Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив 31.08.2010 року, посилаючись на те, що 26 лютого 1996 року він та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0205, за яким [PERSON] придбав у власність двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 18.9 кв. м., у тому числі житловою площею 14.0 кв. м., однак складач договору при написанні переплутав загальну та житлову площі в результаті чого в договорі загальна площа вказана 14.0 кв. м., а житлова площа вказана 18.9 кв. м., тому просить внести відповідні зміни в текс договору. Зазначений Договір купівлі-продажу квартири був складений у письмовій формі та зареєстрований на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Джип» у «Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю» у відповідності до діючого законодавства на той період. Під час укладання Договору позивачу не було відомо, що угоди згідно ст. 227 ЦК України підлягають нотаріальному посвідченню, тому що в той момент також діяв закон України Про товарну біржу, згідно ст. 15 якого угоди, які були зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Більш того, безпосередньо в договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Угода обома сторонами була виконана повністю: відповідачка передала позивачу квартиру у власність, звільнила квартиру та знялася з реєстраційного обліку, а [PERSON] в свою чергу виплатив відповідачці гроші за придбану квартиру, прийняв її у власність, вселився, оформив особовий рахунок та мешкає у вказаній квартирі по теперішній час. У відповідності до діючого законодавства позивач зареєстрував право приватної власності на квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» 13 серпня 1996 року за № 159 пр-стр. 62 р. № 167. З лютого 1996 року і до теперішнього часу ніяких претензій ніхто з учасників угоди один до одного, у звязку з її недійсністю, не предявляв. Позивач постійно мешкає в зазначеній квартирі. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися власною квартирою. Однак відповідно до діючого законодавства право власності на зазначену квартиру не врегульовано. Звернувшись в червні 2010 року до агентства нерухомості позивачу стало відомо від маклера, що вказаний договір підлягав нотаріальному оформленню. У звязку з цим позивач був вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, підтвердила, що вона дійсно продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 18.9 кв. м., у тому числі житловою площею 14.0 кв. м., та просила розглядати справу у її відсутності. Суд розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 лютого 1996 року позивач та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу нерухомого майна №96/0205, за яким [PERSON] придбав у власність двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 18.9 кв. м., житловою площею 14.0 кв. м. Зазначений Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений Одеською Універсальною Товарною Біржею «Джип» у відповідності до діючого законодавства на той період. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як вбачається з копії технічного паспорту на спірну квартиру, яки було надано суду зазначена квартира має загальну площу 18.9 кв. м., житлову площу 14.0 кв. м.. В п. 2 Договору купівлі-продажу нерухомого майна №96/0205 від 26 лютого 1996 року дійсно помилково переплутана загальна та житлова площа квартири, тому суд також вважає за можливе враховуючи згоду відповідачки з позовом внести в цей пункт договору відповідні зміни.

Outcome: approved