Jurisdiction: civil
Date: 2010-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначала, що вона та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції. В період шлюбу у подружжя народилася дитини [PERSON] , [INFO], яка на теперішній час мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Утримувати дитину самостійно позивачці важко, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала до суду, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та виходячи із встановлених обставин справи. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції, (свідоцтво серія 1-ВЛ № 201388) копія якого знаходиться в матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO]. Відповідач є батьком дитини (свідоцтво про народження 1-ВЛ № 000805). Згідно довідки про склад сімї, дитина мешкає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. У статті 180 Сімейного Кодексу України, зазначено, що батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також відсутність на утриманні у відповідача інших дітей чи непрацездатних осіб. Даних, які б свідчили про неможливість надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини у розмірі позовних вимог відповідач суду не надав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито, а саме: з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави 1 % від розміру задоволених вимог за позовом, але не менш як 51 гривні, а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів» з відповідними змінами та доповненнями. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved