Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-24 00:00:00

03.03.2010 року до суду подано позов [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 2 676,85 гривень на відшкодування матеріальних збитків та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] в своїй позовній заяві зазначила, що 03.10.2009 на автошляху Рогань-ХНАУ біля ЛЄП №Р80/25 автомобілем «ВАЗ 21013» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснено наїзд на велосипедиста, неповнолітнього сина позивача, чим самим [PERSON] було завдано значних ушкоджень здоров`ю. Сторони у судове засідання не з`явились, проте позивач надав суду заяву в якій позов підтримала, просила слухати справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, не надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши письмову заяву позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінальної справи № 57090580 слідчого ОР ДТП СУ ГУМВД України в Харківській області встановлено, що дорожнього-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля «ВАЗ 210132» держ. Номер 67896 ХК під керуванням [PERSON] , який порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, в діях інших учасників ДТП відсутні порушення Правил дорожнього руху. На підставі ч. З ст. 61 ЦПК України ця обтавина не доказується при розгляді цієї справи. Крім того, травма тіла неповнолітнього [PERSON] віднесена до легких тілесних ушкоджень, яки призвели до тимчасового розладу здоров`я. Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5 цієї статті закріплює, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З виписки з історії хвороби хворого [PERSON] встановлено, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна лікарня центр екстреної допомоги та медичній катастрофі» Сума матеріальної шкоди, яка заподіяна позивачу внаслідок ДТП підтверджується фіскальними чеками, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2 676 гривень 85 «оп. з урахуванням раніше сплаченої відповідачем в добровільному порядку 1 000 гривень. Стаття 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вирішуючи питання про моральну шкоду завдану позивачу, суд виходить з того, що з моменту ДТП потерпілий неповнолітній [PERSON] нервував, морально переживав, тривалий час після ДТП з важкими травмами знаходився у шоковому стані, переніс операцію, страждав від болю, від отриманих травм, через обмежену здатність вести нормальний образ життя, займатися спортом. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є співмірмими та є такими, що підлягають задоволенню. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 гривень 00 коп в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 76 гривень 77 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень, сплачені позивачем, суд стягує за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved