Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], якому просить стягнути з відповідачки половину спільних коштів подружжя у розмірі 15465,41 гривень. При цьому позивач посилається на те, що під час перебування сторін у шлюбі вони придбали автомобіль DEO Leganza, та в 2003 році відповідачка уклала з [PERSON] договір позики, згідно якого позичила гроші в сумі 22398,18 грн., з метою забезпечення якого вказаний автомобіль став предметом договору застави, укладеному між [PERSON] і [PERSON] Позивач вказує, що наслідком указаних договорів стало те, [о [PERSON] реалізував зазначений автомобіль, та залишок коштів від реалізації автомобілю складає 30930,82 гривень, які є спільним майном сторін, яке набуте під час шлюбу, тому просить стягнути на свою користь половину зазначеної суми. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги,просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просить відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши атеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 4.11.1984 року, який було розірвано 12.07.2005 що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м.Одеси 12.07.2005 року /актовий запис №511 Згідно договору купівлі -продажу №512424/23-191А від 30.09.1999 року укладеному між [PERSON]П та [PERSON], вбачається, [PERSON] придбала у ЗАТ АвтоЗАЗ-ДЕУ» в розстрочку автомобіль марки Легенза F4CQ577 тобто в період перебування у шлюбі з [PERSON] Відповідно до ст. 22 КпШС України /в редакції 1969 року/, майно,набуте подружжям під час шлюбу;є. їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння. користування і розпорядження цим майном. 29.01.2003 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в розмірі 22398,18 гривень, що було еквівалентно 4200 доларів США /договір посвідчено 29.01.2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №313/. В забезпечення виконання зобов*язань [PERSON] по договору позики між [PERSON] та [PERSON] 29.01.2003 року було укладено договір застави, предметом якого став легковий автомобіль «DEO Leganza», 1998 року випуску, кузов №КLAVF69ZEWB133326 /договір посвідчено 29.01.2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №314/. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2008 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] залишок коштів, отриманих від реалізації предмета застави - автомобіля «ЇЙНОМ.», транзитний номер 416640В, кузов №КLAVF69ZEWB133326 133326, 1998 року випуску, у розмірі 30930,82 гривень, а також понесені нею судові витрати у сумі 500 грн. /а.с. 10-12/. Ухвалою Верховного Суду України від 17 серпня 2009 року вказане рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2008 року залишено без змін. З цього приводу судом досліджено матеріали цивільної справи №2-2850/08, витребувані з Приморського районного суду м. Одеси, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, отриманих від реалізації предмета застави. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON], як стягувач з [PERSON] суми, вказаної в рішенні Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2008 року, будь-яких претензій до [PERSON] немає, дані пояснення свідчать про те, що [PERSON] кошти отримала. її доводи відносно заперечень про право [PERSON] на х/г частину коштів в зв*язку з тим, що [PERSON] при розгляді справи в Приморському районному суді м. Одеси за її позовом усунувся від вимог про стягнення цих грошей та підтримував [PERSON], не можуть бути підставою для відмовлення в задоволенні позову [PERSON] Суд вважає, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] по укладанню вищезазначених договорів, а також придбання автомобілю, мали місце до вступ> в дію Сімейного кодексу України редакції 2004 року, тому при вирішенні дано: справи слід керуватися положеннями КпІПС України /в редакції 1969 року/. Відповідно до ст. 28 КпІПС України, у разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, суд приходить до висновку, що гроші в сумі 30930,82 гривень є спільним майном подружжя, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як доведені та обґрунтовані.

Outcome: approved