Jurisdiction: civil
Date: 2010-09-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з 17 січня 2009 року у вказаній квартирі не проживає, речей не зберігає, але з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знявся. Користуватись житловим приміщенням відповідачу ніхто не заважав, поважних причин не проживання в квартирі відповідач не має, тому вважають, що відповідач в зазначеному приміщенні не проживає без поважних причин понад встановлені законодавством строки. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з дня його вибуття. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Пояснили, що ніхто не чинив перешкод відповідачу у вселенні, в користуванні квартирою, з квартири його ніхто не вигонив. Після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач зібрав свої речі та добровільно залишив квартиру. Тому позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Уточнюють свої вимоги в тій частині, що до суду вони звернулись за захистом права власності на квартиру, та з цією метою просять визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їм квартирою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи. Третя особа Київський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, звернувся з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Підстав для відкладення розгляду справи згідно ст.169 ЦПК України немає. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] та представника третьої особи Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області з постановленням заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення позивачів, показання свідків, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира №72, розташована за адресою м.Полтава, вул.В.Тирновська, 33/2 на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1995 року та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11, 14-15). 23 грудня 2003 року за адресою спірної квартири зареєстрований чоловік співвласника квартири [PERSON] [PERSON] (а.с.22). 16 квітня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, сімейні стосунки припинено (а.с.21). У завязку з цим [PERSON] 17 січня 2009 року, зібравши свої речі, добровільно залишив вказану квартиру, але з реєстраційного обліку за цією адресою не знявся. Співвласниками квартири перешкоди відповідачу у користуванні квартирою не чинились. Тому суд приходить до висновку, що відповідач з 17 січня 2009 року без поважних причин не проживає в квартирі №72, розташованій за адресою м.Полтава, вул.В.Тирновська, 33/2. Факт не проживання відповідача в квартирі за місцем реєстрації підтверджується наступними доказами: - показаннями свідка [PERSON], яка суду пояснила, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає, речей своїх не зберігає. Свідкові не відомо про факти перешкоджання відповідачу користуватись вказаним житлом будь-якими особами; - показаннями свідка [PERSON] аналогічного змісту, - довідкою ГЖЕД №5 від 12.08.2010 року №2775, згідно якої в спірній квартирі зареєстровані чотири чоловіки: [PERSON] співвласник, [PERSON] дочка співвласника, [PERSON] внук співвласника, [PERSON] колишній чоловік дочки (а.с.22); - технічним паспортом на спірну квартиру, згідно якої вона має дві кімнати житловою площею 27,3 м? (а.с.18-19); - актами про не проживання [PERSON] (а.с.23, 24). Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, усунути перешкоди в користуванні належним [PERSON] та [PERSON] житловим приміщенням, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Але вимоги позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом з дня вибуття на законі не ґрунтуються, в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: partial