Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Виноградівського районного суду з позовною заявою до управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі з вимогою стягнути недоплачені за ц 2007 - 2010 роки суми щомісячної соціальної допомоги дітям війни у сумі 3929 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року за № 2195-IV (надалі Закон України № 2195-IV) належить до соціальної категорії «Дитина війни», та відповідно до статті 6 Закону України № 2195-ІV з 01січня 2006 року має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімального пенсії за віком. У 2007-2010 роках така допомога їй не виплачувалася, в той час як Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/ 2007 від 9 липня 2007 року були визнані такими, що відповідають Конституції України окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено норми Закону України № 2195-1V "Про соціальний захист війни". Таким чином, відповідачем не виплачено позивачці за період з серпня 2007 року по серпень року включно щомісячної допомоги як дитині війни, тому позивачка просить суд зобов'язати управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі нарахувати та виплатити надбавку до у повному обсязі за період з серпня 2007 року по серпень 2010 року включно. Позивачка у судове засідання не з'явились, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її і. позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд такі задовільнити з підстав наведених в ній заяві. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі, и належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився причини неявки не повідомив, заяв чи повідомлень не надав. Судовий розгляд проведено на підставі наявних доказів у відповідності до вимог ст.ст.169, 224, 225 України, оскільки позивач у своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються ні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є «дитиною війни» в розумінні статті 1 Закону ни № 2195-1V «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до статті 6 Закону України № 2195-IV позивачка має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При іятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України № 2195-ІУ «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами. Крім того, Законом України від 28.12.2007 р. № 107-УІ «Про державний бюджет України на 2008 а про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено у новій редакції, і, зокрема, внесено зміни, якими змінено ір підвищення та встановлено що дане підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої /часників війни, і становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.Однак Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. вищевказані зміни, зокрема. викладення в новій редакції статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що і внесені Законом України від 28.12.2007 р. № 107-УІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Цим же Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. зазначено, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років ахового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч.З ст.28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює >ї повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду раїни за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі. Отже, враховуючи вищевикладене. суд вважає, що саме управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі є належним відповідачем по даній справі. Щодо розрахунку суми невиплаченої допомоги позивачам, то суд приходить до наступних висновків. Так, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 406 грн. за період з квітень-вересень місяць включно 2007 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 121,8 грн. (406 грн. х 30% = 121,8 грн.), а серпень-вересень 2007 року 243,60 грн. (121.8 х 2= 243,60 грн.). Виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 411 грн. за період з жовтень-грудень місяць включно 2007 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 123,30 грн. (411грн. х 30% = >3,30грн.), а за 3 місяці - 369,90грн. (123,30 х 3= 369,90грн.). Всього за 2007 рік сума допомоги позивачці мала становити - 613,5 грн. Так, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 481 грн. за період з квітень-червень місяць включно 2008 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 144,30 грн. (481грн. х 30% = 144,30грн.). За травень 46,54грн. 144.30/31 (днів в місяці)* 10 (днів, за які нараховується допомога)), а за червень - 144,3 грн. Всього за період травень-червень 2008 року - 190,84 грн. (46.54+144,30 - 190.84грн.). Виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 482 грн. за період з липень-вересень місяць включно 2008 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто о 144.30 грн. (482грн. х 30% = 144.60грн.), а за 3 місяці - 433,80грн. (144,60 х 3- 433,80грн.). Виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 498 грн. за період з жовтень-грудень місяць включно 2008 року, сума допомоги щомісячно позивачці мапа становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 149,40 грн. (498 грн. х 30% = 149,40грн.), а за 3 місяці - 448,20грн. (149,40 х 3= 448,20 грн.). Всього за 2008рік сума допомоги позивачці мала становити - 1072,84 грн. Позивачка зазначила, що за період 2008 року їй сплачено 579,30 грн. Сума заборгованості становить 493,54 грн. Так, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 498 грн. за період з січня по грудень місяць включно 2009 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 149,40 грн. (498грн. х 30% = 149,40грн.), а за ці 12 місяців - 1792,80грн. (149,40 х 12= 1792,80грн.). Позивачка зазначила, що за період 2009 року їй сплачено 597,60 грн. Сума заборгованості становить 1195,20 грн. Так, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 695 грн. за період з січень-березень місяць включно 2010 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 208,50 грн. (695 грн. х 30% = 208,50 грн.), а за ці 3 місяці - 625,50 грн. (208,5 х 3= 625,5 грн.). Виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 706 грн. за період з квітень-червень місяць включно 2010 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто по 21 1.80 грн. (706 грн. х 30% = 211,80грн.), а за 3 місяці - 635,4 грн. (211,80 х 3= 635,40грн.). Виходячи з розміру прожиткового мінімуму в розмірі 709 грн. за період з липень-вересень місяць включно 2010 року, сума допомоги щомісячно позивачці мала становити 30% від прожиткового мінімуму за кожний місяць, тобто за липень 2010 року - 212,7 грн. (709 грн. х 30% = 212,70грн.). Всього за період з січня по липень місяці 2010 року включно сума допомоги позивачці мала становити - 1473,6 грн. Позивачка зазначила, що за період 2010 року їй сплачено 348,6 грн. Сума заборгованості становить 1125 грн. Таким чином, через бездіяльність управління пенсійного фонду у Виноградівському районі позивачці не виплачено за період з серпня 2007 року по липень 2010 року включно 3427,24 грн. щомісячної державної соціальної допомоги, як Дитині війни. Суд також констатує, що відсутність механізму реалізації статті 6 Закону України № 2195-1V «Про соціальний захист дітей війни» не може бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Зазначена норма Кодексу зобов'язує суд для усунення прогалини у правовому регулюванні відносин застосувати інститут аналогії закону і права. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial