Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-14 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в лютому 2010 року між сторонами була досягнута усна домовленість про придбання позивачем 1\\2 частини квартири №54 по вул. Тернопільській в м. Хмельницькому та на підтвердження наміру придбати її він передав [PERSON] гроші в сумі 8000 грн. В подальшому за рахунок того, що відповідачами було піднято ціну на квартиру, [PERSON] відмовився її купувати та просив повернути 8 000 грн., що були передані ним раніше, про дані кошти відповідачі в добровільному порядку відмовилися повернути. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 8 000 грн. безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів, а також 3% річних за період часу з 12 лютого 2010 року по 12 липня 2010 року в сумі 97 грн. 60 коп., моральну шкоду в сумі 900 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник частину позовних вимог що висувалися до [PERSON] просили залишити без розгляду, оскільки питанням купівлі- продажу частини квартири займалася [PERSON] та саме вона отримала кошти в сумі 8000 грн., решту позовних вимог підтримали та просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні повністю, посилаючись на те, що відповідачем кошти позивачу повернено в липні 2010 року. Заслухавши учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], на підтвердження наміру придбати 1\\2 частину квартири [ADDRESS] 2 лютого 2010 року надав кошти в сумі 8 000 грн. відповідачу [PERSON], яка є власником частини даної квартири, що стверджується письмовими поясненнями [PERSON] від 11 травня 2010 року, які надавалися при перевірці заяви [PERSON] з приводу незаконного заволодіння [PERSON] його коштами в сумі 8000 грн. Вказані обставини також підтверджуються і показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в суді підтвердили існування домовленості між сторонами щодо придбання нерухомості за 16 000 доларів США, факт передачі 8 000 грн. відповідачу, а також те, що [PERSON] відмовився від купівлі-продажу частини квартири у звязку із підняттям ціни на неї відповідачем на 2 500 доларів США. Суд не бере до уваги пояснення свідка [PERSON], який пояснив, що кошти в сумі 8 000 грн. були повернені ним особисто позивачу [PERSON], оскільки при цьому розписка про отримання даних коштів не надавалася, а факт отримання коштів позивачем в судовому засіданні не визнається. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.570 ЦПК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Виходячи з цього, отримані [PERSON] 8 000 грн. на підтвердження наміру придбати частину квартири [PERSON] є авансом. Відповідачем доказів про повернення 8 000 грн. [PERSON] не надано, не встановлено цього і в судовому засіданні. У відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких обставин суд приходить до висновку, що кошти в сумі 8000 грн. були отримані відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] без достатньої правової підстави, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8 000 грн. безпідставно отриманих коштів. Згідно вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача щодо стягнення 3% річних від 8000 грн., якими безпідставно користувався відповідач за період часу з 12 лютого 2010 року по 12 липня 2010 року (вимоги позивача щодо стягнення 3% річних саме за такий період). Розмір 3% річних від неповернутої суми ( 8 000грн.) за період часу з 12 лютого 2010 року по 12 липня 2010 року (тобто за 151 день прострочення) становить 99, 29 грн., що визначається судом наступним чином - 8000 грн. х3% : 365 днів х 151 день прострочення = 99,29 грн. (однак враховуючи вимоги позивача, який просить стягнути з відповідача на його користь 97 грн. 60 коп., з відповідача на його користь має бути стягнута саме така сума). Згідно ч.2 п.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої. При цьому, суд враховує, що позивачу [PERSON] неповерненням коштів спричинена моральна шкода, оскільки неправомірне володіння відповідачем коштами позивача здійснюється тривалий час, що змусило [PERSON] вживати додаткових зусиль для їх повернення, шляхом звернення до правоохоронних органів, що призвело до зміни звичайного ритму життя. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, їх тривалість, а також вимоги розумності та справедливості, та визначає розмір відшкодування моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з заподіювана даної моральної шкоди - відповідача [PERSON] в сумі 200 грн. Судовий збір в сумі 90 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн., сплачені позивачем при зверненні до суду, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial