Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-19 00:00:00

02.07.2010р. неповнолітня [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що [PERSON], [INFO] є її батьком, 09.12.1998 року шлюб між батьками було розірвано, під час судового засідання про розірвання шлюбу відповідач не ставив питання про те, з ким з батьків буде проживати неповнолітня дитина, ще у 1997 році, перебуваючи у шлюбі, мати звернулася до суду про стягнення з батька на утримання дитини аліментів, і за виконавчим листом, що виданий Соснівським районним судом м. Черкаси, відповідач повинен сплачувати аліменти, щомісячно, у розмірі ? частини заробітку, але не менше встановленого мінімуму, до повноліття. За злісне ухилення від сплати аліментів, згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 02.10.2002 року відповідач був засуджений за ст. 164 ч.1 КК України. На даний час батько не сплатив на утримання жодної копійки, за довідкою №184/11-45 від 27.05.2010р., має заборгованість по аліментах в сумі 11 121,00грн.. Протягом часу навчання в ЗОШ №10 м. Черкаси батько жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням, не відвідував батьківських зборів, у школі взагалі не знають про його існування. З 1998 року проживає з мамою, яка самостійно займається її вихованням, утриманням, піклуванням, а батько не спілкується, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги, допомоги по вихованню. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків не чинилося, як і не чиниться наразі. Невважаючи [PERSON] батьком, звернулася до суду, і просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити, вказавши, що рішення звернутися до суду на позбавлення батьківських прав батька прийняла самостійно, бо він не забезпечує її харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, свідомо ухиляється від спілкування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світогляду, і вона не бажає, щоб після її повноліття мала обов'язок доньки стосовно такого батька. Відповідач [PERSON] позов визнав, зазначивши, що дійсно після розірвання шлюбу з матір'ю позивача, відносини з донькою не підтримує; грошової допомоги не надає, незважаючи на те, що є рішення суду про стягнення аліментів, бо є непрацюючим; дитину, яка проживає в місті Черкаси не провідує, не цікавиться її життям; коли його запрошували до виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси для вирішення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав на дитину [PERSON], не з'явився, бо вважає, що дитина вже є дорослою і коли вона так вирішила то буде саме так. Представник третьої особи - служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області Виноградська С.І., вважає, що позов, слід задовольнити, та вказала, що вони покладаються на висновок виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси, що ж стосується батька дитини, то він за місцем проживання характеризується посередньо, проживає одиноко, господарством не займається, є не працюючим, проживає за рахунок тимчасових заробітків, зловживає спиртними напоями, з дитиною не підтримує відносин, навіть, коли та приїздить в село В'язівок, Городищенського району до рідні. [PERSON]., як мати неповнолітньої дитини та представник прокуратури Городищенського району Черкаської області Зубенко С.А. позовні вимоги підтримали, при цьому, [PERSON] пояснила, що вона зі своєї сторони батьку дитини не забороняла спілкуватися з дочкою [PERSON], однак у нього відсутні батьківські почуття до неї, також відповідач ні фінансово, ні будь-яким іншим чином не підтримував дитину. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, представника третьої особи, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які вказали, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матір'ю, є матеріально забезпечена, мати приділяє їй достатньо уваги, батько з дитиною не спілкується, відносини не підтримує з 1998 року, матеріально не допомагає, свідомо самоусунувся від виконання своїх обов'язків як батька, та врахувавши думки матері неповнолітньої дитини, представника Городищенської районної прокуратури Черкаської області, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст. 164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківським обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкова - п. 16 вищенаведеної постанови. Згідно положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач по справі [PERSON], 1973 року народження, житель [ADDRESS] являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 3) яка проживає з матір'ю [PERSON] (а. с. 11). 09.12.1998 року шлюб між [PERSON], відповідачем по справі, та [PERSON], розірвано (а. с. 15). Згідно висновку виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 09.06.2010 року №558/1-16, на підставі рішення комісії з питань захисту дитини від 03.06.2010р. №6/50, вважає, за доцільне позбавити громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], так як батько протягом тривалого часу діє всупереч інтересам неповнолітньої, тим самим позбав її права на належне батьківське виховання та утримання (а. с. 4-5). Матеріально-побутове обстеження умов сім'ї неповнолітньої дитини, що проведене комісією Черкаської Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10, показало, що неповнолітня дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним за рахунок матері, у сім'ї панують взаєморозуміння, сім'ю можна характеризувати з позитивної сторони, дитина виховується в комфортабельній психологічній атмосфері, батько [PERSON], після розлучення ніде не працює, аліменти не сплачує, матеріально не підтримує дитину, не виконує батьківських обов'язків (а. с. 14). Відповідно до пояснюючої записки класного керівника дитини, батько за дев'ять років навчання [PERSON] в школі жодного разу не приходив до школи, не спілкувався з класоводом, класним керівником, вчителями, не цікавився навчанням та вихованням доньки, матеріальної допомоги дочці не надає (а. с. 20). Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 27.05.2010р., в розмірі 11121,00грн. (а. с. 10), був двічі судимий у 2002 році, у 2005 році за ухилення від сплати аліментів, за ст. 164 ч.1 КК України, належних висновків для себе не зробив (а.с. 6,7-8). Мати неповнолітньої дитини [PERSON] за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, як високоморальна людина, добра, чесна, справедлива, милосердна і т.д. (а. с. 21). Позов підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу, висновком виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 09.06.2010 року №558/1-16, запрошенням відповідача до комісії з питань захисту прав дитини Соснівського району м. Черкаси, актом обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача, характеристиками [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідкою про склад сім'ї дитини, вироками, постановою про стягнення аліментів, виконавчим листом від 1997р., довідкою начальника відділу державної виконавчої служби Городищенського районного управління юстиції від 27.05.2010р. №184/11-45, пояснюючою запискою класного керівника ЗОШ № 10 м. Черкаси, довідкою дитячої поліклініки щодо стану здоров'я неповнолітнього позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved