overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

03 березня 2010 року [PERSON]І, звернулася до суду із позовом до громади про визначення додаткового строку тривалістю у три місяця для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Позов, з посиланням на ст. 1272 ТДК України, мотивовано тим, що позивач пропустила його з причин хвороби. У ході розгляду справи долучено [PERSON], який також звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні позов було підтримано позивачем. Сільський голова звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Позов визнав. Третя особа [PERSON] заперечував проти позову. Вважає, що позивач без поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, а тому її вимоги не підлягають задоволенню. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають спадковому праву. З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2009 року помер чоловік позивачки, [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина у тому числі на легковий автомобіль ГАЗ-24, 1978 року випуску та автопричіп, 1989 року випуску. Це рухоме майно спадкодавець заповів [PERSON] Остання від прийняття спадщини не відмовлялася. Статтею 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини. Отже строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини закінчується 22.12.2009, Позивач звернулася із такою заявою до нотаріуса 29.01.2010, а ш постановою нотаріуса у видачі неї свідоцтва про право на спадщину було відмо; лящ З пояснень позивача вбачається, тцо вона після смерті чоловіка постійно тав Наведено підтверджується і даними центральної міської лікарні Ж 29.04.2010 № 99 про неодноразове звернення позивача до лікарів з приводу хронічних хвороб з 02.07.2009 по 16.12.2009 року ,(а.с.19).Суд вважає, ще пропустила сірок для звернення до нотаріуса з поважних причин Відповідно до положень ч.З ст.1272 ЦК України за позовом спадкоо- ; пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначі'- додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що строк пропущений поз поважних причин, а тому є підстави для визначення їй додаткового сіроку для пр« спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ВАТ «Зв'язокчормет» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона працювала в ВАТ «Зв'язокчормет» підсобним робітником з 28 серпня 2006 року по 3 серпня 2009 року. 3 серпня 2009 року з роботи звільнена за ст. 38 Кодексу Законів про працю України. На день її звільнення відповідачем не виплачена заробітна плата у розмірі 2212 гривень 45 копійок. Вона неодноразово зверталась до відповідача з заявою про розрахунок, однак до теперішнього часу розрахунку з нею не проведено, тому змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] допитана у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, а саме стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 2212 гривень 45 копійок. Представник відповідача ВАТ «Зв'язокчормет» у суд не зявився, про причини не явки суду не повідомив, адже належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим розглянути справу заочно. Допитавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «Зв'язокчормет» про стягнення заборгованості по заробітній платі таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ВАТ «Зв'язокчормет» підсобним робітником з 28 серпня 2006 року по 3 серпня 2009 року. 3 серпня 2009 року з роботи звільнена за ст. 38 Кодексу Законів про працю України. На день її звільнення відповідачем не виплачена заробітна плата у розмірі 2212 гривень 45 копійок. Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітників виплата усіх сум, належним йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому її позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

У січні 2007 р. ВАТ „Енергопостачальна компанія „ Дніпрообленерго в інтересах Криворізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у розмірі 321,98 грн. , внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що при перевірці за адресою м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка, 1/142, було виявлено, що споживачем було пошкоджено прилад обліку, а саме допущено видавлювання оглядового скла з метою гальмування диска електролічильника, про що був складений акт-протокол № 00058355 від 23.01.2004 р.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 89 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження судова повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідачем порушені «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, а саме, пошкоджено прилад обліку, шляхом видавлювання оглядового скла з метою гальмування диска електролічильника, і це було виявлено при перевірці 23.01.2004 р. про що складено акт № 00058355 від 23.01.2004 р. (а.с. 8). Відповідно до ст.ст.614,1166 ЦК України 2003 р., ст.ст. 26,27 Закону України „ Про електроенергетику, п.п. 42, 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією для населення, в тому числі за незабезпечення збереження приладу обліку та пломб на ньому. У відповідності з п.53 ПКЕЕН, п.п. 2, 5, 6 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем «Правил користування електричною енергією для населення», сума збитків за період з 30.10.2003 р. дати останньої контрольної перевірки показань лічильника, по момент виявлення порушення ПКЕЕН (23.01.2004 р.), складає суму 321,98 грн., з урахуванням коефіцієнту використання потужності електроустановки споживача. Таким чином стягненню підлягає сума 321,98 грн.. 30.01.1989 р. відповідачем змінено прізвище на [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2010 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.03.2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, втрату взаємних почуттів. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що 06.03.2009 зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] народження 22.04.2009. Спільне життя не склалось через втрату взаємних почуттів, непорозуміння. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлено: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.03.2009 [PERSON] шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] народження 22.04.2009. Спільне життя між сторонами не склалось через постійні сварки, непорозуміння та ін. Спільне господарство не ведеться. Фактично шлюбні відносини припиненні з серпня 2010 року. Викладене також підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.4); свідоцтвом про одруження (а.с.5); іншими матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Від шлюбу народилось двоє дітей. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, чоловік зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов, обґрунтувала причини неможливості збереження сімї. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. Суд, дослідивши письмові докази, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони не підтримують подружні стосунки, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, сімя існує формально, збереження її неможливе. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Гайсинська ЦРЛ звернулася в суд з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], вказуючи, що він хворіє на заразну форму туберкульозу, уникає лікування, внаслідок чого є джерелом інфекції і становить загрозу для оточуючих. Під час розгляду справи представник Гайсинської ЦРЛ пояснив, що [PERSON] перебуває на обліку в Гайсинському тубкабінеті з приводу туберкульозу легень, ухиляється від лікування, є виділювачем мікробактерій туберкульозу, становить епідеміологічну загрозу для оточуючих, у зв'язку із захворюванням потребує довготривалого шестимісячного лікування в умовах обласного тубдиспансеру. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи [PERSON] до суду не з'явився, не повідомляючи про причини неявки. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких міркувань. За змістом ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» хворі на заразні форми туберкульозу, які ухиляються від лікування і становлять загрозу розповсюдження хвороби серед населення, за рішенням суду підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Оскільки [PERSON] перебуває на обліку в тубкабінеті Гайсинської ЦРЛ, хворіє відкритою формою туберкульозу легень і потребує довгострокового лікування в спеціалізованому закладі, то необхідно постановити рішення про його про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу на строк шість місяців місяці. Висновок суду, крім пояснень учасників розгляду справи, підтверджується, ще й таким: - висновком лікарської комісії від 11.10.2010 року, з якого видно, що [PERSON] має захворювання на відкриту форму туберкульозу з інфільтративним туберкульозом лівої легені в Ф розпаду і потребує шестимісячного лікування в умовах Вінницького обласного тубдиспансеру (а.с.2)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Гайсинська ЦРЛ звернулася в суд з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], вказуючи, що він хворіє на заразну форму туберкульозу, уникає лікування, внаслідок чого є джерелом інфекції і становить загрозу для оточуючих. Під час розгляду справи представник Гайсинської ЦРЛ пояснив, що [PERSON] перебуває на обліку в Гайсинському тубкабінеті з приводу туберкульозу легень, ухиляється від лікування, є виділювачем мікробактерій туберкульозу, становить епідеміологічну загрозу для оточуючих, у зв'язку із захворюванням потребує довготривалого шестимісячного лікування в умовах обласного тубдиспансеру. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи [PERSON] до суду не з'явився, не повідомляючи про причини неявки. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких міркувань. За змістом ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» хворі на заразні форми туберкульозу, які ухиляються від лікування і становлять загрозу розповсюдження хвороби серед населення, за рішенням суду підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Оскільки [PERSON] перебуває на обліку в тубкабінеті Гайсинської ЦРЛ, хворіє відкритою формою туберкульозу легень і потребує довгострокового лікування в спеціалізованому закладі, то необхідно постановити рішення про його про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу на строк шість місяців місяці. Висновок суду, крім пояснень учасників розгляду справи, підтверджується, ще й таким: - висновком лікарської комісії від 11.10.2010 року, з якого видно, що [PERSON] має захворювання на відкриту форму туберкульозу обох легень в Ф розпаду МБТ+ і потребує шестимісячного лікування в умовах Вінницького обласного тубдиспансеру (а.с.2)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить надати йому право на шлюб з [PERSON], [INFO], уродженкою та жителькою с.Перенівка Рогатинського району Івано-Франківської області. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав повністю та суду пояснив, що тривалий час зустрічався, а тепер перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Бажає зареєструвати з нею шлюб. Однак через те, що не досяг шлюбного віку органи рацсу не приймають його заяви про реєстрацію шлюбу. Надання йому права на шлюб відповідає його інтересам, оскільки вони покохали один одного, взаємини з [PERSON] ґрунтуються на любові та взаєморозумінні. [PERSON] завагітніла. Бажання зареєструвати шлюб спільне бажання його і [PERSON]. [PERSON] просила заяву задовольнити. Вона та Богдан тривалий час зустрічаються. Бажають створити сімю. Їхній намір зареєструвати шлюб є добровільним та взаємним. [PERSON] в судове засідання не прибула, просила заяву [PERSON] задовольнити, про що подала письмову заяву. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився 08 листопада 1992 року в м.Рогатині. Його батьками є [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІІ - НМ №490998, виданим 16 листопада 1992 року відділом загсу м.Рогатина Рогатинського району Івано-Франківської області. На день звернення до суду заявник досяг 14 річного віку Як вбачається із письмової заяви матері заявника [PERSON], вона не заперечує щодо створення сімї та реєстрації шлюбу її сином [PERSON] з [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Рогатинською центральною районною поліклінікою 21 червня 2010 року, [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації міста Рогатина з приводу вагітності. Відповідно до статті 22 сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.2 статті 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Основою сімї є шлюб. Статтею 51 Конституції України встановлено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Шлюб - це вільний добровільний союз рівноправних чоловіка та жінки, спрямований на створення сімї, заснований на взаємній повазі. Держава зацікавлена у зміцненні і стабільності шлюбу. За таких обставин та доказів суд приходить до висновку, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає його інтересам. У заявника наявне стійке волевиявлення створити сімю, проживати спільно з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а тому заяву слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 22,23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON],[INFO], уродженцем та жителем [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала повністю та суду пояснила, що тривалий час зустрічалася, а тепер перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Дмиторм. Бажає зареєструвати з ним шлюб. Однак через те, що не досягла шлюбного віку органи рацсу не приймають її заяви про реєстрацію шлюбу. [PERSON] їй права на шлюб відповідає її інтересам, оскільки вони покохали один одного, взаємини з [PERSON] ґрунтуються на любові та взаєморозумінні. Бажання зареєструвати шлюб спільне бажання її та [PERSON] [PERSON], мати заявниці, у судовому засіданні просила заяву дочки задовольнити. Взаємини між дочкою та [PERSON] стабільні та щирі. Вони тривалий час зустрічаються. Покохали один одного. Бажають проживати разом та зареєструвати шлюб. Впевнена, що надання права на шлюб не буде суперечити інтересам її дочки. [PERSON] просив задовольнити заяву [PERSON]. Він та Вікторія тривалий час зустрічаються. Бажають створити сімю. Їхній намір зареєструвати шлюб є добровільним та взаємним. Суд, вислухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 13 січня 1994 року у с.Перенівка. Її батьками є [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія І - НМ №254677, виданим 28 січня 1994 року Підвинянською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. На день звернення до суду заявниця досягла 14 річного віку Як вбачається із письмової заяви, мати заявниці [PERSON] не заперечує щодо створення сімї та реєстрації шлюбу її дочкою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Рогатинською центральною районною поліклінікою 21 червня 2010 року [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації міста Рогатина з приводу 17-18 тижнів вагітності. Відповідно до статті 22 сімейного кодексу України шлюбний вік для жінки встановлюється у сімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.2 статті 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Основою сімї є шлюб. Статтею 51 Конституції України встановлено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Шлюб - це вільний добровільний союз рівноправних чоловіка та жінки, спрямований на створення сімї, заснований на взаємній повазі. Держава зацікавлена у зміцненні і стабільності шлюбу. За таких обставин та доказів суд приходить до висновку, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам. У заявниці наявне стійке волевиявлення створити сімю, проживати спільно з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а тому заяву слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 22,23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, вказуючи на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2003 року №874 належить нежитлове приміщення, загальною площею 226,4 кв.м за адресою: м. Маріуполь, вул. Підгорна, 27. Нею самочинно було проведено реконструкцію нежитлового приміщення у житловий будинок «А-1», з цокольним поверхом «А/п», побудовано ганок «а», гараж «В-1», погріб «В/п», літню кухню «Б-1», огорожу «№1», ворота «№2», калитка «№3». Прохала визнати за неб право власності на вказані самочинно збудовані споруди. Позивач у письмовій заяві підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 375 ч.3 ЦК України право власника на споруду здійснюється їм за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використовування земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 20.05.2003 року №874 [PERSON] належить нежитлове приміщення, загальною площею 226,4 кв.м за адресою: м. Маріуполь, вул. Підгорна, 27. Як випливає з висновку спеціаліста конструкція самочинно зведених будівель не порушують вимог державних будівельних норм України та їх технічний стан забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію.

Outcome: approved