Jurisdiction: civil
Date: 2010-10-10 00:00:00

06.10.2009 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 29261,89 гривень за кредитним договором № 243477-сгесІ від 08.08.2008 року посилаючись на те, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за яким відповідачу були надані грошові кошти у сумі 30 000, 00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 05.02.2010 року. Крім того, зобовязання за вищезазначеним договором забезпечено договором поруки від 08.08.2008 року, відповідно до якого [PERSON] є поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 243477-сгесІ від 08.08.2008 року. З огляду на те, що відповідачі взяли на себе певні зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом і сплати відсотків за ними та на даний час їх не виконують, заборгованість останніх перед банком становить 29261,89 гривень, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги просив повністю задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та дату слухання справи до суду не зявились, не надали письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності та про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом оголошено про заочний розгляд справи. Перевіривши письмову заяву позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши і зваживши всі доводи, що наведені в матеріалах справи суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що 08.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 243477-сгесІ, за яким відповідачу були надані грошові кошти у сумі 30 000, 00 гривень, шляхом перерахування зазначених кредитних коштів на картрахунок №4405885221084871, відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк» для позичальника згідно договору № 243477-сгесІ від 08.08.2008 року. Суд не може не погодитися з позивачем стосовно того, що отримавши вказані кошти, відповідач взяв на себе певні зобов'язання, а саме - сплачувати суму заборгованості та відсотків за кредитним договором. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку із чим станом на 19.07.2009 року у останнього виникла перед банком заборгованість в розмірі 27630, 37 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком та 250 гривень та 598 гривень 03 коп штрафів відповідно до п.5.10 договору № 243477-сгесІ від 08.08.2008 року, що в загальній сумі складає 29261, 89 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що 08.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором № 243477-сгесІ від 08.08.2008 року в тому ж розмірі, що і боржник [PERSON]. У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель виступають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Відповідно до п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. З урахування наведеного, суд дійшов висновку стягнення солідарно заборгованості в розмірі 29261, 89 гривень з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд солідарно стягує з відповідачів на користь позивача слід судовий збір сплачений останнім в розмірі 292 гривень 62 коп та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені норми та

Outcome: approved