Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачка [PERSON] є абонентом ВАТ «Миколаївгаз» в особі Новоодеського УЕГГ, як споживач природного газу, яка використовуючи в побуті газовими приборами КЧМ та ПГ-4, спожила природний газ в період з 01.04.2004 р. по 01.04.2008 року та не сплатила позивачу за надані послуги з газопостачання. Сума заборгованості при цьому склала 1436 грн. 79 коп. У звязку з тим, що відповідач добровільно не оплачує за спожитий природний газ, тому позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у сумі 1436 грн. 79 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач предявлені позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та пояснила, що 20.04.2001 року від газопостачання позивачем її було відєднано за існування заборгованості за спожитий нею газ. Відключення було проведено методом зварки, а тому з 2001 року вона взагалі не є споживачем природного газу. Також зазначила, що рішенням Новоодеського районного суду від 01.04.2005 року позов ВАТ «Миколаївгаз» до неї було задоволено, вирішено стягнути заборгованість за спожитий нею природний газ в період з 1999 року по 2001 рік включно в сумі 459 грн.18 коп. При цьому просила у задоволенні позову відмовити та застосувати позовну давність, оскільки на момент предявлення до неї вимоги про стягнення з неї боргу за спожитий газ позивачем пропущено строк звернення до суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно відповідачка мешкає за адресою: Миколаївська область м. Нова Одеса, вул.. Першотравнева, 62. Рішенням Новоодеського районного суду від 01.04.2005 року з відповідачки [PERSON] було вирішено стягнути на користь ВАТ «Миколаївгаз» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 459,18 грн., яка утворилася у період з 1999 року по 2001 рік. У рішенні зазначено про те, що зазначена сума боргу стягнута з відповідача у звязку із невиконанням нею договору про реструктуризацію боргу і задоволено частково в період невиконання нею умов зазначеного договору з 02.10.2003 року по 02.10.2005 року. Позивач у позові просив стягнути з відповідача борг за спожитий природний газ, як з абонента ВАТ «Миколаївгаз», тобто вимогу про стягнення заборгованості за договором реструктуризації боргу не предявляв. Відповідно до ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальний строк позовної давності складає три роки, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже сума заборгованості за період з 01.04.2004 року по 30.06.2007 року задоволенню не підлягає у звязку з тим, що позивачем був пропущений строк позовної давності. Причин для поновлення пропущеного строку суд не вбачає, тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Проте, з акту взаємозвірки ВАТ «Миколаївгаз» та відповідачем [PERSON], що підписаний тільки начальником Новоодеського УЕГГ ВАТ «Миколаївгаз» вбачається, що з травня 2004 року суми до сплати за споживання природного газу відповідачу [PERSON] взагалі не нараховувались. Останнє нарахування проведено у сумі 67 грн. 92 коп у квітні 2004 року. Таким чином позивачем не надано доказів того, що відповідач у період з 30.06.2007 року по 30.06.2010 року (по момент предявлення позову до суду) є абонентом ВАТ «Миколаївгаз» та йому було надано послуги з газопостачання, а також про те, що у період з травня 2004 року по 01.04.2008, в тому числі в період з 30.06.2007 року по 30.06.2010 року, до якого строк позовної давності застосований бути не може, відповідач заборгував позивачу за спожитий природний газ. Також позивачем не надано доказів того, що після відєднання будинку, розташованого за адресою: вул.. Першотравнева, 62 у м. Нова Одеса Миколаївської області, в якому мешкає та зареєстрована відповідач [PERSON] із застосуванням методу зварки, в подальшому до вказаного будинку газопостачання було поновлено. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачем не надано до суду доказів того, що відповідачу послуги з газопостачання надавались та відповідачем споживались, то і у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed