Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-19 00:00:00

11 червня 2010 року в суд звернулась ДШ у м.Рівне з позовом до [PERSON] про про зобовязання вчинити дії, а саме зобовязати відповідача задекларувати доходи, що внесені ним в якості грошових внесків до статутного фонду ТзОВ «Сінергія» в сумі 495900,00 грн.. В позовній заяві вказує, що згідно відомостей отриманих від Державного реєстратора, встановлено факт збільшення статутного фонду ТзОВ «Сінергія» (код 33001308) громадянином [PERSON] за рахунок внесків у грошовій формі в сумі 495900,00 грн. на підставі зборів учасників товариства. Листом №7247 від 18.02.2010, який отриманий одержувачем в той же день, року [PERSON] був запрошений в ДП1 у м.Рівне для декларування доходів, які були ним внесені до статутного фонду вказаного Товариства. 9.03.2010 року [PERSON] надав до ДПЗ у м.Рівне лист в якому зазначив, що інформація стосовно внеску в статутний фонд є не вірною і подання декларації про доходи не буде відповідати дійсності. Позовні вимоги просить задовольнити на підставі ч.З ст.86 Господарського кодексу України. Згідно письмових заперечень відповідач позовних вимог не визнає. В обгрунтування своїх заперечень вказує, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України; відповідно до корж Законів України «Про державну1 податкову службу» №509- XXI від 04.22.1990 року та «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-ГУ від 22.05.2003 року на органи податкової служби покладена функція контролю за повнотою та своєчасністю сплати податку з доходів фізичних осіб, проте ні вказаними, ні жодними іншими нормативно-правовими актами податкові органи не наділені правом звернення до суду з вимогою про зобовязання платників податку з доходів фізичних осіб задекларувати свої доходи. На підставі цього просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засідання повністю підтримала позовні вимоги, дала пояснення по суті позову та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення по суті позову, просив відмовити в його задоволені з підстав зазначених в письмових запереченнях. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ДПІ у м. Рівне не підлягають до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.З ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України. Відповідно до норм Законів України «Про державну податкову службу» №509-ХХІ від 04.22.1990 року та «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-ГУ від 22.05.2003 року на органи податкової служби покладена функція контролю за повнотою та своєчасністю сплати податку з доходів фізичних осіб, проте ні вказаними, ні жодними іншими нормативно-правовими актами податкові органи не наділені правом звернення до суду з вимогою про зобовязання платників податку з доходів фізичних осіб задекларувати свої доходи. Таким чином, діючим законодавством України не передбачено права органів ДШ на звернення до суду з позовами до платників податку з доходів фізичних осіб про зобовязання задекларувати свої доходи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі наведеного, ч.2 ст.19, ч.2 ст.6 Конституції України, Закону України «Про державну податкову службу». Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»

Outcome: dismissed