Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування свого позову, [PERSON] посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 14 січня 2005 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Згідно до рішення Старобільського районного суду від 15 лютого 2010 року, позивач повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 3 грудня 2009 року та до закінчення ним навчання 30 червня 2012 року. Позивач являвся приватним підприємцем, займався підприємницькою діяльністю, але в останній час справи йшли погано і він прийняв рішення про припинення підприємницької діяльності. З лютого 2010 року, позивач не працює і подав заяву про закриття підприємства. 3 червня 2010 року було зроблено Державну реєстрацію в єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення ним підприємницької діяльності. Таким чином він не працює з лютого 2010 року, ніяких прибутків не отримує, до офіційної реєстрації закриття підприємства, він не зміг стати на облік, як безробітний для отримання соціальної допомоги. Відповідно до ст. 192 СК України, - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При винесенні рішення про стягнення з позивача аліментів, суд прийняв до уваги те, що він на той час являвся приватним підприємцем і отримував відповідні прибутки. На теперішній час він не є приватним підприємцем, і у звязку з тим, що не має змоги надавати допомогу повнолітньому сину, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, та не просила про відкладення судового засідання. Зі згоди позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON], суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], до закінчення його навчання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просив суд звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], до закінчення його навчання. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю з наступних підстав. Згідно копії виконавчого листа, виданого Старобільським районним судом 19 березня 2010 року, видно, що згідно рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 лютого 2010 року, з [PERSON] було стягнено на користь [PERSON] аліментні платежі на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 03 грудня 2009 року і до закінчення навчання 30 червня 2012 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] стверджував, що на момент винесення рішення від 15 лютого 2010 року, він являвся приватним підприємцем, займався підприємницькою діяльністю, але в останній час він прийняв рішення про припинення підприємницької діяльності. З лютого 2010 року, ніде не працює і подав заяву про закриття підприємства. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії АГ № 456702 та копії Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії АГ № 456703 від 3 червня 2010 року, було зроблено запис про припинення [PERSON] підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Але, позивач не надав суду доказів про погіршення свого матеріального становища та того, що він намагався працевлаштуватися. Крім того, припинення [PERSON] підприємницької діяльності, не є підставою того, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу. Також, з матеріалів справи не видно, чи звертався позивач до центру зайнятості за працевлаштуванням. У звязку з цим, суд відмовляє позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. На підставі вищевикладеного, ч. 1 ст. 192 СК України,

Outcome: dismissed