overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПриватБанку за місцезнаходженням Рівненської філії борг у розмірі 5586,91 грн. за кредитним договором №ROR0RB12331257 від 08.09.2005 року. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь Приватбанку витрати по сплаті державного мита в розмірі 55,87 грн. та витрати на сплату інформаційно-технічного забезпечення процесу в розмірі 30 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №ROR0RB12331257 від 08.09.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 4500\~грн. на строк до 06.09.2007 року із сплатою відсотків за його користування у розмірі 4%, на споживчі цілі. У порушення своїх договірних зобов»язань, відповідач не дотримувався вимог з погашення кредиту та відсотків згідно термінів та порядку, встановлених в договорі. З 17.01.2006 року у відповідача існує заборгованість по вказаному кредиту, відсотках та пені в розмірі 5586,91\~грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. В своїй заяві просить справу розглянути без його участі та участі його представника [PERSON] Позовні вимоги не визнає, оскільки кредитний договір він не укладав і підпис свій не ставив. Це підтверджується заключенням експерта, що знаходиться в кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] по ч.1 ст.190 КК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], оцінивши докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно кредитного договору №ROR0RB12331257 від 08.09.2005 року (а.с.11-13) [PERSON] отримав кредит в розмірі 4500 грн. Як вбачається з оглянутих матеріалів кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] по ч.2 ст.190 та ч.1, ч.3 ст.358 КК України, а саме у поясненнях [PERSON] зазначено, що він особисто кредит в ПриватБанку не оформляв і ніяких документів не підписував і не отримував. Пояснення, дані [PERSON], підтверджуються висновком експерта №28 від 03.07.2007 року вбачається, що підписи в заяві про надання кредиту, в графі «Позичальник» кредитного договору, в ксерокопії паспорта [PERSON] від імені останнього, в ксерокопії ідентифікаційного коду від імені [PERSON], в акті прийому передачі майна в заклад в графі «Заставодавець», в акті прийому передачі товару в графі «Покупець» виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для відмови у задоволені позову На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю свої позовні вимоги підтримала по підставам вказаним в позовній заяві і просить суд стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК«Дніпрообленерго» в рахунок відшкодування збитків 457 грн. 72 коп. і судові витрати по справі у сумі 120 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обємі. Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позовні вимоги згідно зі ст..ст. 16, 22 ЦК України необхідно задовольнити, так як в ході судового засідання встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії. 18.03.2010 року представниками енергопостачальника була здійснена перевірка стану приладу обліку споживача на відповідність ПУЕ та ПКЕЕ. При перевірці було виявлено правопорушення п. 42, 48 ПКЕЕн та складено акт № В 034919 від 18.03.2010 року, а саме шунтування струмових ланцюгів приладу обліку (встановлена перемичка, яка шунтує струмові ланцюги облік між 1 та 2 клемами), внаслідок чого спожита електроенергія недораховувалась (а.с.5). В акті було зроблено застереження, що споживач запрошується на комісію по розгляду акту, споживач був належним чином повідомлений щодо розгляду складеного відносно неї акту але двічі проігнорував запрошення (а.с.6). 27.04.2010 року без присутності споживача [PERSON] відбулося засідання комісії по розгляду акту за результатами якого прийнято рішення, що споживач несе відповідальність згідно п. 48 ПКЕЕн та протокол порушення вказаних правил було складено правомірно (а.с.9-10). Вартість не облікованої електроенергії згідно зазначеного акту склала 525 грн. 20 коп. Споживачем частково було сплачено по акту 67 грн. 48 коп. Залишок несплаченої суми складає 457 грн. 72 коп. (а.с.7). Недоотримання коштів за електричну енергію, завдало збитків енергопостачальнику на суму 457 грн. 72 коп. На вказану суму 06.05.2010 року було надано споживачеві рахунок, який на теперішній час несплачений (а.с.11). Також в ході судового розгляду справи позивач поніс судові витрати по сплаті за ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., які підтверджуються наданими ним квитанціями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач 19.07.2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. У своєму позові та в ході судового засідання посилалася на те, що з 17.09.2005 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який було зареєстровано Відділом РАЦС виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради за актовим записом № 447.Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], 27.01.2006 р.н та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові та поваги одне до одного втрачене, спільне господарство не ведеться, з січня 2010 року вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і з цього ж часу проживають окремо. Спору з приводу спільно набутого майна в даний момент не мають, примирення між ними не є можливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить їх задовольнити. Вирішення питання про місце проживання неповнолітніх дітей вже обумовлено з відповідачем, та прийнято рішення, що останні будуть проживати з нею. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.09.2005 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом РАЦС виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради за актовим записом № 447 (а.с. 5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Оскільки взаємовідносини між сторонами на ґрунті несумісності характерів, різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів погіршилися, а з плином часу зовсім охолонули, з січня 2010 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та з цього часу проживають окремо. Увалою суду від 02.08.2010 року сторонам був наданий тримісячний строк для примирення. Проте сторони так і не спробували поновити сімейні відносини, не намагались і такого наміру не мають, що відповідач підтвердив в судовому засіданні. Вирішуючи позовні вимоги, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, досягли домовленості щодо проживання дітей, що говорить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та їх дітям. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило би правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 04 червня 2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 111. Від шлюбу в них народилась донька Діана, [INFO]. Спільне життя сторін не склалось, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та зловживання відповідачем спиртними напоями. Така поведінка відповідача призвела до того, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, подальше збереження сім'ї та примирення є неможливим, а тому, просила суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов визнав повністю та просив задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 111. З пояснень позивачки вбачається, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «Міщуріна». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим. А тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в сумі 25 000 грн. та моральну шкоду в сумі 2550 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14.01.2010 року мала місце ДІЛ з участю водія ТЗ Ланос [PERSON] та ДАФ 20, яким керував [PERSON] В наслідок ДТП, пасажир Ланоса [PERSON] загинув. Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована ЗАТ "Страхова компанія Каштан" Відтак, просить стягнути з відповідача кошти в межах страхового ліміту. В судове засідання сторони не з'явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала. Не заперечує проти по становлення заочного рішення. Відповідач про причини неявки в суд не сповістив. За письмовою згодою з представником позивача, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 16 Закону "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Між [PERSON] та відповідачем укладено 25.07.2009 року договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 14.01.2010 року стався страховий випадок, під час якого загинув [PERSON], який був пасажиром ТЗ Ланос. 03.02.2010 року позивач, як дружина загиблого, звернулася до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 27.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. В даному випадку, такою особою, є позивач -дружина померлого [PERSON] Відповідачем не виконано зобов'язання за даним страховим договором, відтак відшкодування матеріальної та моральної шкоди має бути покладено на страхову компанію, а позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі ст. 16 "Про страхування" , ст. 27.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 01.03.2008 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однак відповідачка відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАГС. З моменту реєстрації шлюбу вони розпочали спільне життя. Але останнє не склалось з причин антиморальної поведінки відповідачки, що в ніякому разі несумісне з його моральними устоями. Спільне життя тривале недовго, вже на протязі півтора року вони живуть окремо. Подальше спільне проживання з відповідачкою як подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. В звязку з цим, просить розірвати шлюб з останньою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Зазначив, що причиною припинення спільного проживання стала зрада відповідачки. З липня 2008 року до теперішнього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Протягом наданого судом строку для примирення останнє не відбулось. Відповідачка в судовому засідання зазначили, що дійсно в липні 2008 року вона пішла від позивача до іншого чоловіка, але потім намагалась повернутись до позивача, проти чого він заперечував. Дійсно з липня 2008 року по теперішній час вони проживають окремо та позивач не хоче простити її. Проте вона не втратила почуття любові до останнього та вважає за можливе зберегти шлюб. Тому заперечували проти розірвання шлюбу з позивачем. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №90 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначили в судовому засіданні сторони з липня 2008 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, причиною чого стала зрада відповідачки. Протягом наданого судом строку для примирення останнє не відбулось, позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе та протирічить його інтересам. З урахуванням зазначених вище положень закону та обставин по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивача, а тому позовні вимоги останнього про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачені останнім при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved