Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-20 00:00:00

У червні 2009 року [PERSON] ( на момент подачі позову [PERSON]) [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення порядку користування дачним будинком та визнання права власності на ? частину земельної ділянки. Позов обгрунтовувала тим, що в період шлюбу з відповідачем на наданій відповідачу у користування земельній ділянці в садовому товаристві «Будівельник-1» в селі Рожни Броварського району Київської області вони збудували садовий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. 4-ій Озерній, 17. Рішенням Броварського міськрайонного суду від 10 квітня 2006 року за нею визнано право власності на ? частину садового будинку. Питання про земельну ділянку під час розгляду справи не вирішувалося, оскільки [PERSON] приховав, що земельна ділянка на той час була ним приватизована. Просила суд встановити порядок користування садовим будинком та визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки. Під час розгляду справи позовні вимоги уточнювала, в підсумку після проведення судової будівельно-технічної експертизи просила суд визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,05га, що розташована на території садового товариства «Будівельник-1» Рожнівської сільської ради по вул. 4 Озерній,17, поділити в натурі садовий будинок №17 по вул. 4 Озерній садового товариства «Будівельник-1» масиву садових товариств «Трудовик» з надвірними будівлями між нею та відповідачем [PERSON], виділивши [PERSON] згідно висновку експертизи як другому співвласнику в натурі в садовому будинку житлову кімнату 1-6 площею 9,1 кв.м, житлову кімнату 1-7 площею 9,7 кв.м, житлову кімнату 1-8 площею 9,3 кв.м, частину підвалу І площею 14,99 кв.м, а також теплицю і частину огорожі в межах розташування частини земельної ділянки, а [PERSON] як першому співвласнику сходову 1-1 площею 2,7 кв.м, шафу 1-2 площею 0,3 кв.м, веранду 1-3 площею 17,4 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 10,6 кв.м, частину підвалу площею 17,24 кв.м, а також надвірні будівлі вбиральню, колодязь, навіс і частину огорожі в межах розташування частини земельної ділянки, поділити між нею та відповідачем земельну ділянку площею 0,05 га, на якій розташовано садовий будинок, виділивши кожному по ? частині земельної ділянки, що становить 250 кв.м згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи їй як другому, а відповідачу як першому співвласнику, зобовязати [PERSON] влаштувати ? частину цегляної перегородки товщиною 120 мм в підвальному приміщенні, демонтувати дверний блок в перегородці між приміщеннями 1-4 та 1-7, проріз закласти цеглою, а також стягнути на її користь з відповідача 4128 грн. 57 коп. як компенсацію за відхилення від ідеальної частки у вартості садового будинку та господарських будівель і 6315 грн. 12 коп. судових витрат, які складаються з оплати нею проведення судової будівельно-технічної експертизи. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом, в якому просив суд припинити право власності [PERSON]. на ? частину садового будинку №17 по вул. 4 Озерній садового товариства «Будівельник-1» з виплатою їй грошової компенсації, та визнати за ним право власності на садовий будинок в цілому. У судовому засіданні [PERSON] відмовився від зустрічного позову, відмова прийнята судом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали. Пояснили суду, що рішенням Броварського міськрайонного суду від 10 квітня 2006 року за позивачкою було визнано право власності на ? частину садового будинку №17 по вул. 4 Озерній в садовому товаристві «Будівельник-1», і Апеляційний суд Київської області ухвалою від 03 серпня 2006 року залишив вказане рішення без змін. Послалися на те, що з рішення суду вбачається, що садовий будинок з надвірними будівлями було побудовано в період шлюбу, що відповідно до ст. 132 Цивільного кодексу України 1963 року, що діяв в період побудови садового будинку та господарських будівель, будинок є головною річчю, а господарські будівлі її приналежністю, окремого від будинку права власності на господарські будівлі немає, тому визнавши за [PERSON] право власності на відповідну частину садового будинку, суд тим самим визнав за нею право власності на таку ж частину господарських будівель. Зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на спірний садовий будинок рік його побудови 1993, тому відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992 року забудована в період шлюбу земельна ділянка є спільною власністю подружжя, а припинення шлюбу не припиняє право спільної власності подружжя. З огляду на викладене позивачка, звертаючись з позовом, строку позовної давності не пропустила. