у володіння та користування УДАІ ГУМВС України в Одеській області. На підставі викладеного та

Outcome: approved