Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

В квітні 2009 року Закрите акціонерне товариство «ПроКредит Банк» /далі ЗАТ «ПроКредит Банк»/ звернулося до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 01 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5.16269, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 8400 доларів США, строком на 21 місяць, з процентною ставкою 20 % річних. В забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором, 01 лютого 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 5.16269-ДП, згідно якого остання відповідає по зобовязанням [PERSON] за кредитним договором як солідарний боржник. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх зобовязань позивач просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON]В, загальну суму заборгованості за договором № 5.16269 від 01.02.2008 року в розмірі 41029,90 грн., та судові витрати, а саме судовий збір в сумі 410 /чотириста десять/ грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 30 /тридцять/ грн. Представник ПАТ «ПроКредит Банк» діючий за довіреністю від 21.09.2009 року (а.с.22) в судовому засіданні підтримав доводи позову і ухвалити рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» визнав в повному обсязі, та не заперечував проти їх задоволення, про що надав відповідну заяву /а.с.47/ Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №250661 від 15.09.2009 року Закрите акціонерне товариство «ПроКредит Банк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», який є правонаступником щодо прав і зобовязань ЗАТ «ПроКредит Банк» та належним позивачем у справі /а.с.46/. Судом встановлено, що 01 лютого 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5.16269, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 8400 /вісім тисяч чотириста/ доларів США, строком на 21 місяць, з процентною ставкою 20 % річних. /а.с.5/ В забезпечення виконання грошових зобовязань за договором № 5.16269, між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 01.02.2008 року, відповідно п.п.1.1. якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем по зобовязанням [PERSON] що виникають з умов зазначеного договору /а.с.8/. Через невиконання відповідачами зобовязань за договором від 01.02.2008 року № 5.16269, станом на 19.03.2009 року склалася заборгованість перед ПАТ «ПроКред Банк» в сумі 41029 /сорок одна тисяча двадцять девять/ гривень 90 копійок, що складається з: - капіталу в сумі 36734,93 грн3; - процентів по Графіку в сумі 1700,39 грн.; - процентів за фактичне користування простроченим капіталом в сумі 977,18 доларів США; - пені в сумі 2366,89 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості станом на 19.03.2009 р. за кредитним договором № 5.16269 /а.с.13/ Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобовязань ухиляються. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогами про виконання зобовязань по кредитному договору в добровільному порядку, але останні свої зобовязання відповідно до кредитного договору не виконували, що підтверджується листами на адресу [PERSON] та [PERSON] /а.с.10,11/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушених умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту, для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Крім того, суд враховує, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовій збір в розмірі 410 /чотириста десять/ грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 30 /тридцять/ грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Outcome: approved