Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-12 00:00:00

У вересні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила виселити [PERSON] з будинку № 51 по вулиці Садовій в селі Богданівка Броварського району Київської області за неможливістю спільного проживання без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначала, що 21 жовтня 1987 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу вона з [PERSON] довгий час не проживали разом. В 1994 році вини примирилися так як відповідач завірив, що змінив своє ставлення до сімї. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Після народження сина поведінка [PERSON] в сімї погіршилася, він неодноразово застосував сулу, висловлював погрози. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями внаслідок чого в сімї постійно лунали сварки та скандали. [PERSON] неодноразово зверталася в Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, де [PERSON] робили офіційні попередження про недопустимість антигромадської поведінки, відповідач тричі на протязі року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї, але [PERSON] продовжує вчиняти сварки та зловживати спиртними напоями, що робить неможливим спільне проживання з ним в одному будинку . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2006 року (яке набрало законної сили) в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення за неможливістю спільного проживання постановлено виселити [PERSON], [INFO] з будинку № 51 по вулиці Садовій в селі Богданівка Броварського район\- Київської області за неможливістю спільного проживання без надання іншого житлового приміщення. Рішення суду було виконане. [PERSON] виселено з житлового будинку. Однак, в грудні 2009 року коли не було [PERSON] вдома, відповідач шляхом обману сина самовільно без її згоди вселився в будинок. З моменту вселення [PERSON] став зловживати спиртними напоями, почав їй погрожувати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що проживання з [PERSON] на одній жилій площі є нестерпним у звязку з аморальною антигромадською поведінкою останнього. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів (а.с.16). Свідки [PERSON] й [PERSON] надавши у судовому засіданні покази, пояснили те що вони бачили, що між [PERSON] та [PERSON] часто виникають конфлікти, майже постійно з боку [PERSON], який зловживає алкогольними напоями. Останнім часом, стосунки між ними взагалі стали поганими, він постійно погрожує [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 157 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що членів сім"ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.І ст.116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують, його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання чи громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно із п.17 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу» від 12 квітня 1985 року № 2 при вирішенні справи про виселення на підставі ст.116 Житлового кодексу осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 жовтня 1987 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайононного управління юстиції Київської області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за № 195 від 21 жовтня 1987 року (а.с.11). Як вбачається з свідоцтва про право власності на житловий будинок який розташований в селі Богданівка по вулиці Садовій за № 51 належить на праві приватної власності [PERSON] [PERSON] нею придбане не під час шлюбу з [PERSON] Згідно із постановами про відмову в порушенні кримінальних справ Броварського МБ (з обслуговування м.Бровари та Броварського району) ГУМВС України в Київській області від 10 лютого 2010 року, від 13 квітня 2010 року та від 16 липня 2010 року вбачається, що в порушенні кримінальних справах відмовлено за відсутністю в діях [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ст.296 КК України. Постановами Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2010 року, від 22 квітня 2010 року та від 19 липня 2010 року (які набрали законної сили) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, шо позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved