overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний природний газ станом на 01 червня 2010р. в сумі 1037 грн. 95 коп. Посилався на те, що відповідач перебуває у договірних відносинах з ВАТ «Полтавагаз» по наданню послуг з газопостачання за адресою [ADDRESS]. Станом на 01.06.2010р.за даною адресою рахується заборгованість в сумі 1037 грн. 95 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Зі згоди представника позивача, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач 08.12.2008р. уклав договір № 551358 про надання послуг з газопостачання. Проживає відповідач за адресою [ADDRESS]. Згідно з цим договором позивач зобовязується безперервно надавати Споживачеві послуги з постачання природного газу, а Споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природний газ. В звязку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання в повному обсязі та не оплачує послуги з газопостачання, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2010р. становить 1037 грн. 95 коп. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з газопостачання належним чином не виконує, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 30 грн., а також судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт , що він постійно проживав на території України в місті Харкові до 08 липня 1990 року року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 26.03.1982 року в м.Дашховуз Туркменістану. В серпні 1989 року він прибув на територію України до своїх батьків в місто Харків, де проживав за адресою : [INFO] до 08 липня 1990 року. Потім він повернувся до Туркменістану, а в 2008 році знову приїхав на Україну в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Заявник має на Україні постійну реєстрацію, про що свідчить відмітка в паспорті. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Суд,вивчивши матеріали справи , вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 16 липня 1990 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено,що [PERSON] дійсно проживав зі своїми батьками в м.Харкові до 15 липня 1990 року. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м.Харкові. Свідки [PERSON] Шайкула та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України. Таким чином, суд вважає,що факт постійного проживання [PERSON] на території України з серпня 1989 року по 08 липня 1990 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

31.08.2010р. позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.01.2009р. він зареєстрував шлюб з відповідачем. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON]. Цей шлюб у обох перший. Від спільного життя мають неповнолітню доньку Анастасію [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказує те, що між ними не має взаєморозуміння, на примерення не згоден, в зв*язку з чим просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з*явився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з*явилась, але надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнала та просила відновити її дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно ст.ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений однім із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 17.01.2009року виконкомом Новотроіцької селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис №4 (а.с. 5). Від спільного життя мають неповнолітню дитину: доньку Анастасію [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків є відсутність взаєморозуміння, на примірення сторони не згодні, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

13 серпня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і в них 18.08.1997 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалось, дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Тому, за згодою позивачки, згідно вимог ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме 18.08.1997 року, позивачка народила сина [PERSON], батьком якого є [PERSON] Сторони не проживають спільно, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний таку надавати. Дані факти підтверджуються матеріалами справи, в тому числі паспортом позивачки з відміткою про реєстрацію 04.11.1989 року шлюбу з відповідачем [PERSON], свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про розірвання шлюбу і ніким не оспорюються. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Враховуючи вимоги ст.ст. 182, 184 СК України та те, що відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про стягнення аліментів із відповідача на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 07 листопада 2006 року вони зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час коштів на утримання дитини чоловік не надає, донька часто хворіє, та потребує постійного лікування, донька повністю перебуває на утриманні позивачки. На утриманні позивачки знаходиться ще донька від першого шлюбу. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) гривень на утримання неповнолітньої дочки. Відповідач визнає позовні вимоги частково, просить суд зменьшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки, встановивши розмір відповідно до 30% прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Під час шлюбу у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 02 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №70. Заключеннями ЛКК Новоушицької ЦРЛ підтверджується стан здоровя доньки [PERSON] - хворіє. Довідки № 2572 від 16 серпня 2010 року, виданою виконкомом Новоушицької селищної ради, підтверджується факт, що на утриманні [PERSON] знаходиться дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне ззначення, суд за заявю платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При винесенні рішення суд бере до уваги наведені вище обставин, з врахуванням обєктивно досліджених доказів та норми Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року, щодо встановленого на 2010 рік прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів, що підлягають щомісячному стягненні з відповідача у твердій грошовій сумі, в розмірі 300 (триста) гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 13 серпня 2010 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб. В шлюбі у них народився син [PERSON]. [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач вигнав позивачку та неповнолітнього сина із їх спільного дому, та перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина. На даний час неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачкою, постійно хворіє та потребує періодичного лікування, син повністю перебуває на утриманні позивачки. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомила. Надіслала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідач визнає позовні вимоги частково, просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки, встановивши розмір відповідно до 30% прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Під час шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 лютого 2006 року Куражинською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області., актовий запис №1. Випискою рішення Новоушицького району підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки виданої виконкомом Куражинської сільської ради № 356 від 18 серпня 2010 року суд вбачає, що [PERSON] на території сільської ради ніде не працює та не навчається. Довідкою виданої виконкомом Куражинської сільської ради від 18 серпня 2010 року №558 підтверджується факт, що неповнолітній син [PERSON] [INFO] дійсно знаходиться на утриманні позивачки. Заключениями ЛКК Новоушицької ЦРЛ підтверджується стан здоров'я сина [PERSON] - хворіє. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досяі нення нею повноліття. Відповідно до ч. З ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне ззначення, суд за заявю платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При винесенні рішення суд бере до уваги наведені вище обставин, з врахуванням об'єктивно досліджених доказів та норми Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року, щодо встановленого на 2010 рік прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів, що підлягають щомісячному стягненні з відповідача у твердій грошовій сумі, в розмірі 290 (двісті дев'яносто) гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено з квітня 2010 року, сімя розпалася оскільки подружнє життя не склалося. Від спільного проживання вони мають одну спільну неповнолітню дитину: доньку Евеліну, 08.12.2004 р. н. В шлюбі перебувають вперше. У судове засідання позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, пояснивши, що сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе за різністю характерів та поглядів на життя, спільне проживання і господарство не ведеться. Наполягає на розірванні шлюбу. В строк, наданий судом для примирення, залишився безрезультатним. Відповідачка позовні вимоги позивача не визнала, просить суд шлюб не розривати надати додатково строк для примирення, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Отже, судом відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто без участі сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сімя розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання на протязі тривалого часу, небажання сторін примиритись. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету сторони - не мають. Спору про поділ спільного майна не має. Додатково примирення сторонам надавати не доцільно. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем припинено з березня 2010 року, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини, внаслідок чого між ними виникають сварки. Позивач вважає, що примирення між ними неможливо. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 1988 року, що був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з березня 2010 року. Суд вважає, що збереження шлюбу неможливо, оскільки суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], померлої 13 травня 1998 року. Свої заявлені вимоги позивач мотивує тим, що його матері, [PERSON], належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-ОЗ №0099644, виданий на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 30.04.1996 року №224, розміром 5,08 га, на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області. 13 травня 1998 року [PERSON] померла. Позивач, як спадкоємець за законом, фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері, в нього на руках знаходиться сертифікат на право на земельну ділянку, але, по причині юридичної неосвіченості, своєчасно, у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина позбавила позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з»явився, однак, у відповідності до ст.158 ЦПК України надав суду клопотання, в якому просив розглянути його справу без нього, задовольнивши її у повному обсязі, а для захисту його інтересів в суді просив допустити адвоката [PERSON] Оленівська сільська рада і Державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори теж в судове засідання не з»явилися, однак надали суду клопотання, в якому не заперечують проти задоволення вимог позивача і також просили розглянути справу без них. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що матері позивача [PERSON] на праві власності належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-ОЗ №0099644, виданий на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 30.04.1996 року №224, розміром 5,08 га, на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області. Після її смерті позивач фактично прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки, але, у встановлений законом строк, по причині юридичної неосвіченості, не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 п.З ЦК України. Суд прийшов до висновку, що пропуск позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини стався з поважних причин і вважає за доцільне визначити її додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-22 00:00:00

01 квітня 2010 року ВАТ ЕК Миколаївобленерго звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача боргу за спожиту електроенергію в сумі 421,12 гривень. В своєму позові позивач посилається на невиконання відповідачем, яка проживає по вул. Молодіжній,8 в с. Червоноволодимирівка, Новоодеського району, Миколаївської області, договірних зобовязань з оплати коштів за використану електроенергію. Внаслідок порушення цих зобовязань відповідачем, заборгованість зі сплати коштів за використану електроенергію станом на 30.03.2010 року склала 421,12 грн. Добровільно сплатити борг відповідач відмовився, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» 421,12 грн. боргу за надану і спожиту електроенергію, а також 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог, так як відповідачем добровільно сплачено 369,60 грн. На підставі цього, представник позивача просить суд стягнути з відповідача 51,42 грн. та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча знав про дату і час розгляду справи в суді, про що свідчить його підпис в явочному листі. Справа у відповідності до вимог ст.. 169 ч.4 ЦПК України, розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач являється абонентом ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». Станом на 30.03.2010 року, відповідач в порушення договірних зобовязань своєчасно не сплачував кошти за використану електроенергію, внаслідок чого у неї перед позивачем виник борг у сумі 421,12 грн., який відповідно до ст. ст. 526, 530,610, 625, 714 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки, відповідач добровільно сплатив 369,60 гривень боргу, то з нього слід стягнути на користь позивача 51,42 грн. боргу за спожиту електроенергію. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави мито в розмірі 51 грн. та судові витрати по справі у вигляді 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь позивача.

Outcome: partial