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Зазначив, що рішенням Броварського міськрайонного суду від 10 червня 2006 року за позивачкою визнано право власності лише на ? частину садового будинку, а всі надвірні споруди він побудував за свої кошти після 1993 року. Зазначив, що згідно ст. 120 Земельного кодексу України, позивачка могла б розраховувати на отримання земельної ділянки, яка зайнята її частиною садового будинку, а також необхідна для обслуговування її частини будинку, але скористатися даною нормою не має права, бо пропустила строк позовної давності. Просив застосувати до спірних правовідносин з приводу визнання за позивачкою права власності на ? частину земельної ділянки строк позовної давності. Не погоджуючися з Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02 серпня 2010 року, просив призначити по справі повторну експертизу щодо визначення вартості будинку, але під час судового засідання 21 вересня 2010р. відмовився від вказаного клопотання. Просив у позові відмовити. Третя особа Рожнівська сільська рада в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Просила суд розглянути справу без участі сільської ради та прийняти рішення на користь позивачки. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Садовий будинок №17 по вул. 4 Озерній в садовому товаристві «Будівельник-1» масиву садових товариств «Трудовик» села Рожни Броварського району Київської області належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а.с.40,119). Зміна прізвища [PERSON] на прізвище [PERSON] посвідчується Свідоцтвом про зміну імені серії 1- БК №006216, виданим 09 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 89). Як встановлено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2006 року у справі 2-127/2006р., що набрало законної сили, садовий будинок збудовано за спільні кошти подружжя [PERSON] в період шлюбу (а.с.9-10). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Рожнівської сільської ради 18.01.2005 року, рік побудови садового будинку №17 по вул. 4 Озерній садового товариства «Будівельник -1» площею 103,5 кв.м - 1993, відповідно до опису обєкта разом з садовим будинком в Свідоцтві зазначені наступні надвірні будівлі вбиральня, теплиця, колодязь, огорожа (а.с. 40). Суд вважає, що обєктом права спільної часткової власності позивачки та відповідача є як садовий будинок, так і надвірні будівлі, та не приймає до уваги пояснення відповідача, що надвірні будівлі були ним побудовані після 1993 року, оскільки в ході судового розгляду справи відповідач не надав суду доказів щодо зведення ним надвірних будівель після 1993 року. Садовий будинок з надвірними будівлями розташовано на земельній ділянці площею 0,05га. З державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ КВ №111157, виданого Рожнівською сільською радою 24 вересня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3173, вбачається що вказана земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконкому Рожнівської сільської ради від 24 грудня 1997 року (а.с.18). Враховуючи, що садовий будинок було збудовано у 1993 році, правовідносини щодо визнання права на земельну ділянку, на якій було зведено вказаний обєкт нерухомого майна, врегульовані нормами Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року. Згідно ст. 30 кодексу, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Виходячи із змісту зазначеної норми, оскільки подружжя [PERSON] на земельній ділянці побудувало садовий будинок з надвірними будівлями, що є їхньою спільною власністю, у них як в учасників спільної власності на будівлі і споруди відповідно виникло і право спільної власності на земельну ділянку площею 0,05га. За ст. 42 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, що був чинним на момент завершення будівництва садового будинку, розмір часток у праві власності на земельну ділянку визначається пропорційно розміру часток у праві власності на будинок, будівлю, споруду, що знаходяться на земельній ділянці. За таких обставин суд вважає, що вимога відповідача [PERSON] щодо застосування до правовідносин з приводу визнання за позивачкою права власності на ? частину земельної ділянки строку позовної давності не ґрунтується на законі. Згідно ч.4 с. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівель та споруди. За змістом ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності на землю має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. Як встановлено судом, позивачка та відповідач за взаємною домовленістю не можуть провести розподіл садового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки. Згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 19-05/162-10 від 02 серпня 2010 року, проведеної згідно ухвали суду державним підприємством «Київська обласна багатопрофільна лабораторія науково-дослідного експертно-криміналістичного центру», можливо провести розподіл в натурі спірного садового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки між позивачкою та відповідачем.

Outcome: approved