Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом з тих підстав, що після смерті [PERSON], 03.02.1999 р., піклувальником якої вона була, залишилась спадщина, зокрема, у вигляді 1\\3 частини домоволодіння по вул. Франка 114, у м. Борисполі, на який вона має спадкове право, але не може нотаріально оформити спадщину через відсутність на будинок правовстановлюючих документів. Також просила визнати за нею право власності на самочинно збудовані ще за життя [PERSON] погріб, убиральню, сарай. Позивач в судовому засіданні присутня не була, але надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, в якій позов підтримала. Відповідач, представник Бориспільської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову з проханням розглядати справу у відсутності їхнього представника. Прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.02.1999 р. померла [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть. Позивач була піклувальником померлої, на підставі рішення виконкому Бориспільської міської ради народних депутатів № 266 від 10.10.1977 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у вигляді 1\\3 частини домоволодіння по вул. Франка, 114 в м. Борисполі. Власниками вказаного домоволодіння були : [PERSON] якій належало 1\\3 частина та [PERSON]С.( Василюк ), якій належало 2\\3 частини, на підставі рішення Бориспільського міського народного суду Київської області від 21.04.1981 р., що підтверджується довідкою БТІ . На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу № 185 від 27.11. 1990 р. [PERSON] змінила своє прізвище на Деркач. За життя спадкодавець [PERSON]. не отримала відповідні правовстановлюючі документи на 1\\3 частину нерухомого майно та не зареєструвала його в органах БТІ. Це стало перешкодою для позивача при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. А тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця встановлено та визнано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2007 р. В суді не встановлено інших спадкоємців які б прийняли спадщину, або претендували б на неї. „ Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Також встановлено, що ще за життя спадкодавця [PERSON], було самовільно зведено на земельній ділянці погріб Г, убиральню Е, самочинно збільшено розміри сараю і фактично побудовано сарай Д., які померла за життя, не оформила належним чином - не зареєстровала в органах БТІ, на ці приміщення відсутні відповідні правовстановлюючі документи, і вони не входять до спадкової маси, що створює перешкоди в оформленні свого права власності на це майно в порядку спадкування. Відповідно до висновку про відповідність забудови управління містобудування та архітектури у м. Борисполі за результатами проведеної перевірки, норми забудови на земельній ділянці по вул. Франка,114, виявлені самочинно побудовані : погріб Г-9,0кв.м, убиральня Е -1.2 кв.м., самочинно збільшені розміри сараю по плану розм..6,00х4,00 м., фактично побудовано сарай Д розм.. 4,05х7,20 кв.м., та встановлено, що при будівництві дотримані всі необхідні діючі містобудівні, санітарно-гігієнічні, протипожежні вимоги. Відповідно до ч.3 ст. 375 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішення суду визнане за особою яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вказаної статті закону передбачено можливість визнання за самочинним забудовником (власником, користувачем земельної ділянки) права власності на нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. В судовому засіданні не встановлено порушення самочинним будівництвом будь-яких прав суміжних землекористувачів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 376, 392, 1216, 1218, 1268 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved