overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 вересня 2010 року їй виповниться 55 років і вона має намір звертатися в Управління пенсійного фонду України у Кіцманському районі по питанню призначення її пенсії за віком. Вказує на те, що вона попередньо представила в дане управління необхідні документи, в яких є розбіжність в написанні її дівочого прізвища. Зазначає, що трудова книжка та атестат №367 про закінчення школи фабрично - заводського учнівства при Чернівецькій взуттєвій фабриці №33 видані на прізвище "Зеленко" замість правильного "Зиленько". У зв"язку з укладенням шлюбу з [PERSON], який зареєстрований 27 травня 1973 року в Лашківській сільській раді вона змінила дівоче прізвище ЗИЛЕНЬКО на КАРПОВА. В свідоцтві про укладення шлюбу я записана ЗЕЛЕНЬКО, одна заявниця подала заяву в органи РАЦСу про внесення зміни в актовий запис про укладення шлюбу з ЗЕЛЕНЬКО на ЗИЛЕНЬКО. Посилається на те, що дані розбіжності можуть стати підставою для відмови їй у призначенні пенсії. Дослідивши інші докази по справі, суд вважає що її вимоги є обґрунтованими, а тому заяву слід задовольнити. Так в судовому засіданні встановлено, що в свідоцтві про народження серії ТЭ № 420272, її прізвище записано як "Зиленько", що відповідає дійсності, а в трудовій книжці та атестаті №367 про закінчення школи ФЗУ записано ІЕЛЕНКО. На підставі наведеного, ст.ст. 256, 259 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 липня 1983 року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані в с. Суховерхів по пров. Лісному, 9 Кіцманського району Чернівецької області. Вказує на те, що вона є спадкоємицею за законом після смерті матері, окрім неї спадкоємцем по закону є її брат [PERSON] - відповідач по справі, який не претендує на спадкове майно. Зазначає, що своєчасно вступила в управління спадковим майном, однак в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво на спадщину, так як не звернулась в нотаріальну контору у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, тому просила позов задовольнити. Позивачка позов підтримала, відповідач [PERSON] та представник сільської ради позов визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Представник Кіцманського РБТІ в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та інтттими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 12.08.2006 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки, не бажає підтримувати нормальну атмосферу у сім'ї на почуттях поваги, взаємної любові, взаємодопомоги. З 04.07.2010 р. не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Примирення між сторонами неможливе. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Про згоду чоловіка на розірвання шлюбу їй невідомо, оскільки з ним не спілкується. У попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що збереження сім'ї неможливо, питання щодо згоди на розірвання шлюбу з відповідачем не узгоджувала. Просила розірвати шлюб. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з того, що сторони просили розглянути справу у попередньому судовому засіданні, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 12 серпня 2006 року, актовий запис № 1333, шлюбі (а.с.3). Від шлюбу дітей не мають. У відповідності до ст.. 106 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя. Оскільки сторони дітей не мають, доказів, обов'язковість надання яких передбачена ст. 60 ЦПК України, щоб свідчили про ухилення від розірвання шлюбу в органах РАЦС позивачем не надано, а в судовому засіданні відповідач пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для розірвання шлюбу у судовому порядку . За таких обставин, суд вважає, що між сторонами спір відсутній, тому правових підстав для розірвання шлюбу не має, оскільки розірвання шлюбу повинно здійснюватись органом РАЦС.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

12.04.2003 року сторони обрали шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час вони з відповідачем припинили спільне ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дочки у достатньому обсязі, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] позов визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснень позивачки видно, що в даний час відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки, вона перебуває на утриманні [PERSON] Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі ? частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, 20.12.1996 року народила сина [PERSON], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. В цьому зв»язку позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Позивачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з»явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав заяву про слухання справи у йогої відсутність, проти позову не заперечував. з проханням У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. - Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивачка 20.12.1996 року народила сина [PERSON], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Згідно з ч. З ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров?ята матеріальне становище дитини; 2.стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4.інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Згідно з ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи до уваги стан здоров»я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, та ту обставину, що відповідач працює, має заробіток (доход), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин того, що вони не зійшлися характерами, часто сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. З червня місяця 2009 разом не проживають. В цьому звязку позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням справу заслухати у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, що вбачається з поданої заяви. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно зі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 4 квітня 2009 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного, сімя існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сімю не вбачається можливим. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, то суд приймає визнання позову відповідачем. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Представник відповідача, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Позивач в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, не заперечив проти заочного розгляду справи, просить суд стягнути на його користь 67676, 84 грн. основного боргу та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, 31 серпня 2009 року між позивачем з однієї сторони та відповідачем з другої було укладено договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № ДД -6577-3, відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошову суму (вклад) в розмірі 70 тис. грн. на строк 6 місяців та зобов"язався виплачувати позивачу таку суму та проценти на неї з розрахунку 18% річних. 22 березня 2010 року [PERSON] звернувся до керуючого Рівненської філії ПАТ „Західінкомбанк" із заявою про видачу його грошового вкладу у зв"язку із завершенням терміну дії угоди, але отримав від відповідача необгрунтовану відмову у видачі вкладу, а відсотки було сплачено частково у розмірі 250 грн. Пунктом 6 Договору передбачено, що банк зобов'язується видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Вкладник повідомляє банк про намір отримати суму вкладу або його частину за п"ять робочих днів. Довідкою №5/4 від 12 серпня 2010 року, виданою РФ ПАТ „Західінкомбанк", підтверджується, що залишок коштів на рахунку позивача складає 65000 грн. та 2676, 84 грн. -сума відсотків. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму в розмірі встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, у суду є достатньо підстав вважати, що відповідачем грубо порушені норми ст. 1058, ч. 2 ст. 1060 ЦК України, тому приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Остання зазначила, що проживаючи однією сімєю з відповідачем, 28 вересня 2007 року народила дочку [PERSON], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. В цьому звязку позивачка, приймаючи до у ваги,що відповідач ніде не працює, просила стягнути аліменти з нього на свою користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50 грн. щомісяця. У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Відповідач позов визнав. Суд, перевіривши матеріали справи , вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, позивачка 28 вересня 2007 року народила дочку [PERSON], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає . Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, стан здоровя дитини та останнього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 50 грн. щомісяця на утримання дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин зловживання відповідачем спиртними напоями, вони часто сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. З березня 2010 разом не проживають. В цьому звязку позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням справу заслухати у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, що вбачається з поданої заяви. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно зі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 1993 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного, сімя існує формально, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, а тому зберегти сімю не вбачається можливим. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, то суд приймає визнання позову відповідачем. Приймаючи до уваги перебування на утриманні у позивачки двох неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним при оформленні розірвання шлюбу витрати покласти на відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] 0.0. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою було зареєстровано шлюб 21.09.2007 року, актовий запис № 2009. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - Діану, [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В попередньому судовому засіданні позивач заявлені позовні зимоги підтримав, до викладених в позовній заяві пояснень доповнив, що наполягає на розірванні шлюбу, вказав, що примирення між ними не можливе. Просив витрати за розірвання шлюбу покласти на нього. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала і суду пояснила, що дійсно шлюбні відносини припинили своє існування. Проти розірвання шлюбу у попередньому судовому засіданні не заперечувала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 21.09.2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 2009. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]І, про стягнення аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини доходу на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на час навчання. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі з 13.07.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина -[PERSON], [INFO], який проживає з нею і навчається на першому курсі Чернігівського державного інституту економіки та управління на денному відділені, термін навчання закінчується 30.06.2013 року. Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач сплачував аліменти на утримання сина за рішенням суду, але після досягнення сином повноліття виплата аліментів припинилася. Вважає, що оскільки син навчається то потребує матеріальні допомоги, а в добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу. В попередньому судовому засіданні представник позивачки позовні ВИМОГИ підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти розмірі 1/4 частини доходу щомісячно і до викладених в позовній заяві пояснень доповнив, що стягнення аліментів з відповідача просить розпочати з дня звернення до суду 28.07.2010 року і до закінчення нею навчання 30.06.2013 року. Відповідач в попередньому судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, вказав, що згоден платити аліменти на користь позивачки на утриманні сина [PERSON] на час його навчання. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 1.1, розірвали шлюб 13.07.2005. року (а.с.4), від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] [INFO], батьками якого вони являються (а.с.7). На даний час [PERSON] навчається на держзамовленні в Чернігівському державному інституті економіки та управління на 1-му курсі денного відділення буде навчатись до 30.06.2013 року, що підтверджується наданою левів (а.с.6). Суд вважає, що оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання він потребує матеріальної допомоги, проживає з позивачкою (а.с.8) і [PERSON] взмозі надати таку допомогу, оскільки протилежного він суду не довів, отже в силу ст.ст. 199-201 Сімейного Кодексу України позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved